Справа № 826/14558/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя доповідач Чаку Є.В.
У Х В А Л А

13 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 1881 від 11 березня 2010 року під час розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Києво - Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Київської обласної ради, треті особи: ОСОБА_8, управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання протиправними розпоряджень, скасування акта, зобов'язання вчинити дії та визнання відсутності повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Києво - Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Київської обласної ради, треті особи: ОСОБА_8, управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання протиправними розпоряджень, скасування акта, зобов'язання вчинити дії та визнання відсутності повноважень.

05 березня 2015 року, Київський апеляційний адміністративний суд відкрив апеляційне провадження по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року.

24 квітня 2015 року представником позивачів було подано до суду апеляційної інстанції клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 1881 від 11 березня 2010 року.

В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, доводи сторін у справі, колегія суддів вважає, що заява про відвід складу суду є безпідставною та необґрунтованою, а тому такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з аналізу наведеної норми процесуального права, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 117 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову, представник позивачів посилалася на те, що рішення відповідача № 1881 від 11 березня 2010 року не вичерпало свою дію фактом виконання, а тому третя особа по даній справі може, відповідно до цього рішення, вчинити дії по його виконанню, а саме, замовити технічну документацію.

Колегія суддів зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З урахуванням вищевикладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, колегія суддів звертає увагу на те, що представником позивачів не надано жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, колегією суддів встановлено, що у клопотанні про забезпечення позову, з урахуванням предмету спору, позивачем не наведено реальних обставин та належного обґрунтування щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Проаналізувавши викладені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що представником позивачів під час подання клопотання про забезпечення адміністративного позову, належним чином необґрунтовано існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, та те, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому подане клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», за змістом статті 118 КАС України ухвала з питань забезпечення позову (про забезпечення адміністративного позову, про заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим або про скасування заходів забезпечення адміністративного позову та про відмову в забезпеченні позову) може бути оскаржена.

Відповідно до частини другої статті 211 КАС України, ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки ухвала про забезпечення позову або про його скасування не перешкоджає подальшому провадженню у справі, то ця ухвала в касаційному порядку не може бути оскаржена.

Керуючись ст. ст. 117, 118, 196, 197 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 1881 від 11 березня 2010 року під час розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Києво - Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Київської обласної ради, треті особи: ОСОБА_8, управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання протиправними розпоряджень, скасування акта, зобов'язання вчинити дії та визнання відсутності повноважень - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, та не підлягає оскарженню як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлений 18.05.2015 року.