Справа № 813/8772/14
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Справа № 876/2562/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Багрія В.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря Волошин М.М.,

представників позивача Яценка С.А., Почекайла Б.М.,

представника відповідача Іванського В.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Борис» до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

в с т а н о в и в :

ПП «Борис» звернулося в суд з адміністративним позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення - рішення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте Дрогобицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Львівській області від 18.12.2014 року № .

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, оскільки перевіркою встановлено, що сума від здійснення операцій ПП "Борис", що підлягає оподаткуванню ПДВ нарахована підприємству протягом останніх 12 місяців перевищувала гранично допустиму суму виручки в розмірі 300000 грн., при котрій є допустимо здійснювати господарську діяльність без реєстрації платника ПДВ. Враховуючи встановлення перевищення граничної суми виручки понад 300000 грн., позивач в порушення вимог п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183 Податкового кодексу України не подав заяву про реєстрацію платника податку на додану вартість, у зв'язку з чим, у порушення п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України занижено податкове зобов'язання з ПДВ.

Представник Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем невірно обраховано період виникнення обов'язку позивача в реєстрації його як платника ПДВ, так як такий обов'язок виник з травня 2013 року, а не з травня 2012 року, як це помилково вважав відповідач, а оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням невірно визначено суми податкового зобов'язання з ПДВ і такі суми не можливо виокремити в оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, проте висновки суду, що неможливо виокремити суми податкового зобов'язання є помилковими з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку за ставкою 10%. З 01.01.2012 року по 31.10.2014 року ПП "Борис" перебував на загальній системі оподаткування (платник податку на прибуток підприємств).

В період з 05.12.2014 року по 12.12.2014 року Дрогобицькою об'єднаною державною податковою інспекцією проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП "Борис" з питання дотримання вимог податкового законодавства по ПДВ за період з 01.01.2011 року по 31.10.2014 року, за результатами якої було складено акт № 762/22-01/30084760 від 17.12.2014 року (надалі Акт перевірки, Акт).

На підставі висновків зазначеного акту відповідачем винесене податкове повідомлення - рішення від 18.12.2014 року №, яким позивачу донараховано суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основними платежем 148982 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 37246 грн.

Як вбачається з акту перевірки підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення став висновок податкового органу проте, що позивачем не подано реєстраційної заяви до Дрогобицької ОДПІ для реєстрації себе як платника податку на додану вартість при обов'язковій такій реєстрації з 11.05.2012 року, оскільки загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню ПДВ нарахована ПП "Борис" протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищувала 300000 грн.

Відповідно до п. 181.1.ст. 181 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

З акту перевірки вбачається, що позивачем вперше досягнуто загального обсягу оподаткованих операцій з постачання товарів/послуг понад 300000 грн., за останні 12 календарних місяців сукупно в квітні 2012 року.

В той час, як стверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач з 01.01.2012 року перейшов на загальну систему оподаткування.

Згідно п. 18 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого, особи, які перейшли на загальну систему оподаткування із спрощеної системи оподаткування і не були зареєстровані платниками податку на додану вартість, підлягають обов'язковій реєстрації платниками податку на додану вартість з урахуванням вимог пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу. Обсяг оподатковуваних операцій визначається починаючи з періоду переходу на загальну систему оподаткування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обсяг операцій, які оподатковуються податком на додану вартість, за умови перевищення позивачем протягом останніх 12 календарних місяців 300 000 гривень сукупно, повинен визначатися для позивача не з квітня 2011 року, а після 01.01.2012 року, тобто з часу переходу ним на загальну систему оподаткування, оскільки отримана сума виручки позивачем в період до 01.01.2012 року була оподаткована шляхом сплати єдиного податку.

Відповідно до п. 183.2 ст. 183 ПК України, у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Тим часом, як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуваючи на загальній системі оподаткування в період 01.01.2012 року по 31.10.2014 року вперше дійшов загального обсягу оподаткованих операцій з постачання товарів/послуг понад 300000 грн., (досягнуто 304006 грн.) за останні 12 календарних місяців сукупно в квітні 2013 року, і саме з 11.05.2013 року відповідно до вимог п. 183.2 ст. 183 ПК України в позивача виник обов'язок реєстрації себе як платника податку на додану вартість, і саме з цього часу, на переконання суду, позивач повинен нараховувати та сплачувати ПДВ.

Вказана позиція узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі суду від 12.06.2014 року по справі № К/800/63731/13.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки з 11.05.2013 року в позивача виник обов'язок реєстрації себе як платника податку на додану вартість, останній занизив з даного часу податкові зобов'язання по наданих послугах та реалізації продукції і таке слід дорахувати.

При цьому визначаючи грошове зобов'язання колегія суддів вважає, що таке слід нараховувати з 01.06.2013 року по 31.10.2014 року, виключивши травень 2013 року, оскільки неможливо виокремити грошове зобов'язання з 01 по 11 травня 2013 року і з 11 травня 2013 року по 31 травня 2013 року і така позиція колегії суддів узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеній у постанові від 05.12.2006 року у справі за позовом позовом ЗАТ "Київський склотарний завод" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі м.Києва про визнання недійсними рішень.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив характер спірних правовідносин, але невірно застосував норми матеріального права до їх вирішення та допустив невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції щодо скасування податкового - повідомлення рішення Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області від 18.12.2014 року № в частині визначення грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 105741,25 грн. (основний платіж 84593 грн., штрафна фінансова санкція 21148,25 грн.) слід скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ПП «Борис» в цій частині відмовити, а в решті постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195,198,202,205,207,254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі № 813/8772/14 щодо скасування податкового - повідомлення рішення Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області від 18.12.2014 року № в частині визначення грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 105741,25 грн. (основний платіж 84593 грн., штрафна фінансова санкція 21148,25 грн.) скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Борис» в цій частині відмовити.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді В.М.Багрій

В.Я.Качмар

Повний текст постанови виготовлено 15 травня 2015 року.