Справа № 320/4011/15-а
Суддя: Ніколова І. С.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 18.05.2015
Справа № 320/4011/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого Ніколовой І.С.,

при секретарі Бондаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області і зобов'язання перерахувати та виплатити недоплачене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказує на те, що Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року № 59-VIII «Про звільнення суддів» він був звільнений з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку і йому було призначене відповідачем щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 26 грудня 2014 року.

За повідомленням Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області від 16.01.2015р. №848/07 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці призначено в розмірі 14250,60грн., відповідно до Законів України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.) та «Про статус суддів» (№2862-XII від 15.12.1992р.).

При цьому зазначено, що його стаж роботи судді, якій дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 24 роки 1 місяць 23 дні, суддівська винагорода для обчислення щомісячного довічного грошового утримання складає 19488,00 грн., єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нараховується на суму 18270, 00 грн., а розмір призначеного щомісячного довічного грошового утримання складає 78% від останньої суми (18270 х 78%),тобто 14250, 60грн.

Вважаючи незаконними розрахунок стажу роботи судді, якій дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, застосування розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, та розрахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання, позивач звернувся з заявою від 11 березня 20915 року до Управління пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області про перерахунок розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання, який повинен складати 17539,20 грн. з урахуванням підтвердженого стажу роботи судді, який складає 28 років 01 місяць 03 дні, та 90% суддівської винагороди в розмірі 19488грн., відповідно до законодавства та наданих відповідачу документів.

Однак, в задоволенні заяви позивача та в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідачем будо відмовлено листом від 03.04.2015р. №33/Б-7 по тим підставам, що до стажу роботи на посаді судді не може бути зарахований період проходження строкової служби та половина періоду навчання у вищому навчальному закладі, оскільки, а ні Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. № 2862, а ні Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453 не передбачено зарахування цих періодів до стажу роботи судді. Зарахування періоду проходження строкової служби та половини періоду навчання у вищому навчальному закладі передбачалося для призначення щомісячного грошового утримання працюючим суддям Територіальними Управліннями Державної судової адміністрації, а не органами Пенсійного Фонду України.

Крім того, відповідач вказує, що при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці застосовуються законодавчі акти, які чинні на дату звернення за призначенням, тобто на 29.12.2014р., коли позивач звернувся до Управління Пенсійного Фонду, тому розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинен складати 70% грошового утримання судді, з якого буде сплачений страховий внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453 з змінами, внесеними Законом № 1166-VII від 27.03.2014р.

З тих самих підстав застосування законодавчих актів чинних на дату звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відповідачем обрана суддівська винагорода в розмірі 18270грн., яка обмежена 15 розмірами мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України від 31.07.2014р. № 1622- VII, у зв'язку з чим розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен складати вже 12789 грн., з розрахунку: 18270 х 70% = 12789.

Однак, позивач вказує, що згідно розрахунку Територіального Управління державної судової адміністрації в Запорізькій області, станом на 26.12.2014р. стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 28 років 01 місяць 03 дні, у тому числі період військової служби та ? частина часу навчання. Цей період зарахований до стажу роботи судді відповідно до Указу Президента України від 10.07.1995р. №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» ще у листопаді 2006 року, і відповідно до п. 11 Перехідних положень до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.) повинен бути зарахований відповідачем при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, відповідачем невірно застосована ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VI з змінами, внесеними Законом № 1166-VII від 27.03.2014р., тобто в редакції, яка була прийнята вже після подання позивачем заяви про звільнення з посади судді у відставку, а не в редакції, що діяла під час подання заяви про відставку, чим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці неправомірно зменшений відповідачем з 90 % до 70 % суддівської винагороди.

За виданою ОСОБА_1 довідкою Територіального Управління державної судової адміністрації в Запорізькій області від 29.12.2014р. його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склала 19488 грн., в тому числі оклад 12180 грн. та доплата за вислугу років (60%) - 7308грн.

Але, в результаті невірного застосування у часі Закону України від 31.07.2014р. № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», що набрав чинності 03 серпня 2014р., яким зменшений розмір суддівської винагороди до 18270 грн., на позивача незаконно покладені відповідачем негативні наслідки тривалого, майже один рік, розгляду його заяви про звільнення з посади судді у відставку, що потягнуло обчислення менш ніж належного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке повинно складати 17539, 20 грн. (19488 х 90%).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач вважає протиправною відмову відповідача в задоволенні заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, прийнятою без врахування Конституції України та Законів України, якими визначені гарантії незалежності суддів, що мають суттєве значення при призначенні та перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

На підставі викладеного позивач просить визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, на підставі розрахунку ТУ ДСА в Запорізької області стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 26 грудня 2014р., відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.), з урахуванням змін, внесених у цю статтю Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, яка складала 19488грн., відповідно до довідки ТУ ДСА в Запорізької області від 29.12.2014р. про суддівську винагороду, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 26 грудня 2014 року, та виплатити недоплачене щомісячне довічне грошове утримання.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився та надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, що не перешкоджає розгляду відповідно до п.2 ч.1 ст. 128 КАС України.

Представник Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області Григорєва Надія Юріївна у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову по наступним підставам.

Позивачу призначено довічне грошове утримання сідді у відставці починаючи з 26.12.2014 року відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 р. (далі - Закон 2453), Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 " Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 № 200/14891 ( далі - Порядок 3-1).

Згідно із пунктом 1.2 Порядку 3-1 щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

Днем звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання вважається день приймання органом, що призначає щомісячне довічне утримання, письмової заяви та документів, перелік яких наведено в розділі II Порядку-3-1, зокрема, копію акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення судді у зв'язку з поданням заяви про відставку (Позивач надав копію Постанови Верховної Ради України від 25.12.2014 № 59-VIII) та наказ про відрахування судді зі штату суду (надано наказ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.12.2014 № 184).

З зазначених норм випливає, що щомісячне довічне утримання суддям у відставці призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду, а не з моменту подачі заяви про відставку.

Згідно ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Позивач звернувся за призначенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 29.12.2014 року, тому зазначену виплату призначено з 26.12.2014 року, з дня, наступного за днем відрахування зі штату суддів, відповідно і при визначенні розміру цього утримання застосовувались законодавчі акти, які були чинними на дату звернення.

Загальний страховий стаж Позивача відповідно до наданих документів складає - 38 років 10 місяців 15 днів, у тому числі стаж роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням стажу роботи помічником прокурора) - 24 роки 01 місяць 23 дня.

До стажу роботи на посаді судді враховано періоди: відповідно до статті 131 Закону - 2453 : з 24.06.1996 по 25.12.2014 року (18 років 6 міс 3 дня) - робота на посаді суддею, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону - 2453: з 18.12.1989 по 07.08.1995 (5 років 7 місяців 20 днів) - робота на посаді прокурора, що було передбачено статтею 43 Закону України від 15.12.1992 р. № 2862 "Про статус суддів" (далі - Закон - 2862), який діяв на день набрання чинності Закону-2453

Законом - 2453, як і Законом 2862, який діяв раніше, не було передбачено враховувати до стажу судді половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової служби.

Норма щодо зарахування половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової служби була передбачена для призначення щомісячного грошового утримання працюючим суддям (призначалося Територіальними управліннями Державної судової адміністрації, а не органами Пенсійного фонду України) в статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", який втратив чинність з 01.03.2008 року, Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", яка втратила чинність з 01.01.2012 року.

Довідка від 24.11.2006 р. № 17-7204/06 «Про надання дозволу на отримання щомісячного грошового утримання» не може братися до уваги, так як вона передбачає право на щомісячне грошове утримання працюючого судді, а не судді у відставці.

Щодо довідки, яка надана ТУ ДСА України, згідно додатку № 3 Порядку 3-1, то вона береться до уваги частково, оскільки порядок розрахунку стажу, який дає право судді на відставку, та порядок отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці відрізняються.

Станом на 29.12.2014 року частиною 3 статті 138 Закону - 2453 (зі змінами внесеними згідно із Законами № 3668-VI від 08.07.2011, №1166-VII від 27.03.2014) передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 у справі №1-2/2013, зміни, які було внесено Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI " Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної реформи" до статті 138 Закону -2453 визнані неконституційними, але на зміни, які внесено Законом № 1166-VII від 27.03.2014 "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" жодних рішень Конституційного Суду України не приймалося.

Основним документом для визначення суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Цю довідку (від 29.12.2014 р. № 08-03/434, яка видана територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області) надано відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", які було внесено Законом України від 31.07.2014 року № 1622-VII щодо обмеження місячного розміру суддівської винагороди 15 розмірами мінімальної заробітної плати.

В зазначеній вище довідці вказано, що саме на суму 18270 грн. (1218грн х 15 = 18270 грн.) нараховувся єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тому враховувати для визначення щомісячного довічного грошового утримання суми 19488 грн. підстав немає.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає: 18270,00 х 70 % = 12789,00 грн.

Виходячи з вище вказаного, управління Пенсійного Фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області не вбачає в своїх діях протиправних, неправомірних дій, так як діяло вийнятково на підставі діючого законодавства.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши викладені у позові та запереченні доводи та підстави, наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року № 59-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 був звільнений з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

За копією розрахунку Територіального Управління державної судової адміністрації в Запорізькій області, станом на 26.12.2014р. стаж роботи судді ОСОБА_1, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 28 років 01 місяць 03 дні, у тому числі період військової служби та ? частина часу навчання /а.с. 16/.

Цей період зарахований до стажу роботи судді відповідно до Указу Президента України від 10.07.1995р. №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» у листопаді 2006 року, як вбачається з копії наказу Територіального управління державної судової адміністрації Запорізькій області, від 24.11.2006р. № 17-7204/06 «Про надання дозволу на отримання щомісячного грошового утримання», яка за поясненнями позивача надана в Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі разом з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання / а.с. 11-12 /.

Пунктом 11 Перехідних положень до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.), передбачено, що: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом».

На день набрання чинності вказаним Законом діяв Закон України «Про статус суддів» (№2862-XII від 15.12.1992р.), на підставі якого позивачу виплачувалося як щомісячне грошове утримання відповідно до наказу Територіального управління державної судової адміністрації Запорізькій області, від 24.11.2006р. № 17-7204/06 «Про надання дозволу на отримання щомісячного грошового утримання», так і заробітна плата та доплата за вислугу років з урахуванням визначеного стажу роботи судді.

Тобто, період військової служби та ? частина часу навчання зараховувалися Законом 2862-XII від 15.12.1992р. до стажу роботи позивача суддею, оскільки цей стаж мав значення не тільки при призначенні йому щомісячного грошового утримання, на що помилково посилається відповідач, але і для визначення стажу роботи суддею в цілому.

Таким чином, відповідно до п.11 Перехідних положень до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.), за позивачем зберігся визначений стаж роботи на посаді судді, який відповідно до розрахунку Територіального Управління державної судової адміністрації в Запорізькій області, станом на 26.12.2014р., складає 28 років 01 місяць 03 дні, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та повинен бути врахований відповідачем при призначенні та перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При таких обставинах вказані позовні вимоги суд вважає обґрунтованими.

При вирішенні питання щодо правильного застосування відповідачем ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453- VІ при призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та при відмові в його перерахунку, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і Законами України.

Суддя звільняється з посади органом, що його обрав, або призначив, у разі: подання суддею заяви про відставку, або про звільнення з посади за власним бажанням (п.9 ч.5 ст. 126 Конституції України).

Згідно ч.1 ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.), суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку ( ч.5 ст. 109 Закону).

В абз. 3 п.2.2 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/201, зазначено, що: «В Основному Закону України незалежність як складова частина конституційного статусу особи та ії професійної діяльності визначена лише стосовно суддів і забезпечується, насамперед, особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади( пункт 27 частини першої статті 85,частина четверта, п'ята статті 126…».

«…Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь - які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя» (абз 5 п.2.2).

Одночасно Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 по справі № 1-2/2013 визнані неконституційними зміни ч. 3 ст. 138 Закону № 2453, внесені Законом № 3668, і до застосування повернута частина третя статті в редакції, що діяла до змін.

Згідно поновленої ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453- VІ: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, якій працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Законом № 1166-VII від 27.03.2014р. частина третя статті 138 Закону №2453-VI від 07.07.2010р. була знову змінена і розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів зменшено до 70 відсотків.

При вирішенні питання щодо пріоритету застосування перший чи другий редакції ч.3 ст. 138 Закону № 2453- VІ, суд вважає, що в даному випадку треба керуватися насамперед нормами Конституції України щодо гарантій незалежності суддів.

Як зазначено вище, однією з конституційних гарантій незалежності судді є особливий порядок звільнення судді, що за Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013р. означає конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

В період дії частини три статті 138 Закону № 2453 в редакції, що поновлена Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, позивач звернувся з заявою від 08 січня 2014 року до Верховної Ради України про звільнення з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у відставку відповідно до п.9 ч.5 ст. 126 Конституції України та ст.. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.), що підтверджується копією рішення Вищої Ради Юстиції України від 11 лютого 2014р. № 152/0/15-14 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, у зв'язку з поданням заяви про відставку» /а.с. 19/.

Тобто, позивач реалізував своє конституційне право на звільнення у відставку при досягнутому рівні матеріального забезпечення під час дії ч.3 ст. 138 Закону № 2453 в редакції, що поновлена Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, яка передбачає призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди при досягнутому позивачем стажу роботи на посаді судді 28 років 01 місяць 03 дні.

Згідно копії довідки Територіального Управління Державної судової адміністрації в Запорізької області від 29.12.2014р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка видана ОСОБА_1, його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, склала 19488 грн., в тому числі оклад - 12180 грн., доплата за вислугу років (60%) - 7308грн.

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», що набрав чинності 03 серпня 2014 року, встановлене обмеження максимального місячного розміру суддівської винагороди 15 розмірами мінімальної заробітної плати. Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нараховувався на суму 18270грн. /а.с. 15/

Виходячи з вищевказаних конституційних гарантій незалежності суддів при призначенні або перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу повинен враховуватися досягнутий ним рівень матеріального забезпечення судді, тобто суддівська винагорода в розмірі 19488грн., з якої сплачувалися єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до обмеження максимального місячного розміру суддівської винагороди, тобто до 03 серпня 2014р.

В іншому випадку, при застосуванні ч.3 ст. 138 Закону №2453-VI від 07.07.2010р. в редакції Закону 1166-VII від 27.03.2014р., яким розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів зменшений до 70 відсотків, або застосування суддівської винагороди, обмеженої 15 розмірами мінімальної заробітної плати - 18270 грн., це знижує досягнутий позивачем рівень матеріального забезпечення судді в порушення конституційного принципу незалежності судді, суперечить ст.. 58 Конституції України щодо застосування закону у часі, і як вказує позивач незаконно покладає на нього негативні наслідки тривалого, майже один рік, розгляду його заяви про звільнення у відставку з посади судді.

Згідно абзацу 8 п.п.5 п.4 Указу Президента України № 384 від 06.-4.2011р. «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України», саме на органи пенсійного фонду покладено обов`язок щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

З заперечень відповідача та листів на ім`я позивача /а.с. 29-30/ вбачається, що вищевказані норми Конституцій України щодо конституційних гарантій незалежності суддів не були враховані при розгляді заяви позивача від 11 березня 2015 року та вирішенні питання про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, чим порушені законні права та інтереси позивача.

При таких обставинах дії відповідача щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 суд вважає протиправною, а позовні вимоги обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі відповідно до п.1,2 ч.2 ст. 162 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 58, ч.1, п.9 ч.5 ст. 126 Конституції України, ч.1, 5 ст.. 109, ч.3 ст. 138, п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.), Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, Законом України «Про статус суддів» (№2862-XII від 15.12.1992р.), абзацом 8 п.п.5 п.4 Указу Президента України № 384 від 06.-4.2011р. «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України», ст. 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 17, 18, 19, 49, 70, 71, 86, 99, 159, 160, 161, 162,163, 167, 185, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області і зобов'язання перерахувати та виплатити недоплачене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області щодо відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, на підставі розрахунку ТУ ДСА в Запорізької області стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 26 грудня 2014р., довідки ТУ ДСА в Запорізької області від 29.12.2014р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складала 19488грн., відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.), з урахуванням змін, внесених у цю статтю Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, на підставі розрахунку ТУ ДСА в Запорізької області стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 26 грудня 2014р., відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.), з урахуванням змін, внесених у цю статтю Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, яка складала 19488грн., відповідно до довідки ТУ ДСА в Запорізької області від 29.12.2014р. про суддівську винагороду, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 26 грудня 2014 року, та виплатити недоплачене щомісячне довічне грошове утримання.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня її проголошення в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Мелітопольський міськрайонний суд, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання цієї заяви або подачі апеляційної скарги протягом 10 днів без попереднього подання про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не подана після цього в 20-денний строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Суддя: Ніколова І.С.