Справа № 2а-546/09/2470
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2015 р. м. Київ К/800/56972/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління житлово-комунального господарства Садгірської районної у м. Чернівцях ради на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року у справі № 2а-546/09/2470 за позовом Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області до управління житлово-комунального господарства Садгірської районної у м. Чернівцях ради про зобов'язання виконати пункт вимоги, -
ВСТАНОВИЛА:
Контрольно-ревізійне управління в Чернівецькій області звернулось в суд з позовом до управління житлово-комунального господарства Садгірської районної у м. Чернівцях ради, в якому просила (з урахуванням уточнених вимог) зобов'язати відповідача виконати пункт 3 вимоги від 06 березня 2009 року №24-32-13/135.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано управління житлово-комунального господарства Садгірської районної в

м. Чернівцях ради виконати пункт 3 вимоги об'єднаного Контрольно-ревізійного управління в місті Чернівці та районах міста від 06 березня 2009 року № 24-32-13/135.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, управління житлово-комунального господарства Садгірської районної у м. Чернівцях ради звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати їх та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуальною права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, об'єднаним Контрольно-ревізійним управлінням в місті Чернівці та районах міста проведено ревізію фінансово-господарської діяльності, а також використання коштів субвенцій державного бюджету, виділених на ліквідацію наслідків стихійного лиха, управління житлово-комунального господарства Садгірської районної у м. Чернівцях ради за період з квітня по грудень 2005 року, 2006-2008 роки, за результатами якої складено акт від 20 лютого 2009 року №24-32-22/14.

З метою усунення виявлених в результаті ревізії порушень, об'єднаним Контрольно-ревізійним управлінням в місті Чернівці та районах міста направлено відповідачу вимогу від 06 березня 2009 року № 24-32-13/135, пунктом 3 якої управління житлово-комунального господарства Садгірської районної у м. Чернівцях ради зобов'язано перерахувати до Державного бюджету України кошти в сумі 68339,56 грн., що були зайво виділені на ліквідацію наслідків стихійного лиха, що сталося 23-17 липня 2008 року, внаслідок завищення потреби в бюджетних коштах та без відповідних підстав.

З метою зобов'язання відповідача виконати вищезазначений пункт вимоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з пунктом 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах також надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

Отже, позивачу надана можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред'явлена вимога, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання виконати вимогу.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 28 жовтня 2014 року №21-462а14, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно зі статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені правильно і повно, але при цьому суди допустилися порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Зважаючи на те, що судами при розгляді справи правильно та повно встановлені фактичні обставини справи, однак при прийнятті рішення допущені порушення норм матеріального права, які призвели до помилки при постановленні судових рішень, а також те, що у справі не вимагається збирання або додаткова перевірка доказів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про доцільність скасування постановлених у справі рішень та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу управління житлово-комунального господарства Садгірської районної у м. Чернівцях ради задовольнити.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року у справі - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області до управління житлово-комунального господарства Садгірської районної у м. Чернівцях ради про зобов'язання виконати пункт вимоги відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України

Судді: (підписи)