Справа № 300/150/15-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Справа № 876/3902/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Воловецькому районі Закарпатської області на постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Воловецькому районі Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

16.02.2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Воловецькому районі Закарпатської області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо не врахування у заробітку при призначенні пенсії державного службовця, сум отриманої матеріальної допомоги в період 2009-2014р.р.; зобов'язати відповідача здійснити йому з 07.08.2014 року перерахунок розміру пенсії в порядку та розмірах встановлених діючим на той час законодавством, з включенням до суми заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги отриманої за період 2009-2014р.р., відповідно до довідок від 30.12.2014 р. № 2305/05 та від 30.12.2014 р. № 248/03-07.

Постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 12 березня 2015 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Воловецькому районі Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 врахувати в розмір заробітку при призначенні пенсії державного службовця сум отриманої ним матеріальної допомоги в період за 2009-2014 роки. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Воловецькомч районі Закарпатської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 7 серпня 2008 року в порядку та розмірах встановлених чинним на той час законодавством, з врахуванням до заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги, отриманої позивачем в період за 2009-2014 роки, у відповідності з довідками № 2305/05 від 30.12.2014 року, та № 248/03-07 від 30.12.2014 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач при призначені йому пенсії до його заробітку для обчислення пенсії мав право на включення суми виплаченої матеріальної допомоги, оскільки таке його право передбачене Законом України «Про державну службу».

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність здійснити перерахунок пенсії позивачу з моменту призначення пенсії - з 7 серпня 2008 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процессуального права, управління Пенсійного фонду України у Воловецькому районі Закарпатської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 12 березня 2015 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що для призначення пенсії ОСОБА_1 враховано всі складові заробітної плати, передбачені законодавством. Оскільки матеріальна допомога не відноситься до інших надбавок, тому зарахувати її в суму заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу» немає підстав.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що з 07.08.2014 року ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».

Згідно довідок про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи, або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається відповідно до Закону України «Про державну службу» 30.12.2014 р. № 2305/05 та від 30.12.2014 р. № 248/03-07 ОСОБА_1 було виплачено матеріальну допомогу, на яку нараховано страхові внески та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За змістом ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70% від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (в редакції чинній на момент призначення пенсії).

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, в якій визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно із ч.2 ст. 99 КАС України у редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову (ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом лише 16.02.2015 року.

З урахуванням наведеного та фактичної дати звернення позивача за захистом своїх порушених прав, виходячи із передбаченого законом строку звернення до адміністративного суду, суд апеляційної інстації приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_1 у частині вимог за період з 7 серпня 2014 року по 15 серпня 2014 року включно слід залишити без розгляду.

Достатніх поважних причин, які б позбавляли можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав позивачем не наведено.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Воловецькому районі Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 12 березня 2015 року у справі №300/150/15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Воловецькому районі Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов'язання провести перерахунок пенсії за період з 7 серпня 2014 року по 15 серпня 2014 року включно - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Воловецькому районі Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Воловецькому районі Закарпатської області провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, з 16 серпня 2014 року, з врахуванням виплачених йому сум матеріальної допомоги, та з урахуванням фактично отриманих ним сум.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник