Справа № 823/2912/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2015 р. м.Київ К/800/39760/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Донець О.Є.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Черкаського районного центру зайнятості на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року у справі за позовом Черкаського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Черкаський районний центр зайнятості звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути кошти, виплачені як допомога по безробіттю, в розмірі 33534,30 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про неправомірне отримання відповідачем коштів у вказаній сумі як допомоги по безробіттю, оскільки перебуваючи на обліку в центрі зайнятості та отримуючи допомогу по безробіттю, відповідач приховав відомості про статус підприємця.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при отриманні статусу безробітного відповідач надав центру зайнятості недостовірну інформацію стосовно реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності, в період виплати йому допомоги по безробіттю був зареєстрований які фізична особа-підприємець, не мав права на отримання допомоги по безробіттю, а тому виплачені йому кошти підлягають поверненню.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року, задоволено апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2; постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року скасовано; постановлено по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги відповідач був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, проте підприємницькою діяльністю не займався та прибутку не отримував, у зв'язку з чим не був зайнятою особою відповідно до ст.1 Закону України «Про зайнятість населення».

Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, Черкаський районний центр зайнятості звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року, залишити в силі постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року.

У касаційній скарзі зазначає про неправомірне отримання відповідачем статусу безробітного та матеріального забезпечення на підставі недостовірних відомостей, оскільки був зареєстрований як підприємець, належав до зайнятого населення та не мав права на отримання допомоги по безробіттю.

Відповідач проти касаційної скарги заперечує, просить залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, вказує, що у період отримання допомоги підприємницької діяльності не здійснював, доходів не отримував, не перебував на податковому обліку.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_2 п'ять разів звертався до Черкаського районного центру зайнятості з питань працевлаштування та отримання статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю із відповідними заявами від 08 грудня 2008 року, від 09 листопада 2009 року, від 21 грудня 2010 року, від 08 листопада 2011 року, від 02 січня 2013 року, в яких зазначав, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та пенсію не отримує.

Черкаським районним центром зайнятості на підставі вказаних заяв наказами від 08 грудня 2008 року №НТ081208, від 09 листопада 2009 року №НТ091109, від 21 грудня 2010 року №НТ101221, від 08 листопада 2011 року №НТ111108, від 02 січня 2013 року №НТ130102 ОСОБА_2 надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.п.1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності (затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136).

Позивачем під час перебування відповідача на обліку виявлено факт приховування відповідачем відомостей про реєстрацію як фізичної особи-підприємця.

12 липня 2013 року Черкаським районним центром зайнятості на запит від 11 липня 2013 року щодо наявності або відсутності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців записів про проведення реєстраційних дій відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у якому станом на 11 липня 2013 року міститься запис від 22 вересня 1994 року про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та запис від 11 липня 2013 року про перебування фізичної особи-підприємця в стані припинення на підставі власного рішення.

Наказом Черкаського районного центру зайнятості від 10 липня 2013 року №НТ130710 позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з призначенням виплат безробітному на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Всього за час перебування на обліку в Черкаському районному центрі зайнятості в період з 08 грудня 2008 року по 16 березня 2009 року, 09 листопада 2009 року по 29 березня 2010 року, з 21 грудня 2010 року по 01 квітня 2011 року, з 08 листопада 2011 року по 01 березня 2012 року та з 31 грудня 2012 року по 12 липня 2013 року відповідач отримав допомогу по безробіттю в загальному розмірі 33534,30 грн.

Наказом Черкаського районного центру зайнятості від 12 липня 2013 року №13 «Про повернення коштів» зобов'язано ОСОБА_2 повернути кошти, виплачені як допомога по безробіттю в сумі 33534,30 грн. Відповідачем кошти не повернуті.

Виходячи із положень п.п.«б» п.3 ст.1 Закону України «Про занятість населення» (в редакції Закону № 803-XII, чинного на момент виплати відповідачу допомоги по безробіттю), в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

За умовами ст.25 Закону України «Про зайнятість населення» компенсація у вигляді виплати допомоги по безробіттю надається лише незайнятим громадянам.

Фізичні особи-підприємці є зайнятими особами, а тому отримувати допомогу по безробіттю не можуть.

Згідно ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Як встановлено ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця є датою державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (ч.15 ст.47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»).

Відповідно ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться, серед іншого, у разі прийняття фізичною особою-підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності; постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований як приватний підприємець з 22 вересня 1994 року. Державної реєстрації припинення підприємницької діяльності відповідача у встановленому законом порядку не здійснювалося.

11 липня 2013 року державним реєстратором внесено запис до Єдиного державного реєстру про перебування фізичної особи-підприємця в процесі припинення підприємницької діяльності на підставі власного рішення, який свідчить про те, що відповідач перебуває у статусі припинення підприємницької діяльності, але ще має статус підприємця, що ОСОБА_2 було приховано.

Отже, відповідач ОСОБА_2 у період отримання допомоги по безробіттю був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому допомогу по безробіттю отримував безпідставно.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право, зокрема, стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Як встановлено ч.3 ст.36 вказаного Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Статтею 39 Закону встановлено, що спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

З урахуванням вищезазначених обставин та положень закону, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Черкаського районного центру зайнятості та їх задоволення.

Посилання апеляційного суду при відмові у задоволенні позову щодо стягнення отриманих як допомога по безробіттю коштів на те, що відповідач у період отримання допомоги не мав доходів від здійснення підприємницької діяльності, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки у даному випадку визначальним є факт неправомірного отримання відповідачем статусу безробітного та вказаної допомоги через надання недостовірних відомостей, приховування статусу підприємця, відсутність підстав та права на отримання відповідачем допомоги по безробіттю.

У відповідності із ст.226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Черкаського районного центру зайнятості задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року скасувати.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді