Справа № 810/7147/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/7147/14 Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_2 та Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Учасники судового процесу, не погоджуючись із зазначеною постановою, подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі відповідно.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційні скарги, колегія суддів вважає, що такі скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, у період з 11 червня 2014 року по 17 червня 2014 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою ОСОБА_2 за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, в результаті чого складено акт від 19 червня 2014 року №342/17-3/НОМЕР_1 (а.с.39-56).

В ході проведеної перевірки контролюючим органом встановлено, що позивачем фактично отримано дохід у вигляді анульованої заборгованості в сумі 220242 грн 73 коп., про що згідно вимог чинного законодавства України їй повідомлено ПАТ «ОТП Банк», однак, в порушення вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статті 176 Податкового кодексу України, ОСОБА_2 не подано до ДПІ декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік та не сплачено належний податок на доходи фізичних осіб до бюджету держави. Перевіркою повноти сплати (перерахування) суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті платником самостійно, встановлено розбіжність 37441 грн 26 коп. в сумі податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті.

Не погоджуючись із висновками Акта перевірки, позивачем подано до ДПІ заперечення на нього (а.с.58-60).

Однак, листом від 21 липня 2014 року №8970/10/1006-17-03/168 Інспекцією повідомлено ОСОБА_2, що висновок Акта перевірки залишено без змін (а.с.61-63).

Керуючись висновками акту перевірки 24 липня 2014 року відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 37441,26 грн. за основним платежем і на 9360,32 грн. за штрафними санкціями (а.с.57).

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку.

Проте, Головним управлінням Міндоходів у Київській області у рішенні від 9 жовтня 2014 року №1381/В/10-36-10-01-04/804 (а.с.69-72) та Державною фіскальною службою України у рішенні від 23 жовтня 2014 року №2547/В/99-99-10-01-03-14 (а.с.82-85) таке податкове повідомлення-рішення залишене без змін, а скарги - без задоволення.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку податкового органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення від 24 липня 2014 року № підлягає скасуванню у частині помилкового застосування ставки 17 відсотків до всієї суми доходу, а також з урахуванням суми прощеного боргу, зазначеної у додатковому договорі від 28 серпня 2012 року, а саме: у сумі 1019 грн 52 коп. за основним платежем та 254 грн 88 коп. за штрафними санкціями. В іншій частині таке повідомлення-рішення слід залишити без змін, оскільки позивач не включила до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларувала суму доходу у вигляді прощеного (анульованого) боргу у розмірі 215678 грн 50 коп. й не сплатила податкових зобов'язань із вказаної суми, хоча обов'язок щодо цього закріплено Податковим кодексом України та підлягає виконанню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Згідно пп. 163.1.1. п. 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

У відповідності до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Як встановлено судом першої інстанції, 22 січня 2008 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено кредитний договір №ML-008/019/2008, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредитні кошти у сумі 99273,81 швейцарських франків (а.с.10-19).

28 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» укладено додатковий договір до кредитного договору №ML-008/019/2008 від 22 січня 2008 року (а.с.36-37), за яким сторони домовились, що позичальник 28 серпня 2012 року зобов'язується погасити боргові зобов'язання в розмірі 63600,00 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього додаткового договору складає 530365,17 грн.

Враховуючи наведені правові норми та обставини справи, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що додаткове благо надається шляхом звільнення від обов'язку сплатити вже нараховану суму відсотків та пені у майбутньому. Відтак, анулювання кредитних зобов'язань у вигляді відсотків та пені впливає на майновий стан позивача та є додатковим благом.

Крім того, у пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України чітко визначений перелік доходів, які для цілей оподаткування відносяться до додаткових благ, серед яких сума боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ОСОБА_2, отримавши дохід у вигляді додаткового блага та не сплативши податок на доходи фізичних осіб із нього, порушила вимоги пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновки суду першої інстанції, та не можуть слугувати підставами для її скасування.

Що стосується апеляційної скарги податкового органу, судова колегія вважає її не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступні обставини.

Як встановлено судом першої інстанції, сума прощеного боргу складала 215678 грн 50 коп.

Водночас, податковий орган у Акті перевірки та під час прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення послалася на суму у розмірі 220242 грн 73 коп., як таку, що було анульовано банком за додатковим договором від 28 серпня 2012 року, ненадаючи жодних належних документів, на підставі яких зроблено висновок про прощення боргу саме у вказаній сумі, ДПІ не надала.

Отже, відповідачем не доведено правомірності донарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб із суми 220242 грн 73 коп., і як наслідок, необґрунтовано та неправомірно нараховано податок з доходів фізичних осіб за 2012 рік у розмірі 37441 грн 26 коп. і застосувала штрафну санкцію у сумі 9360 грн 32 коп.

Також, вірно встановлено судом першої інстанції і те, що відповідачем помилково застосовано ставку у розмірі 17 відсотків на всю суму доходу у вигляді прощеного боргу у розмірі 220242 грн 73 коп., у той час як ставка у розмірі 17 відсотків застосовується лише до суми, яка в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, податковим органом неправильно визначено суму доходу у вигляді прощеного боргу саме у розмірі 220242 грн 73 коп., а також помилково застосовано ставку 17 відсотків до всієї суми доходу.

Згідно із частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.