Справа № 820/1672/15
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 р.Справа № 820/1672/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального Закладу Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2015р. по справі № 820/1672/15

за позовом ОСОБА_1

до Комунального Закладу Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2"

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач- ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Комунального Закладу Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2", в якому просив зобов'язати відповідача надати відповідь на інформаційний запит №12/із від 05.02.2015 року в повному обсязі.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.3, п.1 ч.1 ст. 6, ст.7 Закону України "Про доступ до публічної інформації", ст.21 Закону України "Про інформацію", ст. 505 Цивільного кодексу України, ст. 36 Господарського кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 12.05.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Комунального Закладу Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" з інформаційним запитом від 05.02.2015 року за №12/із, в якому просив надати інформацію стосовно того, які продукти харчування та за якою ціну за одиницю продукції, Комунальний Заклад Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" закуповує для потреб закладу протягом 2015 року, за бюджетні кошти, інформацію (копії документів) стосовно того, чому саме цей постачальник постачає до Комунального Закладу Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" продукти харчування у 2015 році, інформацію, чим Комунальний Заклад Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" керувався коли обирав постачальника продуктів харчування до Комунального Закладу Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" у 2015 році.

Комунальним Закладом Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" листом від 11.02.2015 року за №43 надана відповідь на інформаційний запит про надання публічної інформації від 05.02.2015 року за №12/із, в якому зазначено що запитувана інформація обмежена юридичною особою постачальником продуктів харчування, у зв'язку з визнанням її комерційною таємницею та віднесенням її до конфіденційної, про що зазначено в договорах «Про закупівлю продуктів харчування». Також у листі містились посилання на ст. 21 Закону України "Про інформацію", ст. 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та ст.. 7 Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014 року №1197-VII.

Позивач вважає, що відповідачем при наданні відповіді на запит було порушено вимоги п.1 ч.1 ст. 3, п. 1,2 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 ст.5, ч.5 ст.6, п.6 ч.1 ст.14, ч.1,4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 40 Конституції України громадяни мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно статті 9 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ «Про інформацію», всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року N 2939-VI (далі - Закон N 2939-VI ) визначено порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до частини 1 статті 1 вказаного Закону, публічна інформація - відображена та задокументована будь - якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом, а також надання інформації за запитами на інформацію (стаття 5 Закону № 2939-VІ).

Види та порядок обмеження доступу до інформації визначено статтею 6 Закону N 2939-VI, відповідно до частини 5 якої не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Згідно зі статтею 12 Закону № 2939-VІ, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Пунктом 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та, рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до статті 19 Закону № 2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Положенням частин другої та четвертої статті 20 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону № 2939-VІ, відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Згідно ч.1 ст. 23 Закону № 2939-VІ, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: надання недостовірної або неповної інформації.

З наявних в справі доказів вбачається, що позивач в своєму запиті від 05.02.2015 року за №12/із, просив надати інформацію стосовно того, які продукти харчування та за якою ціну за одиницю продукції, Комунальний Заклад Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" закуповує для потреб закладу протягом 2015 року, за бюджетні кошти, інформацію (копії документів) стосовно того, чому саме цей постачальник постачає до Комунального Закладу Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" продукти харчування у 2015 році, інформацію, чим Комунальний Заклад Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" керувався коли обирав постачальника продуктів харчування до Комунального Закладу Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" у 2015 році.

Відповідач в своєму листі від від 11.02.2015 року за №43 надав відповідь, в якому зазначив, що запитувана інформація обмежена юридичною особою постачальником продуктів харчування, у зв'язку з визнанням її комерційною таємницею та віднесенням її до конфіденційної, про що зазначено в договорах «Про закупівлю продуктів харчування». Також у листі містились посилання на ст. 21 Закону України "Про інформацію", ст. 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та ст.. 7 Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014 року №1197-VII.

Проте, як було вірно зазначено судом першої інстанції, предметом інформаційного запиту про отримання публічної інформації було отримання інформації стосовно того, які продукти харчування та за якою ціну за одиницю продукції закуповують для потреб закладу протягом 2015 року, за бюджетні кошти, інформацію (копії документів) стосовно того, чому саме цей постачальник постачає до Комунального Закладу Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" продукти харчування у 2015 році, інформацію, чим Комунальний Заклад Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" керувався коли обирав постачальника продуктів харчування до Комунального Закладу Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" у 2015 році.

Таким чином, відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, здійснює владні управлінські функції (обов'язки) по отриманню бюджетних асигнувань, взяттю бюджетних зобов'язань та здійсненню витрат бюджету.

Бюджетне зобов'язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення, замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому (ст. 2 БК України).

Укладання відповідачем договорів про закупівлю продуктів харчування є фактом взяття бюджетних зобов'язань у вигляді укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому. Ці дії відповідач реалізує лише завдяки своєму статусу розпорядника бюджетних коштів і відповідним владним повноваженням для цього, адже без них ніяка юридична особа не має прав розпоряджатися коштами бюджету.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в межах спірних правовідносин передбачених ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» підстав для відмови в задоволенні інформаційного запиту позивача від 05.02.2016 не встановлено, не містить посилання на такі підстави й лист відповідача №43 від 11.02.2015 року, який крім того всупереч ч.4 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не містить, як мотивовану підставу відмови, так і порядок оскарження відмови.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального Закладу Охорони Здоров'я "Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 2" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2015р. по справі № 820/1672/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.