Справа № 804/20236/14
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2015 рокусправа № 804/20236/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року в адміністративній справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»

до Дніпропетровської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови,-

в с т а н о в и в :

ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» у грудні 2014 року звернулося до суду з позовом, в якому просило: скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2014/20038 від 05.06.2014; визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600067/1 від 05.06.2014.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняту нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» та «INVERELL LIMITED», Нікосія, Кіпр, було укладено контракт про поставку товару № 14-0157-12 від 28.01.2014, за умовами якого та відповідно до Додатку № 1 до нього «INVERELL LIMITED», Нікосія, Кіпр, зобов'язується поставити на умовах DAP - ст. Правда Придніпровської залізниці, Україна, а ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» прийняти та оплатити магнезит, спечений КМ-4-OHF (навалом) 800 тис. т. Ціна за одиницю товару складає 346 доларів США/т.

З метою митного оформлення партії товару, поставленого за вищевказаним контрактом, декларантом - ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», було подано до відповідача вантажну митну декларацію № 110010000/2014/020795 від 05.06.2014, в якій заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту).

Проте Дніпропетровською митницею ДФС було прийнято рішення № 110010000/2014/600067/1 від 05 червня 2014 року, яким здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості товару та визначено митну вартість товару за резервним методом.

Рішення ґрунтується на МД № 112030000/2014/9020 від 28.05.2014, за якою ввезений товар «магнезія агломерована (спечена) марки КМ 4 OHF» від того ж виробника «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», Туреччина, у складі однієї партії товару т/х «Орель-5» поставлений на рівні 402,2 дол. США/т.

На підставі вказаного рішення відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 110010000/2014/20038 від 05.06.2014.

Товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, визначених Дніпропетровською митницею ДФС відповідно до рішення № 110010000/2014/600067/1 від 05 червня 2014 року.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу, правомірності оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів та картки відмови колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу

Статтею 52 передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об'єктивної неможливості застосування попереднього методу.

В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів Дніпропетровська митниця ДФС дійшла висновку про неможливість застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору, оскільки надані декларантом документи містять численні розбіжності та невідповідності, не містять відомості, що документально підтвердженні, визначені кількісно і достовірні для підтвердження числових значень митної вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем митному органу на підтвердження заявленої митної вартості товару та методу її визначення разом з ВМД № 110010000/2014/020795 від 05.06.2014 було надано: контракт № 14-0157-12 від 28.01.2014 з додатком № 1, інвойс № 709548 від 17.05.2014, прайс-листи виробника б/н та № 14125 від 17.05.2014, розрахунок цін № 0548 від 28.05.2014, рахунок про здійснення платежів третім особам на користь продавця № 709548 від 17.05.2014, дилерський контракт від 11.03.2010, екологічну декларацію № 1368 від 25.05.2014, сертифікат походження товару № В 0632111 від 15.05.2014, листи № 0527 та № 1438 від 28.05.2014, копію митної декларації країни відправлення № 14160400EX039855 та інші не класифіковані документи.

Судом встановлено, апелянтом не спростовано, що надані документи містять розбіжності та не підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, а саме: згідно з розрахунком цін № 0548 від 28.05.2014, виданим виробником - «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», Туреччина, вартість магнезиту спеченого, виробленого безпосередньо для ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», становить на рівні 280 дол. США/т на умовах FOB - порт Gemlik, Туреччина. При цьому прайс-лист виробника «Kumas Manyezit Sanayi A.S.» для продавця компанії «INVERELL LIMITED» та інвойс б/н від 17.05.2014 визначають вартість товару - 290 дол. США/т.

Також дилерський контракт від 11.03.2010, укладений між виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.» та компанією «INVERELL LIMITED», містить відомості про сплату виробником комісії у розмірі 3 дол. США/т, проте документів на підтвердження вказаної складової митної вартості товару позивачем не надано.

Як вбачається з рахунку № 709548 від 17.05.2014, виставленого продавцем за контрактом № 14-0157-12 від 28.01.2014, вартість імпортованого позивачу товару становить 346 дол. США/т на умовах DAP - Дніпродзержинськ.

При цьому прайс-лист компанії «INVERELL LIMITED» № 14125 від 28.05.2014 містить інформацію щодо вартості товару 306 дол. США/т без визначення умов поставки. У підтвердження вартості транспортування товару надано рахунок № 1247 від 21.05.2014, виставлений продавцю компанією Realite, яка становить 40 дол. США/т.

Проте колегія суддів знаходить обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що вказаний рахунок не підтверджує транспортної складової вартості товару, оскільки не дає змогу ідентифікувати його з імпортованим товаром.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Декларантом в порушення зазначеної норми права не було забезпечено переклад наданої до митного оформлення декларації країни експорту № 14160400EX039855 від 16.05.2014. При цьому відомості, зазначені в останній, не можливо ідентифікувати з імпортованим товаром.

Додатково витребувані митним органом документи, а саме: банківські платіжні документи, виписки з бухгалтерської документації, транспортні (перевізні) та страхові документи (якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару та здійснювалось страхування), позивачем надані не були. Висновки про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовленні спеціалізованими експертними організаціями, позивачем також надані не були.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не підтверджено необхідними та достатніми документами митну вартість товару, визначену за основним методом, при здійсненні митного оформлення.

Щодо посилання апелянта на лист компанії Realite № 1748 від 28.05.2014, суд апеляційної інстанції зазначає, що останній жодним чином не спростовує розбіжності та невідповідності, що містяться в документах, наданих декларантом під час митного оформлення товару для підтвердження митної вартості товару, оскільки, враховуючи вартість пропозиції прайс-листа № 14125 від 28.05.2014, дилерську угоду та транспортну складову митної вартості, митна вартість поставленого товару перевищує митну вартість, заявлену декларантом.

При цьому судом встановлено, що при складанні висновку експерта Дніпропетровської ТПП України № ГО-3176 від 21.07.2014, наданого до митного органу, використовувалась інформація, що міститься на сайтах в мережі Інтернет, яка не може бути застосована при визначенні митної вартості імпортованого товару, оскільки стосується країн виробників та умов поставки, що відмінні від визначених в контракті № 14-0157-12 від 28.01.2014.

Також суд зазначає, що приймаючи оскаржувані рішення митний орган в повному обсязі обґрунтував неможливість застосування основного методу при визначенні митної вартості товару та всіх інших у їх послідовності, що свідчить про наявність законних підстав для застосування суб'єктом владних повноважень резервного методу.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2014/20038 від 05.06.2014 та рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600067/1 від 05.06.2014.

Враховуючи сукупність викладених обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року в адміністративній справі № 804/20236/14 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 18 травня 2015 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова