Справа № 500/2739/15-а
Суддя: Адамов А. С.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/2739/15-а
Провадження № 2-а/500/102/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року

14год. 42хв.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

за участю секретаря - Бубіліч Т.М.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_2, в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 255 по справі про адміністративне правопорушення від 30.04.2015р. про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, та про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність дій відповідача з проведення перевірки та прийняття постанови про накладення штрафу з огляду наступного. Відповідач не має повноважень щодо накладення штрафів за порушення законодавства у сфері мостобудівної діяльності, а отже складання самого акту перевірки, як і прийняття оскаржуваної постанови здійснено всупереч чинному законодавству України без відповідних повноважень. Визначені у спірній постанові споруди не є самочинними з огляду на те, що вони були побудовані ще до 1992 року, а отже згідно законодавства не є самовільно збудованими спорудами та не підлягають прийняттю в експлуатацію. Відповідачем порушено процедуру притягнення позивача до відповідальності. Не надано доказів, що господарські споруди побудовані з порушенням будівельних норм.

Відповідач заперечення на позов не надав, вимоги суду щодо витребування документів не виконав, у судові засідання представник не з'явився, незважаючи на те, що про час, місце та дату судових засідань був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів.

В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.1987 року (1/4 частина) виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори та свідоцтва про право на спадщину за заповітом (3/4 частин) серії НОМЕР_1 від 15.11.1999p., виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори. 11.10.2011р. КП «Ізмаїльське МБТІ» позивачу, як власнику, виданий технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1.

24.04.2015р. посадовими особами Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_2 щодо перевірки виконання вимог припису №23 від 09.12.014р..

За результатами проведеної перевірки складено акт від 24.04.2015р. перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, протокол про адміністративне правопорушення від 24.04.2015р., припис про усунення порушень від 24.04.2015р.

На підставі прийнятих акту перевірки та протоколу від 24.04.2015р. Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області складено постанову № 255 від 30.04.2015р. по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. В зазначеній постанові вказано, що позивач порушив п.3 ч.4 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», п.14 Постанови КМУ від 23.05.2011р. №553. Також, вказано, що вході перевірки технічного паспорту на житловий будинок виготовленого КП «Ізмаїльське МБТІ» від 11.10.2011 року, наявний штамп про самовільне будівництво а саме : у 1999 році прибудована веранда літ а1 (13.8 м2) та житлова кімната №5 (7,3 м2). За фактом, на час перевірки встановлено, що веранда літ. «а1» реконструйована в прибудову до житлового будинку, в результаті чого істотно змінена загальна площа будинку. Вказані будівельні роботи із реконструкції виконані без будь-якого документу дозвільного характеру, що надає право на виконання будівельних робіт.

З вказаної постанови вбачається, що за результатами перевірки, у присутності забудовника ОСОБА_2, встановлено, що вимога припису №23 від 09.12.2014р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил не виконана, а саме: - отримати право на виконання будівельних робіт; усунути порушення законодавства України у сфері містобудівної діяльності у 60 денний термін до 09.02.2015р., чим порушено п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» п.14 Постанови КМУ №553 від 23.05.2011р.

Копію оскаржуваної постанови направлено на адресу позивача по пошті 05.05.2015 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою про накладення штрафу, позивач оскаржив її до суду.

На думку суду, оскаржена позивачем постанова про накладення штрафу є протиправною з огляду наступного.

Правові та організаційні засади містобудівної діяльності врегульовано положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI.

Згідно із ст.4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до частин 1-3 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності визначено Порядком № 553.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень. Посадові особи інспекцій мають службові посвідчення встановленого зразка, форма якого затверджується Мінрегіоном, а також особистий штамп із зазначенням номера і найменування інспекції, яку вони представляють.

Згідно з пунктів 5, 7, 8 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. За результатами перевірки суб'єкта господарювання, який провадить господарську діяльність, пов'язану з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності, складається відповідний акт у двох примірниках.

Пунктом 11 Порядку № 553 передбачено, що посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право: складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Пунктами 22 Порядку № 553 передбачено, що постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в інспекції, яка наклала штраф.

Пунктом 2 Наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 187 від 19 листопада 2012 року «Про уповноваження територіальних органів - Інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (щодо дозвільно-реєстраційних процедур та здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю)» керівників територіальних органів та їх заступників від імені Державної архітектурно-будівельної інспекції України уповноважено накладати штрафи у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності».

З огляду зазначеного суд, наголошує, що посадові особи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області наділені відповідними повноваженнями щодо проведення перевірок (за наявності законних підстав для перевірки та дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю), складання актів, протоколів, приписів та накладення штрафів, а відтак заступник директора Департаменту мав повноваження виносити оскаржувану позивачем постанову від 30.04.2015р. № 255. Отже помилковим є посилання позивача на те, що у відповідача були відсутні повноваження на накладення штрафів на ОСОБА_2 за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, оскільки, на думку позивача, такими повноваженнями наділений лише центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Аналогічна правова позиція підтримана й Вищим адміністративним судом України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч.2 ст.19 Конституції України.

Відповідно до пунктів 17, 18, 19, 20 Порядку №553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис). Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку. Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Згідно з ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

По суті питання наявності порушення ОСОБА_2 вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суд зазначає наступне.

Як в вбачається з матеріалів справи, зазначені в постанові як самовільно збудовані споруди були побудовані ще до 1987 року. В свідоцтві про право на спадщину від 27.03.1987року, вказано що є самовільні збудовані споруди - «Е», «Д», «Ж», веранда літ. «а1» та «в», відносно кімнати №5, в 1999 році Державним нотаріусом Черненко С.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом в якому вказано, що житлова площа 28,0 кв. м, та самовільно збудованих споруд не вказано, в технічному паспорті на житловий будинок виготовленого КП «Ізмаїльське МБТІ» від 11.10.2011 року, теж вказана житлова площа 28,0 кв. м. та в свідоцтві про право на спадщину від 27.03.1987 року виданого державним нотаріусом Пелих А.В., вказана житлова площа 28,0 кв. м, згідно цих даних житлова кімната № 5 була такого розміру ще у 1987 році. Визначені у техпаспорті від 11.10.2011р. споруди у такому ж стані були зазначені і в техпаспорті від 10.08.1999р.

З вказаного можна зробити висновок, що зазначений житловий будинок з надвірними спорудами побудований до 1992 року, та протягом вказаного періоду часу не перебудовувався/ не був реконструйований, розмір житлової площі також залишено незмінним. Доказів зворотного суду не надано. Враховуючи викладене вказаний житловий будинок та надвірні споруди є завершеним будівництвом та відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013року «Про затвердження порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I-II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», не підлягає прийняттю в експлуатацію та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773 (із змінами і доповненнями) не належать до самочинного будівництва.

Вказані у оскарженій постанові посилання на порушення позивачем законодавства у сфері містобудівної діяльності не підтверджені належними доказами.

Також, судом наголошується на наступному.

З оскарженої постанови вбачається, що перевіркою встановлено, що вимога припису №23 від 09.12.2014р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил не виконана; 60 денний термін для усунення порушення законодавства України у сфері містобудівної діяльності у вказаному приписі було визначено до 09.02.2015р. У зв'язку із невиконанням вимог вказаного припису у строк до 09.02.2015р. відповідач дійшов до висновку про порушення позивачем п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.14 Постанови КМУ №553 від 23.05.2011р., що стало підставою для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.188-42 КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З вказаного вбачається, що моментом вчинення інкримінованого позивачу відповідачем адміністративного правопорушення є 10.02.2015р. - перший день після закінчення 60 денного терміну наданого позивачу для виконання вимог припису №23 від 09.12.2014р.

Відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Таким чином двохмісячний термін для накладення адміністративного стягнення сплинув 11.04.2015р., в той час як постанова Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 255 по справі про адміністративне правопорушення. про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, та про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. була прийнята 30.04.2015р., тобто с пропуском визначених ст..38 КУпАП строків.

Згідно із п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Вказана обставина свідчить про протиправність притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності постановою №255 від 30.04.2015р., незалежно від наявності порушень, що нею встановлені.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідачем не виконано покладеного на нього ч.2 ст.71 КАС України обов'язку доказування правомірності свого рішення..

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 255 по справі про адміністративне правопорушення від 30.04.2015р.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 22.05.2015р.

Суддя: А.С.Адамов