Справа № 2-а/487/33/13
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2015 р. м. Київ К/800/59753/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бутенка В.І., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі УПФУ), Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі Комісія) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати незаконним рішення Комісії від 24 жовтня 2012 року № 528 (далі спірне рішення) про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язати УПФУ зарахувати період роботи водієм автобуса по перевезенню пасажирів на міських маршрутах з 16 квітня 1981 року по 8 червня 1998 року та призначити пенсію згідно пункту «з» частини 1 статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XІІ «Про пенсійне забезпечення» (у редакції Закону, чинній на час прийняття спірного рішення, далі Закон № 1788-XІІ) починаючи з 10 вересня 2012 року, тобто дня звернення позивача за призначенням пенсії.

В обґрунтування позову посилався на те, що дії та рішення відповідачів не узгоджуються з вимогами закону і порушують його права, а тому ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року позов задоволено частково, визнано неправомірним спірне рішення Комісії та зобов'язано УПФУ зарахувати період роботи позивача водієм міського пасажирського транспорту (автобуса) з 16 квітня 1981 року по 8 червня 1998 року та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту «з» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XІІ починаючи з 10 вересня 2012 року.

У касаційній скарзі УПФУ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов суди, виходили з того, що у період з 16 квітня 1981 року по 8 червня 1998 року ОСОБА_4 виконував роботу водія міського пасажирського транспорту (автобусу), а тому спірні рішення та дії відповідачів є незаконними та протиправними, оскільки відмовляючи у зарахуванні цієї роботи до пільгового стажу та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах останні діяли всупереч вимог закону з порушенням прав позивача.

Проте до такого висновку суди частково дійшли в порушення норм матеріального права, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судами встановлено, що позивач 10 вересня 2012 року звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «з» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XІІ як водію міського пасажирського транспорту (автобусу), однак спірним рішенням Комісії період його роботи з 16 квітня 1981 року по 8 червня 1998 року не зараховано до пільгового стажу, а у призначенні пенсії відмовлено.

Так, за змістом пункту «з» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

В свою чергу, згідно статті 62 цього ж Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Закону № 1788-XІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктами 1-3 цього Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначається також Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі Порядок 18-1).

Пунктом 11 цього Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 1 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Як правильно встановлено судами, позивач при зверненні до УПФУ надав усі вищевказані документи, передбачені Порядками та Законом, в тому числі і уточнюючу довідку Відкритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 14827» № 312 від 14 серпня 2008 року у якій зазначено, що позивач у період з 16 квітня 1981 року по 13 грудня 1997 року (тобто 16 років 7 місяців та 27 днів) працював водієм міського пасажирського автобуса.

Судами також правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вищезгадане підприємство є правонаступником Миколаївського автотранспортного підприємства № 14021 та Миколаївського виробничого об'єднання пасажирського транспорту 14121 у яких, відповідно до записів у трудовій книжці, працював позивач у спірний період, а тому колегія суддів не приймає посилання відповідачів стосовно невідповідності уточнюючої довідки вимогам Порядку 637.

Разом з тим, у трудовій книжці позивача наявний лише запис про прийняття його на роботу водієм 2 класу для роботи на автобусах всіх марок і надані позивачем документи на підтвердження пільгового стажу не містять відомостей щодо характеру роботи позивача в період з 13 грудня 1997 року по 8 червня 1998 року саме водієм міського пасажирського транспорту (автобусу), а тому висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для зарахування цього періоду роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах є помилковими.

За таких обставин, висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для визнання неправомірним спірного рішення Комісії в частині відмови позивачу в зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи з 13 грудня 1997 року по 8 червня 1998 року і зобов'язання УПФУ зарахувати ОСОБА_4 цей період роботи до пільгового стажу є помилковими, а тому їх рішення, в цій частині, не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, та підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

За приписами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалює нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 223, 229, 232 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

п о с т н о в и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року, в частині протиправності рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 24 жовтня 2012 року № 528 про відмову ОСОБА_4 в зарахуванні до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періоду роботи водієм міського пасажирського транспорту (автобусу) з 13 грудня 1997 року по 8 червня 1998 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В решті рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Бутенко

Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк