Справа № 760/6735/15-а
Суддя: Українець В. В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 760/6735/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Українець В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними, стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

01 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до Міністерства оборони України.

Свої вимоги мотивує тим, що він був звільнений з військової служби 15 листопада 2010 року. 17 листопада 2010 року йому встановлена третя група інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язків військової служби.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" він має право на отримання одноразової грошової допомоги в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем була виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 427201 гривні 80 копійок, проте ця сума є меншою, ніж та, яку він повинен отримати.

Розмір його грошового забезпечення визначався відповідачем на підставі постанови КМ України від 28 травня 2008 року № 499, а не згідно ст. 9 Закону України "Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Він звернувся з листом до відповідача та отримав відповідь від 31 березня 2015 року про відмову у поновленні права на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у законному розмірі.

Просить суд визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо непризначення йому одноразової грошової допомоги в розмірі 48-місячного грошового забезпечення; стягнути з відповідача на його користь недоплачену частину одноразової грошової допомоги в розмірі 256321 гривні 08 копійок.

З письмових заперечень представника Міністерства оборони України вбачається, що проти задоволення позову він заперечує. Зазначено, що у зв'язку із встановлення позивачу 17 листопада 2010 року ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, останньому Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 299779 гривень 29 копійок згідно протоколу № 7 від 25 грудня 2010 року. 30 листопада 2012 року позивач повторно був визнаний інвалідом та набув право на доплату одноразової грошової допомоги. В подальшому йому було доплачено 127422 гривні 60 копійок.

Зазначено, що перебіг процесуальних строків звернення до суду для позивача почався з листопада 2012 року, коли йому призначена ІІ група інвалідності та виплачено доплату одноразової грошової допомоги.

Крім того, Міністерством оборони України рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги не приймалось, у зв'язку з чим підстав для виплати допомоги немає.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби 15 листопада 2010 року (а.с. 23).

17 листопада 2010 року йому встановлена третя група інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язків військової служби (а.с. 21).

Позивачу виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 427201 гривні 80 копійок.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Позивач вважає, що при визначенні розміру допомоги відповідач мав застосовувати самі такі складові грошового забезпечення.

При визначенні розміру допомоги відповідач керувався п. 2 Постанови Кабінетом Міністрів України від 28 травня 2008 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб".

Абзацом 3 частини 2 пункту 2 Порядку встановлено, що грошове забезпечення визначається для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності чи у разі інвалідності, що сталися включно до 31 грудня 2007 року, - виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення відповідно до Указів Президента України від 4 жовтня 1996 року № 925 та від 23 лютого 2002 року № 173 і постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні складу грошового забезпечення для встановлення розміру одноразової грошової допомоги позивачеві застосуванню підлягає ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а не постанова Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 № 499, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України, не надає останньому права допускати звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим Законом.

Вбачається, що одноразова грошова допомога повинна обчислюватися, виходячи з розміру грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Виплачуючи одноразову грошову допомогу у меншому розмірі, Міністерство оборони України порушило вимоги ст. 11 Закону України "Про Збройні Сили України", якою закріплено принцип верховенства права, діяло всупереч вимогам Конституції України та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтями 21, 105, 162 КАС України визначено, що адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю, проте позивач визначив конкретну суму доплати одноразової грошової допомоги, яку просить стягнути.

Законом визначено, що встановивши порушення відповідачем норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд вправі визнати такі дії протиправними та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону.

З огляду на наведене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, статтями 9, 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановою Кабінетом Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, статтями 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 100, 102, 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 48-місячного грошового забезпечення в порушення вимог Закону України "Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зобов'язати Міністерство оборони України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення у відповідності до ст. 16 Закону України "Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на день встановлення інвалідності з урахуванням раніше виплачених коштів.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: