Справа № 825/1388/15-а
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2015 року Чернігів Справа № 825/1388/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

прокурора - Трутень О.О.,

представника позивача - Залуговського О.А.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом прокурора Ріпкинського району Чернігівської області в інтересах Державної податкової інспекції у Ріпкинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ріпкинської селищної ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Ріпкинського району Чернігівської області звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах Державної податкової інспекції у Ріпкинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - ДПІ у Ріпкинському районі ГУ ДФС у Чернігівській області), за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ріпкинської селищної ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) в якому просить стягнути з рахунків відповідача в установах банку податковий борг по орендній платі за землю в сумі 21 378,22 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, та платник податку несе відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податку та дотримання вимог податкового законодавства. Однак, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі вносить податки до бюджету, внаслідок чого має податковий борг.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву в які просив провести розгляд справи без його участі, при вирішенні позову поклався на розсуд суду.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 07.10.1998, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 16.03.2015 (а.с.12-13) та з 24.03.2015 взята на податковий облік за неосновним місцем обліку в ДПІ у Ріпкинському районі ГУ ДФС у Чернігівській області (а.с.14).

09.08.2012 між Ріпкинською селищною радою та ФОП ОСОБА_2 укладено договір оренди землі (далі - договір). Згідно вказаного договору в оренду передалась земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 0,14 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На орендованій ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна: будівля магазину. Договір було укладено на 5 років згідно, рішення 11 сесії 6 скликання Ріпкинської селищної ради від 18.04.2012 (а.с.16-20).

Відповідно до розрахунку позивача, за ФОП ОСОБА_2 обліковується податковий борг по орендній платі за землю в сумі 21 378,22 грн.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, та платник податку несе відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податку та дотримання вимог податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 14.1.72, 14.1.73, 14.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю це загальнодержавний податок, який справляєтеся у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Земельний податок це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов'язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України). Платниками орендної плати є орендарі земельних ділянок.

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби , за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік.

Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України установлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно вимог ст.49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно вимог ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за встановленою формою. А за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Згідно п. 120.1 ст.120 Податкового кодексу України за неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Всупереч вимогам законодавства відповідач не подав у встановлені строки податкову звітність з плати за землю (орендної плати) за 2012-2014 роки.

За результатами камеральної перевірки податкової звітності (акт №323/15-119/НОМЕР_1 від 15.08.2014) (а.с.21) було прийнято податкове повідомлення - рішення від 01.10.2014 № та накладено штрафну санкцію в розмірі 510 грн. за неподання декларацій за три роки (170 х 3 = 510) (а.с.23).

Податкове повідомлення-рішення, разом з розрахунком штрафних санкцій, було направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проте повернулось з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.25).

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

На виконання вказаних норм відповідачу направлено податкову вимогу від 04.12.2014 №70, що також повернулась з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.26, 27).

Податкова вимога відповідачем в межах подальшої процедури апеляційного оскарження чи в судовому порядку не оскаржувалась.

ДПІ у Ріпкинському районі ГУ ДФС у Чернігівській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_2, за результатами якої складено акт №98/17-031/НОМЕР_1 від 24.11.2014 (а.с.28-30).

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не сплачено грошові зобов'язання по орендній платі за землю за 2012-2014 роки, на загальну суму 16694,57 грн.

За результатами перевірки ДПІ у Ріпкинському районі винесено податкове повідомлення - рішення № від 26.12.2014, яким визначено суму податкового (грошового) зобов'язання за основним платежем в сумі 16694,57 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 25% визначеного податкового зобов'язання - 4173,65 грн. (а.с.32).

Таким чином, сума заборгованості ФОП ОСОБА_2 становить 21 378,22 грн. (510,00 грн. + 16694,57 грн. +4173,65 грн.).

Зазначене податкове повідомлення - рішення, разом з розрахунком штрафних санкцій, було направлено ФОП ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проте повернулось з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.34).

Відповідно до п. 42.2. ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно із ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законами.

Відповідно до пп. 14.1.156 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно із пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Передбачені законодавством заходи не призвели до погашення податкового боргу та станом на день розгляду справи заборгованість відповідачем не сплачена.

Згідно п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а у разі їх недостатності-шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно із п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платників у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Також в силу ст. 136 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

У частинах 3, 4 ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Підстав для неприйняття визнання адміністративного позову судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов прокурора Ріпкинського району Чернігівської області в інтересах Державної податкової інспекції у Ріпкинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ріпкинської селищної ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з розрахункових рахунків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код - НОМЕР_1):

- НОМЕР_2 в ПАТ «КБ «Надра», МФО 380764;

- НОМЕР_3 в ПАТ «КБ «Надра», МФО 380764

податковий борг з орендної плати за землю в розмірі 21 378 (двадцять одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 22 коп. на користь Місцевого бюджету Ріпкинської селищної ради (р/р 0422, УК у Ріпкинському районі /смт.Ріпки/ 18010900, МФО 853592, код 38046020).

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя підпис В.І. Д'яков

З оригіналом згідно

Суддя: В.І. Д'яков