Справа № 585/820/15-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 р.Справа № 585/820/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.04.2015р. по справі № 585/820/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.04.2015 року позов задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі протиправними щодо відмови ОСОБА_1 зарахування стажу роботи на посаді старшої піонервожатої у Миколаївській школі Роменського району Сумської області у період з 01.01.1992 року по 05.08.1996 року до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи на посаді старшої піонервожатої у Миколаївській школі Роменського району Сумської області у період з 01.01.1992 року по 05.08.1996 року до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.04.2015 року та винести нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Також просив провести розгляд справи без участі їхнього представника.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невірне встановлення обставин, що привело до невірного вирішення справи.

Позивач подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. Також позивач просив провести розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ст. 197 КАС України справа розглядається в письмовому провадженні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач працювала з 01.09.1986 року до 01.01.1992р.на посаді старшої піонервожатої, а з 01.01.1992р. по 05.08.1996р. педагогом-організатором в Миколаївській середній школі Роменського району, що підтверджується записами в трудовій книжці, наказом №77 від 06.08.1996 року по Роменському відділу освіти про перейменування посада старшої вожатої перейменована на посаду педагог-організатор (а.с.8, 9).

В лютому 2014р. ОСОБА_1, звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років працівнику освіти відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

06.03.2015 р. Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 25 років, підтвердженого у встановленому порядку (а.с. 10).

Відповідачем не зараховано до спеціального стажу позивача період роботи в Миколаївській школі Роменського району Сумської області з 01.01.1992 року по 05.08.1996 року на посаді старшої піонервожатої, оскільки така посада не передбачена Переліком закладів і установ освіти, хорони здоров'я та соціального захисту і посад робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому Постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з безпідставності відмови відповідача призначити пенсію позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету міністрів України № 909 від 04.11.1993 року "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали зокрема педагогами-організаторами.

Крім того, приміткою 3 до Переліку № 909 (в редакції від 17.12.2012 року, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка надавала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

За рішенням колегії Міністерства праці УРСР від 29 березня 1991 року № 25 "Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській РСР" були затверджені нові умови оплати праці працівників освіти, в загальноосвітніх навчальних закладах замість посади старшого піонервожатого з 01 квітня 1991 року вводилась посада педагога-організатора, тому з 01 квітня 1991 року всі старші піонервожаті повинні були переведені на посади педагогів-організаторів.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відвідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Наявною в матеріалах справи копією трудової книжки ОСОБА_1 підтверджено, що з 01.09.1986 року до 01.01.1992р. ОСОБА_1 працювала на посаді старшої піонервожатої в Миколаївській середній школі Роменського району.

Наказом управління освіти, молоді та спорту Роменської районної державної адміністрації від 10.02.2015 р. за № 26-К, у зв'язку з виявленими порушеннями чинного законодавства, з 01.04.1991 р. посада "Старша піонервожата", яку обіймала ОСОБА_1, перейменована на посаду "Педагог-організатор", та внесено відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.8).

Так, з 01.01.1992р. по 05.08.1996р. ОСОБА_1 працювала педагогом-організатором в Миколаївській середній школі Роменського району, що підтверджується трудовою книжкою.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до наказу Управління освіти, молоді та спорту Роменської районної державної адміністрації від 10.02.2015 р. за № 26-К, зміна трудової функції працівника -ОСОБА_1 не відбулася, обсяг виконуваної роботи ОСОБА_1 відповідав обсягу посадових обов'язків педагога-організатора, оплата праці здійснювалась як педагогу-організатору (а.с.11).

Листом Міністерства освіти і науки, молоді і спорту України від 6 жовтня 2011 року №10/2-724 було зазначено про ідентичність посад старшого вожатого та педагога-організатора.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що період роботи позивача з 01.01.1992 року по 05.08.1996 року на посаді педагога-організатора, відповідно до Переліку № 909 надає право на пенсію за вислугу років, а тому відмова відповідача в зарахуванні зазначеного періоду роботи позивача є неправомірною.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідальність за належне і своєчасне оформлення штатних розкладів та вірне внесення в трудові книжки працівників освіти найменування посад покладається на керівників підприємств та установ, а тому несвоєчасне приведення записів у трудовій книжці працівника у відповідність з діючим законодавством не є підставою для позбавлення особи гарантованого Конституцією права на належне пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень правомірності свого рішення про відмову в зарахуванні в стаж роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду з 01.01.1992 року по 05.08.1996 року, належним чином не довів, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання дій відповідача протиправними та задоволення позовних вимог у цій частині.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст.198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі залишити без задоволення.

Постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.04.2015р. по справі № 585/820/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.