Справа № 804/14106/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2015 рокусправа № 804/14106/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року

у справі № 804/14106/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення від 14.04.2014 № про сплату 2360 грн., в тому числі податок на додану вартість 1888 грн. та штрафні (фінансові) санкції 472 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що акт перевірки, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, ґрунтується на висновках акту перевірки №473/171/ від 16.09.2013 та винесеного на його підставі податкового повідомлення-рішення, яке було оскаржено в судовому порядку, визнано судом протиправним та скасоване. Вказане рішення на час перевірки було неузгодженим, що свідчить про безпідставність і передчасність висновку відповідача, податковий кредит підтверджений, відображений в податковому обліку правомірно, у відповідача відсутнє право виключати суми невідшкодованого податку на додану вартість із рядка 24 декларації з ПДВ.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 адміністративний позов задоволено. Суд першої інстанції, виходячи з норм податкового законодавства стосовно оскарження платником податків визначеного податковим органом грошового зобов'язання та правових наслідків такого оскарження, дійшов висновку про помилковість доводів відповідача про відсутність у позивача права відображати від'ємне значення у декларації за серпень 2013 року до набрання судовим рішенням законної сили за результатами оскарження податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2013, яке прийнято на підставі акту про результати камеральної перевірки даних, задекларованих в податковій звітності з податку на додану вартість за липень 2013 року від 16.09.2013.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач зазначає, що під час проведення камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість за серпень 2013 року податковим органом встановлено порушення позивачем ст.200 Податкового кодексу України, пп.4.6.7 п.4.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, а саме: оскільки за результатами камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року зменшено від'ємне значення на суму 111925 грн., то в р.21.3 податкової декларації за серпень 2013 року повинна бути зазначена сума 111925 грн., та відповідно р.21 декларації повинен мати значення 111925 грн., р.22 та р.24 - значення відсутні, р.25 «Сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду» - 1888грн., у зв'язку з чим пПозивачу винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2014.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем - Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за серпень 2013 року позивача, за результатами якої складено акт №473/1/04-62-17-01/ від 11.10.2013.

Перевіркою встановлено порушення позивачем положення ст. 200 розділу V Податкового кодексу України, пп. 4.6.7 п. 4.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492.

При цьому податковим органом використано акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих в податковій звітності з податку на додану вартість за липень 2013 року, №473/171/ від 16.09.2013, в якому зафіксовано порушення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ст. 200 Податкового кодексу України та п.п.4.6.7 п.4.6.7 V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 25.11.2011 р. № 1492, а саме: не зменшено залишок від'ємного значення, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24 декларації).

Як зазначено в акті перевірки від 11.10.2013, оскільки за результатами камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року зменшено від'ємне значення на суму 111925 грн., то в р.21.3 податкової декларації за серпень 2013 року повинна бути зазначена сума 111925 грн., та, відповідно, р.21 декларації повинен мати значення 111925 грн., р.22 та р.24 - значення відсутні, р.25 «Сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду» - 1888 грн.

На підставі акту перевірки від 11.10.2013 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2014, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2360,00 грн., в т. ч. за основним платежем - 1888 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 472 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків податкового органу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.п. 200.3 ст.200 Податкового кодексу України).

Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Позиція податкового органу щодо порушення позивачем ст.200 ПК України в даному випадку полягає в тому, що визначені податковим органом за результатами проведеної податковим органом перевірки даних, задекларованих в податковій звітності з податку на додану вартість за липень 2013 року (акт перевірки №473/171/ від 16.09.2013), суми податку на додану вартість відповідно до розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492, повинні бути відображені в рядку 21.3 декларації з ПДВ за серпень 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на час складення позивачем податкової звітності з податку на додану вартість за серпень 2013 року податкове повідомлення-рішення на підставі акту перевірки від 16.09.2013 не виносилось.

На підставі акту перевірки №473/171/ від 16.09.2013 прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.11.2013 № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 237220,00 грн., з них основний платіж - 189776,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 47444,00 грн.

Означене податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду №804/1985/14 від 21.03.2014, позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення форми 05.11.2013 № .

Вказана постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2014 оскаржена до апеляційної інстанції, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду №804/1985/14 від 29.05.2014 залишена без змін.

Колегія суддів вважає помилковим посилання відповідача в акті перевірки №473/1/04-62-17-01/ від 11.10.2013 на пп.4.6.7 пп.4.6 п.4 Розділу 5 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 № 1492.

Відповідно до вказаної норми рядок 21.3 декларації з податку на додану вартість передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби.

Проте вказану норму слід застосовувати з урахуванням приписів Податкового кодексу України та інших Законів, що регулюють питання податкового обліку.

Жодна норма закону не покладає на платника податків обов'язку відображення в податковій звітності результатів попередніх перевірок податкових органів, тобто висновків про завищення або заниження таким платником податків відповідних сум грошових зобов'язань.

Відповідно до п.1 Розділу 3 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 № 1492, до декларації вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку.

Платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку (п.8 Розд. 3 Порядку).

Вказані приписи відповідають вимогам ст.ст.3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV.

Крім того, відповідно до п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з п. 58.1 ст.58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Отже результати проведеної податковим органом перевірки підлягають відображенню в рядку 21.3 декларації з податку на додану вартість виключно на підставі прийнятого податковим органом відповідного податкового повідомлення-рішення та за умови узгодження, визначеного в ньому грошового зобов'язання.

Згідно з п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За правилами, встановленими в ст.56 ПК України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів (п. 56.2 - 56.3 ст.56 Податкового кодексу України)

За приписами п.56.5 ст.56 Податкового кодексу України платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов'язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов'язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

Відповідно до п.56.15 ст.56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення за умови надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків не пізніше настання граничного строку сплати, зазначеного в податковому повідомленні-рішенні, структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення-рішення, у день отримання ухвали вносить відповідні дані до реєстру податкових повідомлень-рішень. При цьому, сума грошового зобов'язання в той самий день виводиться з реєстру податкових повідомлень-рішень та обліковується в окремому реєстрі до дня набрання рішенням суду законної сили (п.4.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1236 від 28.11.2012).

З огляду на наведені правові норми, приймаючи до уваги, що на час проведення перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення було відсутнє судове рішення, що набрало законної сили та яке б встановило правомірність висновків податкового органу про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за липень 2013 року, апеляційний у вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 14.04.2014.

Як встановлено вище, сума податку на додану вартість, визначена податковим органом згідно акту перевірки №473/171/ від 16.09.2013, на момент заповнення податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року не була узгодженою в розумінні приписів Податкового кодексу України, тобто визначені відповідачем зобов'язання не підлягали виконанню, відповідно, не підлягали відображенню в податковій декларації.

Всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі № 804/14106/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко