Справа № 826/2739/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 травня 2015 року №826/2739/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доРеєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві про:

визнання рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обмежень від 12.02.2015 №19288477, виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Іченською М.С. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві таким, що не відповідає нормам чинного законодавства;

зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності на житловий будинок з реєстраційним номером АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та видати останньому витяг з Державного реєстру прав.

Позовні вимоги мотивовано протиправною відмовою відповідача у проведенні державної реєстрації житлового будинку з реєстраційним номером 6, що розташований: АДРЕСА_1, яке належить позивачу на праві приватної власності, що у свою чергу призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідач письмових заперечень на позовну заяву суду не надав, проте надав суду матеріали облікової справи щодо житлового будинку з реєстраційним номером АДРЕСА_1

Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державним реєстратором прав на нерухоме майно, за наслідками розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.12.2014 про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 12.02.2015 №19288477.

Позивач посилаючись на протиправність оскаржуваного рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно частини четвертої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4 2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Частиною третьою статті 24 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 5-2 - 5-6 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Особливості процедури проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі-Порядок).

Відповідно до пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема серед іншого, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, передбачено, що Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав державний реєстратор вносить до відповідного розділу Державного реєстру прав такі відомості:

1) підстава для скасування державної реєстрації прав: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ; 2) реєстраційний номер, дата та час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться записи про скасування державної реєстрації прав; 3) підстава для внесення записів про скасування державної реєстрації прав: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; 4) прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; 5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся із заявою від 24.12.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до картки прийому зазначеної заяви №18282004 до неї були додані наступні документи:

· Копії рішення суду 2 прим., серія та номер: 2-181/95, виданий 24.05.1991, видавник Ленінградський районний суд;

· Копія ухвали 2 прим., серія та номер: 2-181/95, виданий 03.07.1991, видавник Київський городський суд;

· Копія постанови 2 прим., серія та номер: 44-Г-18, виданий 23.02.1993, видавник Київський міський суд;

· Копія рішення суду 2 прим., серія та номер: 2-81/1995, виданий 07.02.1995, видавник Ленінградський районний суд м.Києва:

· Копія ухвали 2 прим., серія та номер: 395/1995, виданий 05.04.1995, видавник Київський міський суд;

· Договір дарування та його копія, серія та номер: 29124, виданий 06.07.1990, видавник сторони договору;

· Технічний паспорт та його копія, серія та номер: б/н, виданий 22.01.1999, видавник Київське міське бюро технічної інвентаризації;

· Черговий кадастровий план та його копія, серія та номер: б/н, виданий 07.07.2014, видавник Державний земельний кадастр;

· Копія свідоцтва про зміну прізвища, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 20.08.1991, видавник Відділ РАГСУ Ленінградського РИК.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно, за наслідками розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.12.2014 про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 12.02.2015 №19288477.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, договором дарування від 06.07.1990 ОСОБА_1 (після зміни прізвища - ОСОБА_1) було подаровано ОСОБА_4 31/100 частину житлового будинку по вулиці Гостомельській будинок 6 у місті Києві.

Разом з тим, згідно рішення Ленінградського районного суду міста Києва від 24.05.1991, було визнано частково недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 17.05.1990, за яким право власності отримала ОСОБА_5, яка в свою чергу подарувала частину від спірного майна ОСОБА_1 (згодом «ОСОБА_1»).

Ухвалою судової колегії в цивільних справах Київського міського суду від 03.07.1991 було залишено касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1, без задоволення, тобто договір дарування від 17.05.1990 залишився частково недійсним.

В подальшому, постановою президії Київського міського суду від 23.02.1993 було вирішено рішення Ленінградського районного суду міста Києва від 24.05.1991, ухвалу судової колегії в цивільних справах Київського міського суду від 03.07.1991 в частині поділу будинку в натурі скасувати і справу передати на новий розгляд.

В результаті розгляду справи 07.02.1995 Ленінградським районним судом міста Києва було прийнято рішення за яким було визнано частково недійсним договір дарування 31/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 від 06.07.1990 укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, виділено ОСОБА_8 32/100 частин житлового будинку, ОСОБА_1 31/100 частину, а ОСОБА_4 37/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою судової колегії в цивільних справах Київського міського суду від 05.04.1995 було залишено без змін рішення Ленінградського районного суду міста Києва від 07.02.1995.

Відтак, судом встановлено, що правовстановлюючим документом з вищевказаного переліку виступає саме рішення Ленінградського районного суду міста Києва від 07.02.1995 за яким і було виділено кожному із співвласників частку в натурі.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинської районної у місті Києві ради V скликання від 19.06.2008 №229 було прийнято до комунальної власності територіальної громади Святошинського району м.Києва 31/100 частину приватного житлового будинку АДРЕСА_1 яка належить гр. ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінградського районного суду міста Києва від 24.05.1991.

У свою чергу, на підставі явної невідповідності заявлених прав поданим документам, державним реєстратором Іченською М.С. було прийнято рішення від 14.01.2015 №18608730 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав на їх обтяжень і в той же день було сформовано запит №1 до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» з проханням надання інформації щодо реєстрації права власності із зазначенням суб'єктів права власності, записів у реєстрову книгу та реєстрового номеру, а також вказати загальну та житлову площу будинку та дату проведення реєстрації житлового будинку АДРЕСА_1

Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 03.02.2015 надано інформаційну довідку від 03.02.2015 №ПБ-2015 №57 з інформацією про те, що право власності на 31/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1 було дійсно зареєстроване за ОСОБА_1, але відповідно до рішення Святошинської районної ради у місті Києві №229 від 19.06.2008, 31/100 ч. житлового будинку АДРЕСА_1 було переведено до комунальної власності територіальної громади Святошинського району міста Києва.

Крім того, факт віднесення 31/100 частини будинку АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади Святошинського району міста Києва підтверджується листами Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації від 28.07.2008 №25739, від 19.03.2010 №9729 (И-2010), листом Святошинської районної ради у місті Києві державної адміністрації від 22.05.2014 №107-ОП/М-81/2-1148, листом Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.05.2014 №062/12/90-5746 та інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації від 03.02.2015 №ПБ-2015 №57.

Доказів скасування рішення Святошинської районної ради у місті Києві від 19.06.2008 №229 позивачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним реєстратором Іченською М.С. було прийняте правомірне рішення від 12.02.2015 №19288477 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, адже з матеріалів справи вбачається, що документи, які були подані заявником ОСОБА_1 суперечать один одному.

У свою чергу, суд вважає необхідним зазначити, що частиною третьою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 5-2 - 5-6 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 128 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.