Справа № 826/601/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/601/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Оксененка О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 16.10.2014 року у ВП№44675905,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, в якому просила суд визнати протиправними дії щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 16 жовтня 2014 року у ВП №44675905, визнати неправомірною та скасувати вказану постанову.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подала апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 10.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44675905 з виконання виконавчого напису нотаріуса №9550, що виданий 24.09.2013 року про звернення стягнення на трикімнатну квартиру №168, загальною площею 66,6 кв. м, жилою площею 36,0 кв. м, що знаходиться за адресою: м Київ, АДРЕСА_1. Боржнику наданий строк для самостійного виконання до 17.09.2014 року. В пункті 3 постанови роз'яснено, що у разі ненадання боржником документального підтвердження повного виконання виконавчого документу в наданий для самостійного виконання строк, останній буде виконано в примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору або витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. Зазначену постанову отримано позивачем 17.09.2014 року.

19.09.2014 року представником позивача подано до державного виконавця клопотання про повернення виконавчого документу у зв'язку із наявної заборони щодо звернення стягнення на майно відповідно до статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

16.10.2014 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 192744,35 грн та про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 9 частини першої статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» звернути стягнення на майно, що перебуває у іпотеці не виявилося можливим.

Позивач, не погоджуючись з постановою про стягнення з неї виконавчого збору, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернулася з відповідним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 16 жовтня 2014 року у ВП №44675905.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до положень частини першої та другої статті 11 зазначеного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями статті 17 Закону передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Частиною другою статті 25 Закону передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У розумінні статті 32 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Окрім цього, відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Так, постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.09.2014 позивачу надано строк до 17.09.2014 року для добровільного виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на трикімнатну квартиру №168, загальною площею 66,6 кв. м, жилою площею 36,0 кв. м, що знаходиться за адресою: м Київ, АДРЕСА_1.

Вказане нерухоме майно було передано в іпотеку позивачем за іпотечним договором №02-10/1871, в якості забезпечення зобов'язань за договором кредиту від 05.06.2007 року №10-29/3523, що укладений між позивачем та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк».

Разом з тим, відповідно до частини восьмої 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 №68/5.

Пунктом 1.2 вказаного Тимчасового порядку передбачено, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір.

Відповідно до пункту 3.1 Тимчасового порядку орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота.

Отже, з аналізу вищенаведених правових норм слідує, що реалізація майна, яке перебуває в іпотеці, та на яке накладено заборону відчуження, може бути здійснена органами державної виконавчої служби, що у даному випадку, виключає можливість добровільного виконання позивачем виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, оскільки боржник у виконавчому провадженні №44675905 був позбавлений можливості самостійно виконати судове рішення, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав у відповідача для стягнення виконавчого збору оскаржуваною постановою, відповідно, остання є неправомірною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови, оскільки належним способом захисту прав є визнання протиправною та скасування вказаної постанови.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 1 та 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 16.10.2014 року у виконавчому провадженні №44675905.

В іншій частині позову відмовити

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 18.05.2015 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: О.М. Оксененко

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Оксененко О.М.