Справа № 2-а/1970/3719/12
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/3719/12

12 травня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А.В. при секретарі Костецькій Н.Т.

за участю:

представника позивача - Іванціва Р.Б.;

представника відповідача - Олексюк Р.З. та Баранюк І.Г..;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Тернополі адміністративну справу

за позовом комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради

до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області

про скасування податкових повідомлень-рішень від 25 червня 2012 року № та №, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (надалі по тексту - позивач або КПТМ «Тернопільміськ-теплокомуненерго» ТМР) звернулося до суду з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (надалі по тексту - відповідач або Тернопільська ОДПІ) про скасування повідомлень-рішень від 25 червня 2012 року № та №.

Під час розгляду справи судом у відповідності до вимог ст..55 КАС України було допущено процесуальне правонаступництво відповідача з Тернопільської ОДПІ Тернопільської області Державної податкової служби на Тернопільську ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області.

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначив, що не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки вважає, що вони суперечать нормам чинного податкового законодавства України.

Стверджуючи про протиправність податкового повідомлення-рішення форми «П» № від 25 червня 2012 року, представник позивача пояснив, що Тернопільською ОДПІ було зменшено підприємству суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за підсумками 2-4 кварталів 2011 року в розмірі 18 008 199, 00 грн. у зв'язку із неврахуванням при визначенні об'єкта оподаткування суми від'ємного значення за наслідками 2010 року, що на його думку не відповідає нормам податкового законодавства України. Свою позицію представник КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР обґрунтував тим, що до складу валових витрат за перший квартал 2011 року КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР віднесло суму від'ємного значення об'єкта оподаткування за підсумками 2010 року. Об'єкт оподаткування за перший квартал 201 1 року підприємством визначався шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду на суму валових витрат платника податку, сформованих відповідно до норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». У свою чергу від'ємне значення об'єкта оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР врахувало при визначенні об'єкта оподаткування за другий квартал 2011 року відповідно до п.3 підрозділу 4 Розділу XX Податкового кодексу України, від'ємне значення об'єкта оподаткування за підсумками другого кварталу 2011 року враховано при визначенні об'єкта оподаткування за 2-3 квартали 2011 року, а від'ємне значення об'єкта оподаткування за підсумками 2-3 кварталів 2011 року враховувалось при визначенні об'єкта оподаткування за підсумками другого-четвертого кварталів 2011 року.

Крім того, представник позивача звернув увагу суду на те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2011 року та прийнято нову постанову, якою позов КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» задоволено та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ від 20 жовтня 2011 року №, згідно якого підприємству було зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за другий квартал 2011 року на суму 18 008 199 грн. З врахуванням викладеного, представник позивача, зсилаючись на ст.72 КАС України, зазначив, що не підлягає додатковому доказуванню та обставина, що позивач правомірно здійснив розрахунок об'єкта оподаткування податком на прибуток приватних підприємств за 2-3 квартали 2011 року та 2-4 квартали 2011 року.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми «Р» № в 25.06.2012р., представник позивача зазначив, що внаслідок отримання підприємством субвенцій з держбюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР при визначенні розміру податкового кредиту керувалось нормами ст.199 ПК України, здійснюючи розподіл податкового кредиту відповідно до частки використання придбаних товарів (насамперед, природного газу) в оподатковуваних операціях, тобто внаслідок реалізації виробленої теплової енергії своїм споживачам.

Представник комунального підприємства зокрема пояснив, що не погоджується з позицією контролюючого органу, щодо застосування при визначенні сум податкового кредиту положень п.198.4 ст.198 ПК України, оскільки вважає, що придбаний природний газ використовувався підприємством як в оподатковуваних, так і в неоподатковуваних операціях, а тому в даному випадку, на його думку, мала б застосовуватись лише норма передбачена п.199.1 ст. 199 Податкового кодексу України.

Крім того, представник позивача звернув увагу суду не та, що про неправомірність ППР № свідчить і та обставина, що при проведенні перевірки та складанні Акта перевірки від 14.06.2012р. працівниками державної податкової служби використовувались виключно дані первинних декларацій з податку на додану вартість, а не уточнюючих декларацій, хоча уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок за усі місяці 2011 року були прийняті Тернопільською ОДПІ без будь-яких застережень, ще до проведення перевірки. На думку представника позивача, ця обставина свідчить про неправильність визначення суми грошового зобов'язання в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

З врахуванням викладеного, представник позивача просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25 червня 20912 року № та №.

Представники відповідача проти позову заперечили, просили у його задоволенні відмовити.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25 червня 2012 року №, представники відповідача зазначили, що воно повністю відповідає вимогам діючого податкового законодавства, є обґрунтованим та законним, оскільки перевіркою податкової звітності КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР встановлено порушення пункту 150.1 ст.150, підпункту 3 підрозділу 4 Розділу XX Перехідних положень Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, а саме невірно відображено від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (від'ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) період, або від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2 квартал 2011 року) на суму 18 008 199 грн., що призвело до завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування за 2-4 квартали 2011 р. на суму 18 008 199 грн.

На думку представника податкового органу, до складу витрат другого кварталу 2011 року включається виключно від'ємне значення об'єкта оподаткування, отримане суб'єктами господарювання за результатами здійсненої господарської діяльності за перший квартал 2011 р. без врахування від'ємною значення що увійшло до складу першого кварталу 2011 року з попередніх років. Отже, неправильне трактування позивачем положень пункту 3 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень ПК України призвело до помилкового включення до складу валових витрат II кварталу від'ємного значення об'єкта оподаткування отриманого за наслідками 2010 року.

Крім того, представники Тернопільської ОДПІ зазначили, що перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 197.1.28 п. 197.1 ст. 197, п. 198.4 198, п. 199.1, п. 199.2, п. 199.3, п. 199.4 ст. 199 Податкового кодексу України, а саме заниження грошових зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 2 340 239 грн.

Представники відповідача на обґрунтування позиції викладеної в акті перевірки, пояснили, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» в 2011р. отримало субвенцію з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалася та постачалася населенню в сумі 33 804 781 грн., а дана операція відповідно до пп. 197.1.28 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України звільнена від оподаткування. Враховуючи, що кошти з виділеної субвенції повністю пішли на оплату заборгованості за природний газ, тобто повністю використані в операціях які звільнені від оподаткування відповідно до вимог пп. 197.1.28 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України, представники тернопільської ОДПІ вважають, що КПТМ«Тернопільміськтеплокомуненерго» не мало права на їх включення до складу податкового кредиту чим порушило вимоги п. 198.4 статті 198 Податкового кодексу України.

Крім того, на думку представників податкового органу, КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР також невірно визначило суму ПДВ по придбаних товарах (роботах, послугах), які частково використані в оподатковуваних та неоподатковуваних операціях, зокрема зазначили, що підприємство включило до групи товарів (робіт, послуг), які підлягають розподілу всі придбані товари (роботи, послуги), в той час, як розподілу підлягають лише товари (роботи, послуги), які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, чим порушило вимоги п.п.199.1, 199.3 ст.199 Податкового кодексу України.

З врахуванням викладеного, представники Тернопільської ОДПІ вважають що податкові повідомлення-рішення від 25 чеврня 2012 року прийняті на підставі та у спосіб, визначений чинним податковим законодавством України, а тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім пояснень представників сторін, судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані представниками позивача та відповідача.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що працівниками Тернопільської ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року.

Результати перевірки знайшли своє відображення в акті №2286/22-10/14034534 від 14 червня 2012 року. (Т.1 а.с.15-28).

Висновки даного акта перевірки стали підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 25 червня 2012 року №№ , та (Т.1 а.с. 6-8).

До початку судового розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25 червня 2012 року №№ , .

Щодо податкового повідомлення-рішення форми «П» № від 25 червня 2012 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до вищезазначеного ППР Тернопільською ОДПІ було зменшено підприємству суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за підсумками 2-4 кварталів 2011 року в розмірі 18 008 199, 00 грн. у зв'язку із неврахуванням при визначенні об'єкта оподаткування суми від'ємного значення за наслідками 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.11.2012 року в даній адміністративній справі було зупинено провадження у справі до набрання законної сили судового рішення по справі № 2-а-1970/3483/11 за позовом КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" ТМР до Тернопільської ОДПІ про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 жовтня 2011 року №, оскільки однією із підстав для винесення податкового повідомлення-рішення від 25 червня 2012 року №, яке є предметом оскарження в даній адміністративній справі є висновки акту камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток , за наслідками якого винесене податкове повідомлення-рішення від 20 жовтня 2011 року №, яке і було предметом оскарження у справі №2-а-1970/3483/11.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року було скасовано постанову суду першої інстанції по справі №2-а-1970/3483/11 (Т.1 а.с.97-99). Дана постанова, відповідно до ст..254 КАС України, набрала законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року встановлено протиправність податкового повідомлення-рішення від 20 жовтня 2011 року № та неправомірність висновків Тернопільської ОДПІ щодо неправильності відображення позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств за 2 квартал 2011 року.

Таким чином, суд вважає, що не підлягає додатковому доказуванню та обставина, що правомірно здійснив розрахунок об'єкта оподаткування податком на прибуток приватних підприємств за 2-3 квартали 2011 року та 2-4 квартали 2011 року.

Для додаткового обґрунтування правомірності дій позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Беручи до уваги норми чинного законодавства, слід зазначити що, до складу валових витрат І кварталу 2011 року підлягали включенню всі суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, а саме як ті, що утворилися станом на 01.01.2010, так і ті, що виникли протягом 2010 року.

Так, з 01.04.2011 року, тобто починаючи з другого кварталу цього року, набув чинності розділ ІІІ Податкового кодексу України "Податок на прибуток підприємств", п. 150.1 ст. 50 якого передбачено, що якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Відповідно до п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України п. 150.1 ст. 150 цього Кодексу застосовується у 2011 році з урахуванням такого: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого-четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Тобто включення від'ємного значення об'єкту оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року до витрат другого, а не першого кварталу звітного податкового року, становить особливість застосування у 2011 році норми п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України.

Таким чином, до складу валових витрат другого календарного кварталу 2011 року підлягає включенню сума від'ємного значення об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року, яка, у свою чергу, розраховується з урахуванням у складі валових витрат першого календарного кварталу 2011 року сум від'ємного значення, що утворилися станом на 01.01.2010, а також тих, що виникли протягом 2010 року.

В подальшому розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого-четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

При цьому, суд вважає помилковим твердження податкового органу про те, що п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України дозволяє платникові податку на прибуток включити до витрат ІІ кварталу 2011 року лише той показник від'ємного значення за підсумками І кварталу 2011 року, який пов'язується з діяльністю, проведеною виключно у такому І кварталі, оскільки на підставі системного аналізу положень абз. абз. 2, 3 п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що наведене в цій нормі поняття "від'ємне значення, отримане в першому кварталі 2011 року" - це від'ємне значення, отримане як розрахунок значення об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року на підставі норм чинного на час проведення розрахунку законодавства. А відповідний розрахунок передбачав врахування у складі валових витрат першого кварталу 2011 року також і сум від'ємного значення об'єкта оподаткування за попередні податкові періоди.

Крім того, зазначені норми законодавства враховані у формах податкової звітності з податку на прибуток, які підлягали використанню платниками цього податку в першому та другому календарному кварталах 2011 року.

Отже, Податковим кодексом України не передбачено обмежень щодо формування валових витрат ІІ кварталу 2011 року лише сумами від'ємного значення, які виникли як результат діяльності виключно І кварталу 2011 року, без урахування непогашених наростаючим підсумком сум від'ємного значення попередніх податкових періодів, в тому числі 2010 року.

Вищезазначені твердження суду повністю узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду визначеною в ухвалах від 30 жовтня 2012 року (справа №К9991/47988/12), від 8 листопада 2012 року (справа №К/9991/29814/12) та від 12 листопада 2012 року (справа №К/9991/49398/12).

З вархуванням викладеного, суд прийшов до переконання про неправомірність податкового повідомлення-рішення форми «П» № від 25 червня 2012 року.

Визначаючись, щодо правомірності податкового повідомлення-рішення форми «Р» № в 25.06.2012 р. суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Підставою для винесення вищезазначеного ППР послужили висновки акту перевірки про порушення позивачем пп. 197.1.28 п. 197.1 ст. 197, п. 198.4 198, п. 199.1, п. 199.2, п. 199.3, п. 199.4 ст. 199 Податкового кодексу України, а саме заниження грошових зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 2 340 239 грн. Зокрема, в акті перевірки з приводу наведених порушень зазначено:

- перевіркою відображених у рядку 10.1 Декларацій «підлягають оподаткуванню за ставкою 20%» показників за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. встановлено завищення декларованих показників у рядку 10.1 Декларацій на суму 1 845 742 грн., та заниження задекларованих показників у рядку 10.1 Декларацій на сумі 1 117 539 грн.;

- перевіркою відображених у рядку 15.1 Декларацій «придбання з податком на додану вартість товарів/послуг та необоротних активів, які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково в операціях, які не є об'єктом оподаткування (ст. 196 розділу V Кодексу), та/або звільнені від оподаткування (ст. 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу XX Кодексу) частина що включається до складу податкового кредиту» показників за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. встановлено завищення задекларованих показників у рядку 15.1 Декларацій на суму 1 187 526 грн., та заниження задекларованих показників у рядку 15.1 Декларацій на суму 5 149 743 грн.;

- перевіркою відображених у рядку 16.4 Декларацій «коригування податкового кредиту зв 'язку із перерахунком частки використання товарів/послуг та/або необоротних активів в оподатковуваних операціях» показників за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. у загальній сумі 4 072 994 грн. встановлено, що підприємство здійснювало коригування податкового кредиту у зв'язку із перерахунком частки використання товарів/послуг та/або необоротних активів в оподатковуваних операціях, які відповідно до пп. 197.1.28 п. 197.1 ст.197 Податкового кодексу України звільнені від оподаткування, що призвело до завищення показників у рядку 16.4 Декларацій за грудень 2011 року в сумі 3 772 243 грн.

Судом встановлено, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР в 2011 році отримало субвенцію з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалася та постачалася населенню в сумі 33 804 781 грн.

Дана субвенція виділена КП ТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР для погашення заборгованості за природній газ перед ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» в липні 2011р. в сумі 13 175 150,02 грн. та в грудні 2011р. в сумі 20 629 630,98 грн., згідно договорів № 475/503 від 11.07.2011р. та № 680/503 від 01.09.2011р. «Про організацію взаєморозрахунків відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 №503».

Згідно до пп. 197.1.28 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України, звільняються від оподаткування операції з постачання товарів/послуг у частині суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету.

Відповідно до п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до вимог, встановлених п. 199.1, 199.3 ст.199 Податкового кодексу України, у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг в оподатковуваних операціях. Платники податку, у яких протягом попереднього календарного року були відсутні неоподатковувані операції, а такі неоподатковувані операції почали здійснюватися у звітному періоді, а також новостворені платники податку проводять у поточному календарному році розрахунок частки використання придбаних товарів/послуг між оподатковуваними та неоподатковуваними операціями на підставі розрахунку, визначеного за фактичними даними обсягів з постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій першого звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі операції.

Платник податку у разі придбання та/або виготовлення товарів/послуг, які частково ористовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, має право віднести до ткового кредиту ту частку сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або товлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг в оподатковуваних аціях (п. 199.1 ст. 199 Кодексу).

Частка використання сплаченого (нарахованого) податку за придбаними (ввезеними) рами/послугами, необоротними активами між оподатковуваними та неоподатковуваними аціями (далі - частка використання) визначається у відсотках як відношення обсягів з ачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без ування сум податку) за цей же попередній календарний рік (пункт 199.2 статті 199 дексу).

Враховуючи, що кошти з виділеної субвенції повністю пішли на оплату заборгованості за природний газ, тобто повністю використані в операціях які звільнені від оподаткування відповідно до вимог пп. 197.1.28 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України, суд вважає, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» не мало права на їх включення до складу податкового кредиту чим порушило вимоги п. 198.4 статті 198 Податкового кодексу України.

Крім того, суд вважає, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР також невірно визначило суму ПДВ по придбаних товарах (роботах, послугах), які частково використані в оподатковуваних та неоподатковуваних операціях, зокрема, Позивач включив до групи товарів (робіт, послуг) які підлягають розподілу всі придбані товари (роботи, послуги), в той час, як розподілу підлягають лише товари (роботи, послуги), які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, чим порушив вимоги и.199.1,199.3 ст.199 Податкового кодексу України.

При цьому судом не приймається до уваги твердження представника позивача з приводу того, що операція з придбання природного газу є оподатковуваною операцією, а операція з отримання субвенції з бюджету є неоподатковуваною операцію, що дозволяє підприємству застосовувати до цих операції виключно положення п.199.1 ст.199 ПК України, оскільки придбаний природний газ в подальшому мав використовуватися в тому числі і в операціях, що звільнені від оподаткування (п.197.1.28 ПК України - постачання товарів/послуг у частині суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету). Тому суд вважає, що в даному випадку підприємством мали б застосовуватися положення п. 198.4 ст.198 та частково положення п.199.1 ст.199 ПК України.

Крім того, судом не беруться до уваги посилання представника позивача на висновок експертного економічного дослідження від 28 січня 2014 року №329/13-22, оскільки таке експертне дослідження проводилось за звернення позивача поза межами провадження у справі, а тому з урахуванням вимог ст.ст.81 та 86 КАС України, суд не може брати його до уваги як належний та допустимий доказ у справі.

Поряд з цим суд приймає до уваги зауваження представника позивача з приводу того, що в акті перевірки використано показники основних деклараціїй з ПДВ без урахування показників уточнюючих декларацій.

Так, в ході судового розгляду справи, самими представниками відповідача визначено, що всього фактично за перевірений період встановлено завищення Позивачем податкового кредиту (рядок 17 декларації) на 1 570 451 грн., що на 769 788 грн. відрізняється від даних встановлених в ході проведення перевірки ( 2 340 239 грн.) та використаних при визначенні суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в оскаржуваному ППР.

Вищенаведені суми підтверджуються дослідженими в судовому засіданні даними уточнюючих розрахунків до податкових декларацій за 2012 рік, даними Таблиці №2 «Перерахунок частки використання сплаченого (нарахованого) податку за придбаними (внесеними) товарами/послугами між оподатковуваними та неоподатковуваними операціями», а також витягами з реєстрів отриманих податкових накладних по операціях з придбання товарів (робіт, послуг), які звільнені від оподаткування (дані рядка 10.2 декларації) та по операціях з придбання товарів (робіт, послуг), які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково в операціях , які не є об'єктом оподаткування (дані рядка 15(15.1,15.2) декларації.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Позивачем порушено пп. 197.1.28 п. 197.1 ст. 197, п. 198.4 ст. 198, п. 199.1, п. 199.2, п. 199.3, п. 199.4 ст. 199 Податкового кодексу України внаслідок чого занижено податок на додану вартість на 1570451 грн.

Разом з тим, враховуючи неправильність визначення контролюючим органом суми основного зобов'язання, в податковому повідомленні-рішенні форми «Р» № від 25.06.2012 р., суд приходить до переконання про визнання його протиправним та скасування в частині основного зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 769 788 грн. та за штрафними санкціями в сумі 192 447 грн.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності податкового повідомлення-рішення № від 25 червня 2012 року, позивачем в повній мірі не доведено протиправності податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 25.06.2012 р., а тому суд приходить до переконання, що про часткове задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25 червня 2012 року та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.06.2012 р. в частині визначення основного зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 769 788 грн. та за штрафними санкціями в сумі 192 447 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області державної податкової служби від 25 червня 2012 року №.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області державної податкової служби від 25 червня 2012 року № в частині визначення основного зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 769 788 грн. та за штрафними санкціями в сумі 192 447 грн.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Повернути з державного бюджету України на користь Тернопільського комунального підприємства теплових мереж "Тернопільтеплокомуненерго" 2 236 грн. сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18 травня 2015 року.

Головуючий суддя Осташ А. В.

копія вірна

Суддя Осташ А. В.