Справа № 127/3240/13-а (2а/127/211/13 )
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Київ К/800/26229/13

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С., Швець В.В., розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправними дій, скасування постанови про повернення виконавчого документа,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області з вимогами про визнання протиправними дій, скасування постанови про повернення виконавчого документа.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013р. позовні вимоги задоволено. Визнано дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області щодо винесення постанови державного виконавця від 29.12.2012р. ВП №26806660 про повернення виконавчого документа по виконанню виконавчого листа № 2-а-3685/2007, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці, протиправними. Скасовано постанову Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області від 29.12.2012р. ВП №26806660 про повернення виконавчого документа по виконанню виконавчого листа № 2-а-3685/2007, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці 21.04.2008р. Зобов'язано відповідача відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-а-3685/2007, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці, у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та виконати в повному обсязі постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.11.2007р. по адміністративній справі № 2-а-3685/2007.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013р. апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області залишено без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013р. залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що державний виконавець не мав правових підстав для повернення в черговий раз без виконання виконавчого документу і вчинив протиправні дії, позбавивши тим самим позивача права на виконання судового рішення.

У касаційній скарзі представник відповідача з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у провадженні відповідача знаходилось виконавче провадження ВП 26806660 з виконання виконавчого листа № 2-а-3685-2007, виданого 21.04.2008р. Замостянським районним судом м. Вінниці про стягнення з Головного управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради на користь ОСОБА_3 недоплаченої грошової допомоги як учаснику війни в сумі 4602.80 грн.

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 31.03.2011р. замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа з померлої ОСОБА_3 на її правонаступника ОСОБА_2

Постановою відповідача від 26.12.2011р. ОСОБА_2 було повернуто виконавчий лист №2-а-3685-2007 з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 47 та на ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконання рішення суду повинно проводитися за рахунок коштів Державного бюджету України, згідно з кошторисом та у зв'язку з ліквідацією з 31.03.2011р. Головного управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради, що було боржником.

Постановою Замостянського районного суду від 20.04.2012р., залишеною в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.07.2012р., дії відповідача визнано протиправними, постанова від 26.12.2011р. про повернення позивачу виконавчого листа скасована і відповідача зобов'язано відновити виконавче провадження по виконанню цього виконавчого листа.

Постановою державного виконавця від 20.08.2012р. виконавче провадження ВП № 26806660 по виконанню виконавчого листа №2-а-3685-2007 відновлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.11.2012р. замінено сторону виконавчого провадження - боржника з Головного управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради на Департамент праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради, який є боржником.

Постановою відповідача від 24.12.2012р. на виконання вказаної ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.11.2012р. замінено боржника з Головного управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради на Департамент праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради і боржнику дано термін для добровільного виконання рішення суду до 28.12.2012р.

Станом на 29.12.2012р. відповідач у справі не приступив до примусового виконання рішення суду як цього вимагає закон, не здійснив жодного заходу встановленого законом для примусового звернення на кошти чи майно боржника та виніс постанову про повернення позивачу виконавчого листа без виконання, посилаючись на ті ж норми закону: п. 2 ч. 1 ст. 47 та ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки за його висновком відсутні видатки у Державному бюджеті 2012 рік на виконання рішення суду, а ст. 48 Бюджетного кодексу України забороняє розпорядникам коштів проводити виплати без бюджетних асигнувань.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 вказаного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, державний виконавець закінчив виконавче провадження, оскільки рішення суду боржник не виконує у зв'язку із незалежними від нього обставинами (відсутні кошти для даного виду виплат), тому застосувати до боржника штрафні санкції, що передбачені ст. ст. 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження" не можливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Частинами 1 та 2 статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, Законом України "Про виконавче провадження" передбачено послідовність дій державного виконавця, що має передувати закінченню виконавчого провадження за п. 11 ст. 49 даного Закону.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідач з моменту відкриття виконавчого провадження з 27.05.2011р. не здійснив необхідних заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" для виконання судового рішення.

Зважаючи на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено правомірності свого рішення щодо вчинення оскаржуваних дій, вимоги позивача підтверджуються належними доказами, а отже підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області відхилити, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Пасічник С.С.

Швець В.В.