Справа № 139/147/15-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 139/147/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Коломійцева В.І.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

13 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Александрової К.В.,

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Давидова Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області на постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09 лютого 2015 року позивач звернувся до Мурованокуриловецької селищної ради із запитом на доступ до публічної інформації, який був зареєстрований відповідачем 09 лютого 2015 року за вхідним № К-1. У вказаному запиті він просив надати інформацію про те, чи надавались протягом 2005-2014 років Мурованокуриловецькою селищною радою (сесіями, виконкомами тощо) дозволи на приватизацію об'єктів житлового фонду територіальної громади Мурованокуриловецької селищної ради (квартир, будинків, гуртожитків). В інформації просив зазначити: 1) Хто звертався за дозволом на приватизацію; склад сім'ї цього громадянина (громадянки) на момент приватизації; адреса об'єкта, який ним (нею) приватизований; його площа. 2) Перелік документів, наданих цими громадянами для приватизації житла. 3) Посадову особу селищної ради, яка розглядала ці заяви і готувала проекти рішень. 4) Коли і ким прийнято рішення. До відповіді на запит необхідно було додати копії документів, які б її підтверджували (рішень виконкомів, сесій; документів, які надавались громадянами для приватизації житла тощо).

Відповідач листом за № 02-13/89 від 11.02.2015 відмовив у наданні запитуваної інформації, посилаючись на її конфіденційність.

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області постановою від 11 березня 2015 року адміністративний позов задовольнив. Визнав протиправними дії Мурованокуриловецької селищної ради, пов'язані із розглядом запиту ОСОБА_2 про доступ до публічної інформації від 09 лютого 2015 року; зобов'язано Мурованокуриловецьку селищну раду по запиту ОСОБА_2 про доступ до публічної інформації від 09 лютого 2015 року зареєстрованого за вхідним № К-1 від 09 лютого 2015 року, надати позивачу запитувану інформацію у повному об'ємі, відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11 березня 2015 року та ухвалити нову, якою визнати дії Мурованокуриловецької селищної ради законними.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули до суду апеляційної інстанції, а саме: представника відповідача - на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача - на підтримання рішення суду першої інстанції, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач 09 лютого 2015 року звернувся до Мурованокуриловецької селищної ради із запитом на доступ до публічної інформації, який був зареєстрований відповідачем 9 лютого 2015 року за вхідним № К-1 (а.с. 11). У вказаному запиті ОСОБА_2 просив надати інформацію про те, чи надавались протягом 2005-2014 років Мурованокуриловецькою селищною радою (сесіями, виконкомами тощо) дозволи на приватизацію об'єктів житлового фонду територіальної громади Мурованокуриловецької селищної ради (квартир, будинків, гуртожитків). В інформації просив зазначити: 1) Хто звертався за дозволом на приватизацію; склад сім'ї цього громадянина (громадянки) на момент приватизації; адреса об'єкта, який ним (нею) приватизований; його площа; 2) Перелік документів, наданих цими громадянами для приватизації житла; 3) Посадову особу селищної ради, яка розглядала ці заяви і готувала проекти рішень; 4) Коли і ким прийнято рішення.

До відповіді на запит, також, просив додати копії документів, які б підтверджували надану інформацію (рішень виконкомів, сесій; документів, які надавались громадянами для приватизації житла тощо).

Листом Мурованокуриловецької селищної ради № 02-13/89 від 11.02.15 року, остання відмовила у наданні відомостей про те, чи надавались протягом 2005-2014 років Мурованокуриловецькою селищною радою (сесіями, виконкомами тощо) дозволи на приватизацію об'єктів житлового фонду територіальної громади із зазначенням: 1) Хто звертався за дозволом на приватизацію; склад сім'ї цього громадянина (громадянки) на момент приватизації; адреса об'єкта, який ним (нею) приватизований; його площа; 2) Перелік документів, наданих цими громадянами для приватизації житла; 3) Посадову особу селищної ради, яка розглядала ці заяви і готувала проекти рішень; 4) Коли і ким прийнято рішення.

Підставою для відмови у наданні інформації було те, що зазначені відомості відносяться до інформації приватного характеру, як окремо взятого громадянина так і окремо взятої сім'ї і є конфіденційною інформацією.

Не погоджуючись із відмовою у наданні запитуваної інформації, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в силу положень чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, інформація щодо володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, (у тому числі щодо надання копій відповідних документів), умов отримання цього майна, прізвищ, імен, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали дане майно, в порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", не є інформацією з обмеженим доступом.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем частини 4 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки в листі Мурованокуриловецької селищної ради № 02-13/89 від 11.02.2015 року відсутні відомості про прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації, а також не роз'яснений порядок оскарження такої відмови.

За наведених вище обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про недотримання Мурованокуриловецькою селищною радою вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

В силу положень статті 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації", метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

За приписами статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації", право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 зазначеного закону, унормовано, що доступ до інформації забезпечується, в тому числі, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Положеннями статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації", конфіденційна інформація - це інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до частини 5 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації",

не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що аналіз положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" про конфіденційну інформацію дає підстави виокремити такі її ознаки:

1) встановлювати конфіденційність публічної інформації та визначати порядок її поширення можуть лише фізичні та юридичні особи;

2) суб'єкти владних повноважень не наділені правом відносити інформацію до конфіденційної;

3) публічна інформація не може бути віднесена до конфіденційної у випадках, визначених Законом (частина перша і друга статті 13 Закону);

4) у випадках, встановлених законодавством, може не бути обмежено доступ до визначеної інформації, в тому числі й конфіденційної (частина п'ята і шоста статті 6 Закону).

З огляду на викладене вище, у відносинах, пов'язаних із забезпеченням права на доступ до публічної інформації, конфіденційна інформація повинна визначатися відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", а не Законами України "Про захист персональних даних" та "Про інформацію".

Системний аналіз наведених норм та встановлених судом обставин справи дає право дійти висновку, що відмова відповідача на запитувану позивачем інформацію не може вважатись правомірною та не відповідає вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації", як наслідок суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги.

За таких обставин постанова суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, наявним в ній доказам, правильно застосованим нормам матеріального права, тому підстав для її скасування колегія суддів суду апеляційної інстанції не знаходить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підставою для її задоволення та скасування постанови суду першої інстанції бути не можуть.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 18 травня 2015 року.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.