Справа № 826/14484/14
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інтермед" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інтермед" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Інтермед" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Податковим органом була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПП "ВТБ Лізинг Україна" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 30.04.2014 року, за результатами якої складено акт № 1211/22-13/31169792 від 03 липня 2014 року.

В акті перевірки встановлено порушення позивачем пп. 135.5.4 п. 135.5, п. 135.2 ст. 135, пп. 153.2.1 п. 153.2 ст. 153, п. 137.10 ст. 137, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 10 530 007 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 24.07.2014 року, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на суму 13 162 509 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що під час перевірки податковим органом виявлено, що слідчим відділом прокуратури міста Києва проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000192, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2014 рок за зверненням ОСОБА_3 про протидію законній господарській діяльності та зловживанням службовим становищем з боку правоохоронців, що призвело до незаконного притягнення до кримінальної відповідальності її чоловіка ОСОБА_4 та іншим тяжким наслідкам, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 206 КК України.

Під час перевірки податковим органом встановлено, що на підставі аналізу документів та відомостей «ІС Бухгалтерія», які були надані до перевірки, виявлено, що грошові кошти, відповідно до банківської виписки, яка проведена у відомостях «ІС Бухгалтерія», 03.09.2012 року були зараховані на банківський рахунок ТОВ «Інтермед» шляхом їх перерахування з банківського рахунку ТОВ «ІС-Медікал».

Дана операція відображена в обліку 03.09.2012 року бухгалтерською проводкою Дт 311 «Поточні рахунки в національній валюті» та Кт 6811 «Розрахунки за авансами одержаними в національній валюті».

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 6811 «Розрахунки за авансами, одержаними в національній валюті» за період, що перевірявся, у підприємства ТОВ «Інтермед» перед ТОВ «ІС-Медікал» присутня кредиторська заборгованість в розмірі 5 275 000 грн.

Оскільки товар не був поставлений, а гроші отримані та не повернуті компанії ТОВ «ІС-Медікал», що підтверджується наявною дебіторською заборгованістю перед даною компанією, з урахуванням норм податкового законодавства, то судом першої інстанції вірно встановлено, що дана сума є безповоротною фінансовою допомогою.

Відповідно до пп. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку. До складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві товарів (виконанні робіт, наданні послуг), які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів.

Згідно з п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В матеріалах справи відсутні достатні та належні докази, які б підтверджували реальне здійснення господарських операцій, на підставі яких сформовані валові витрати.

В інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємства або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудження основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

В межах розгляду справи підтверджено факт заниження позивачем податку на прибуток.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими та правомірними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інтермед" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 18 травня 2015 року.

.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.