Справа № 524/3288/15-а
Суддя: Кривич Ж. О.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/3288/15-а
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2015 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.

при секретарі Власовій М.М.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчуці клопотання Комсомольської міської ради Полтавської області про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медуза-М» до Комсомольської міської ради Полтавської області про визнання рішення субєкта владних повноважень протиправним, його скасування та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду із клопотанням про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медуза-М» до Комсомольської міської ради Полтавської області про визнання рішення субєкта владних повноважень протиправним, його скасування та зобовязання вчинити певні дії звернулася Комсомольська міська рада Полтавської області.

Вказували, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства у звязку з тим, що правовідносини, які склались між сторонами, стосуються права та підстав набуття права користування на спірну земельну ділянку. Відповідач (Комсомольська міська рада Полтавської області) як власник землі вільний у виборі субєкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом. Водночас, відповідач владних управлінських функцій не здійснював і субєктом владних повноважень у цих правовідносинах не був.

Враховуючи зазначене, на думку відповідача, останній владних управлінських функцій не здійснював і субєктом владних повноважень у цих відносинах не був.

Крім того, за текстом клопотання, відповідачем зазначено, що аналогічна викладеній ним правова позиція використана в постанові Верховного Суду України в постанові від 14.02.2012 року по справі за позовом закритого акціонерного товариства «Корпорація ІгроСервіс» до Алуштинської міської ради Автономної ОСОБА_1 Крим про визнання протиправним та скасування рішення.

Просили закрити провадження у справі, в звязку з тим, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечував проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на доводи, викладені в письмовому запереченні.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання в якому просили проводити судове засідання без участі їх представника.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, в якому просили проводити судовий розгляд справи без участі його представника, клопотання відповідача про закриття провадження у справі підтримують.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи і оцінивши докази, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні вказаного клопотання наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ч. 1 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, в контексті визначення підвідомчості вказаного спору, поширення на нього юрисдикції адміністративного суду та віднесення його до публічно-правових спорів ключовим є визначення чи діяла Комсомольська міська рада Полтавської області при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення, що є правовим актом індивідуальної дії, як субєкт владних повноважень, що здійснює владні управлінські функції.

Позивач ТОВ «Медуза-М» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Комсомольської міської ради Полтавської області (пятдесят другої сесії шостого скликання) від 16.12.2014 року «Про відмову у поновленні договору оренди землі ТОВ «Медуза-М»;

зобовязати Комсомольську міську раду Полтавської області повторно розглянути на пленарному засіданні (сесії) питання поновлення договору оренди землі за зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Медуза-М» від 16.09.2014 року про поновлення дії договору оренди земельної ділянки на 2 роки у м. Комсомольськ по вул. Леніна, район житлового будинку 74, площею 0,1320 га, шляхом прийняття відповідного рішення.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що даний спір виник у звязку з вирішенням Комсомольською міською радою Полтавської області, шляхом прийняття відповідного рішення правового акту індивідуальної дії, питання розпорядження землями територіальної громади м. Комсомольська земельною ділянкою площею 0,1320 га, по вул. Леніна, район житлового будинку 74, в м. Комсомольськ Полтавської області, а саме щодо питання надання її в користування.

У відповідності до пунктів «а» та «в» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до вимог цього Кодексу.

Офіційне тлумачення положень пунктів «а», «б», «в», «г» ст. 12 ЗК України міститься у рішенні Конституційного Суду України від 01.04.2010 року № 10-рп/2010 Справа № 1-6/2010, у відповідності до якого положення пунктів «а», «б», «в», «г» ст. 12 ЗК України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як субєкти владних повноважень.

Крім того, зазначеним рішенням Конституційного Суду України від 01.04.2010 року № 10-рп/2010 Справа № 1-6/2010 надано офіційне тлумачення п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, згідно з яким положення п.1 ч. 1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних і юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

У відповідності до ст. 69 ЗУ «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обовязковими до виконання.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» з аналізу норм статті 26 Закону № 280/97-ВР, статті 6 Закону України від 9 квітня 1999 року № 586-ХІV «Про місцеві державні адміністрації», частини першої статті 116 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ випливає, що управління і розпорядження державним і комунальним майном є організаційно-правовою діяльністю субєктів владних повноважень органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які здійснюють її шляхом прийняття актів з дотриманням встановленої процедури.

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 436-ІV власниками землі є держава, ОСОБА_1 Крим та територіальні громади. Конституційний Суд України в Рішенні від 1 квітня 2010 року № 10рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України вирішив, що органи місцевого самоврядування у земельних відносинах із громадянами та юридичними особами, в тому числі щодо вирішення питань розпорядження, передачі у власність, у користування земельних ділянок, а також їх вилучення, виступають виключно як субєкти владних повноважень.

Земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що Комсомольська міська рада Полтавської області приймаючи рішення від 16.12.2014 року «Про відмову у поновленні договору оренди землі ТОВ «Медуза-М» діяла як субєкт владних повноважень в порядку здійснення організаційно-правової діяльності (щодо управління і розпорядження комунальним майном), шляхом прийняття правового акту індивідуальної дії, а отже і спір, що виник у звязку з оскарженням такого рішення є публічно-правовим, на який поширюється компетенція адміністративних судів.

У відповідності до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд відхиляє доводи відповідача, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі та не застосовує правову позицію, на яку посилається останній, що викладена у постанові Верховного Суду України від 14.02.2012 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Корпорація ІгроСервіс» до Алуштинської міської ради Автономної ОСОБА_1 Крим про визнання протиправним та скасування рішення, оскільки вона прийнята за результатом розгляду скарги про перегляд рішень у звязку з винятковими обставинами у справі, спірні правовідносини в якій виникли в 2007 році, тобто до прийняття Конституційним Судом України рішення від 01.04.2010 року № 10-рп/2010 Справа № 1-6/2010, яким надано офіційне тлумачення частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про неможливість задоволення клопотання відповідача Комсомольської міської ради Полтавської області про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 3, ст. 4, ст. 17, ст. 122, ст. 128, ст. 133, ст. 157, ст. 165 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Комсомольської міської ради Полтавської області про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медуза-М» до Комсомольської міської ради Полтавської області про визнання рішення субєкта владних повноважень протиправним, його скасування та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: