Справа № 357/3034/15-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/3034/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Дмитренко А.М. Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура Я.С. та Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області про зобов'язання здійснити перерахунок підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», доплати до пенсії та додаткової пенсії, передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області та зобов'язати провести перерахунок і виплату додаткової пенсію за шкоду, заподіну здоров'ю, встановивши її розмір на рівні 15 % від мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», доплати до пенсії у розмірі, встановленому ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення до пенсії у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2014 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року вказаний адміністративний позов було залишено без розгляду в частині вимог за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року адміністративний позов було задоволено за період з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Позивач, не погоджуючись із прийнятою ухвалою, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що про порушення свого права на виплату пенсії у належному розмірі дізналася лише 18 грудня 2014 року з листа Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області. Крім того, позивач вважає, що для звернення до суду з даним позовом встановлюється 30-тирічний строк.

Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області, не погоджуючись із прийнятою постановою подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що доплату до пенсії, додаткову пенсію за шкоду, заподіну здоров'ю, та доплату до пенсії позивачу було нараховано у повній відповідності до постанов КМ України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28 грудня 2011 року № 1381 та «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210.

Особи, які беруть участь у справі, з клопотаннями про розгляд справи за їх участю - не зверталися. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обставини, на які посилаються сторони, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області та ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову та ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року - без змін виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду в частині вимог за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року суддя першої інстанції виходив, з того, що позивач звернулася до суду з даним позовом 31 грудня 2014 року, а тому зазначена частина позовних вимог заявлена з порушенням строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком судді першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На думку колегії суддів позивач повинна була дізнатися про порушення свого права на отримання соціальних виплат у розмірах, встановлених ст. 6 Законом України «Про соціальний захист дітей війни» та ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у момент отримання нею пенсії.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З огляду на те, що колегією суддів не встановлено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та враховуючи дату подачі даного адміністративного позову позовні вимоги за період з 01 січня 2014 по 30 червня 2014 року були правомірно залишені без розгляду.

Посилання позивача на ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як на підставу для не застосовування наслідків пропуску строку звернення до суду, передбачених ч. 1 ст. 100 КАС України, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Тобто, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Разом з тим, в даному випадку, підвищення до пенсії та доплата до пенсії не лише не виплачувалися позивачу, але й не були нараховані.

Право на отримання вказаних виплат у відповідному розмірі відповідачем не визнавалося, що й стало підставою для звернення позивача до суду. За таких обставин необхідною умовою зобов'язання відповідача здійснити виплату позивачу підвищення до пенсії та доплати до пенсії за минулий час є визнання права позивача на отримання таких виплат в судовому порядку.

Як раніше зазначалося, позивач має право звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав в межах шестимісячного строку. Таким чином, оскільки право позивача на отримання підвищення до пенсії та доплати до пенсії може бути визнане судом, у відповідності до ст. 99 КАС України, лише з 01 липня 2014 року, то й відповідача може бути зобов'язано виплатити позивачу вказані сумі лише із зазначеної дати.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не застосував до даних правовідносин ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що строк звернення до суду з даним позовом, згідно Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року, складає 30 років.

Колегія суддів вважає, що посилання позивача на Віденську конвенцію про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року як нормативно-правовий акт, який встановлює інший строк звернення до адміністративного суду, відмінний від строку, встановленого ст. 99 КАС України, - необґрунтованими.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішень, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією, бездіяльністю.

Натомість розгляд та вирішення вимог про відшкодування ядерної шкоди, не належать до юрисдикції адміністративного суду, в той час як положеннями Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року визначено строк саме відшкодування ядерної шкоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновки судді першої інстанції, викладені в ухвалі від 13 березня 2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за період з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року суд першої інстанції правильно виходив з того, що додаткову пенсію за шкоду, заподіну здоров'ю, позивачу слід виплачувати у розмірі, встановленому ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», доплату до пенсії у розмірі, встановленому ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а підвищення до пенсії у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не у розмірі, встановленому постановами КМ України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28 грудня 2011 року № 1381 та «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є дитиною війни у розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зазначена обставина не заперечується відповідачем та підтверджується розпорядженням про перерахунок пенсії, у якому зазначено про виплату позивачу підвищення, передбаченого для дітей війни.

Згідно ст. 6 вказаного Закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Також позивачу встановлено статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Вказана обставина підтверджується посвідченням серії В-П № 681260 від 24 лютого 2005 року, копія якого приєднана до матеріалів справи.

У відповідності до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, що діє на час виникнення спірних правовідносин, особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно паспорту позивач зареєстрована та постійно проживає у м. Білій Церкві, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року, віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю. Як вбачається з пенсійного посвідчення позивач є пенсіонером. Зазначені обставини, а також те, що позивач є непрацюючим пенсіонером відповідачем не оспорюється.

У відповідності до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, що діє на час виникнення спірних правовідносин, пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються на одну мінімальну заробітну плату.

У період з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року додаткове правове регулювання відносин, пов'язаних із нарахуванням та виплатою підвищення до пенсії, доплати до пенсії і додаткової пенсії, передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими законами України - не здійснювалося.

Оскільки нарахування вказаних виплат позивачу у зазначений період проводилося у розмірі, встановленому постановами КМ України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28 грудня 2011 року № 1381 та «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210, який є меншим, ніж передбачений вищевказаними Законами, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Також судом першої інстанції було зроблено висновок про те, що будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, у зв'язку з чим відсутні підстави не застосовувати для розрахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 03 серпня 2014 року, Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» було доповнено, зокрема, пунктом 67. Згідно вказаної норми права норми і положення, серед інших, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, з 03 серпня 2014 року діють два нормативно-правові акти, які по-різному врегульовують спірні правовідносини.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За загальним правилом, якщо однакові за юридичною силою нормативно-правові акти по-різному врегульовують суспільні правовідносини, застосуванню підлягає акт, що прийнятий пізніше в часі.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Враховуючи, що Кабінету Міністрів України з 03 серпня 2014 року були надані спеціальні повноваження щодо встановлення розміру деяких категорій соціальних виплат, колегія суддів приходить до висновку про те, що із вказаної дати відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії, доплати до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, доводи апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 13 березня 2015 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області та ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову та ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області та ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу та постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року - без змін.

Ухвала в частині залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

В іншій частині дана ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.