Справа № 804/9512/14
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2014 р. Справа № 804/9512/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді -Потолової Г.В.
при секретарі - Корсун М.О.
за участю: позивача - ОСОБА_1.
представника позивача - ОСОБА_2.,
представника відповідача - Горобець К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпропетровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції від 08.05.2014 року на суму 158' 939грн.46коп., від 08.05.2014 року на суму 70'687грн. 50коп. та від 08.05.2014 року на суму 19'133грн.51коп.
04.12.2014р. позивач надав заяву про зміну позовних вимог в порядку ч.1 ст.137 КАС України за змістом якої просить суд скасувати повідомлення-рішення Дніпропетровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області:
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх в повному обсязі.
Представник відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, при розгляді справи виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін, Фізична особа підприємець ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 15.05.2002р., на податковому обліку в Дніпропетровській об'єднаній Державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області з 10.01.2008р.
Отже, позивач належним чином зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому на нього поширюється дія законів та інших нормативно-правових актів, які регулюють здійснення господарської діяльності в Україні.
З 11.03.2014 р. по 31.03.2014 р. Дніпропетровською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010р., Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», наказу Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області №140 від 27.02.2014р., наказу Дніпропетровської ОДПІ від 21.03.2014р. №204р та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2014р. проведено планову документальну невиїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року.
За результатами невиїзної перевірки 07.04.2014р. відповідачем складено Акт №208/17-03/268990025.
Перевіркою встановлено, що позивачем було порушено:
- п.44.1, п.44.6 ст.44, п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16, з урахуванням п.85.4 ст.85 Податкового кодексу України, в частині ненадання до перевірки документів, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, копій документів, що свідчать про заниження об'єкту оподаткування;
- п.177.10 ст.177, п.178.6 ст.178 розділу ІV Податкового кодексу України, п.1, п.2 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 24.12.2010р. №1025 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2010 р. за №1425/188720, в частині не ведення у 2012 році Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Не погоджуючись з висновками перевірки, позивач вказує на подачу податковому органу заперечень, які останнім залишені без задоволення.
На підставі Акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:
Не погоджуючись з такими висновками та рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів з відповідним позовом.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що висновки перевірки обґрунтовані виключно на припущеннях відповідача, акт перевірки не містить будь-яких посилань на докази, що підтверджували б висновки перевірки.
Також позивач зазначає, що при проведені перевірки фахівцями відповідача не були враховані всі надані до перевірки первинні документи, тому актами перевірки і були зафіксовані порушення, підставою яких стала відсутність документального підтвердження здійснення господарських операцій позивачем.
Копії наданих позивачем первинних документів долучені до матеріалів справи.
На спростування висновків відповідача, викладених у акті перевірки, позивач вважає, що зазначені вище обставини слугували підставою стверджувати про неправомірність та необґрунтованість окремих висновків акту документальної планової невиїзної перевірки, а також, що податкові повідомлення-рішення відповідача прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, що, за твердженням позивача, є підставою для визнання їх протиправними і скасування.
Відповідач проти позову заперечує. Письмові заперечення аналогічні доводам викладеним актом перевірки та долучені до матеріалів справи.
Отже, на підставі зазначених порушень, винесені оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення, які відповідач вважає винесеними на законних та абсолютно обґрунтованих у акті перевірки підставах.
Отже, на думку відповідача, доводи, наведені позивачем у позовній заяві, спростовуються матеріалами справи та нормами діючого законодавства.
Дослідивши матеріали справи, надані у судовому засіданні документи та пояснення, оцінивши їх у сукупності, суд не погоджується з висновками позивача з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України №2755-VІ від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями). Зокрема, кодекс визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.
Досліджуючи правомірність донарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за перевірений період, суд встановив на підставі матеріалів справи та врахував наступне.
Податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності, розраховуються згідно вимог п. 167.1 ст.167 Кодексу, згідно якої ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо одержаних доходів; у разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.
Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з підпунктом "є" пункту 176.1 статті 176, статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.
Зазначені порушення обґрунтовані фахівцями відповідача у акті перевірки, та підтверджені наданими суду доказами. Достатніх доказів та пояснень на спростування порушень позивачем суду не надано.
У відповідності пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, встановлено, що органи державної податкової служби мають право: проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, зазначено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно зі п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та збрів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи…, та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності..., а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі, за результатами перевірок інших платників податків.
Підпунктом 2.3.2.2 Порядку передбачено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; - зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; - у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення; - у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки; - у разі надання платником податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.
Відтак, висновки контролюючого органу про вчинені порушення позивачем, які викладені перевіряючим органом у акті перевірки є обґрунтованими та підтверджуються дослідженими судом доказами, а відтак дають підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій.
Відтак, суд вважає правомірним застосування до позивача штрафної санкції відповідно до п.п.54.3.2 ст.54 п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, відповідно до яких у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;), 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Розрахунок штрафних санкцій, застосованих до позивача за обумовлені порушення, є обґрунтованим та відповідають обставинам справи та приписам ст.54, 123 Податкового кодексу України.
Суд не приймає посилання позивача на неприйняття податковим органом уточнюючого розрахунку (декларації), оскільки відсутні докази її подачі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Матеріалами справи та поясненнями представників сторін не доведено протиправність висновків податкового органу.
Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги недоведені, а тому не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволені адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпропетровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 09.12.2014 р.

Суддя Г. В. Потолова