Справа № 303/2850/15-а
Суддя: Куропятник О. М.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/2850/15-а
Провадження № 2а/303/131/15
Номер рядка стат. звіту-13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Куропятник О.М..

при секретарі Годьмаш О.В.

за участю: представника позивача Ребізант В.Р.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево матеріали адміністративної справи за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до відповідача громадянина Пакистану ОСОБА_1 про примусове видворення, -

ВСТАНОВИВ:

Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до громадянина Пакистану ОСОБА_1 про примусове видворення.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач 10 травня 2015 року прикордонною поліцією Румунії після незаконного перетину державного кордону з України в Румунію та в подальшому переданий на ділянці відділу прикордонної служби «Хижа» Мукачівського прикордонного загону, після проведення прикордонно-представницької зустрічі, без документів, що посвідчують особу у складі групи осіб. Відповідач неодноразово грубо та свідомо порушував законодавство України, українською мовою не володіє, має намір будь-яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, а тому є підстави вважати, що він буде ухилятися від виїзду за межі території України. Вищевказані обставини є підставою для примусового видворення відповідача за межі України.

Представник позивача, прийнявши участь у судовому розгляді справи, просив позов задоволити, посилаючись на його обґрунтованість поданими суду доказами.

В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову та захистити йому життя, посилаючись на те, що він є членом місцевої організації миру останні два роки. Добровільно не повернувся до Пакистану, оскільки там неофіційно керує угрупування талібів, які у разі його повернення в країну походження, покарають його смертною карою за участь у місцевій організації миру. Крім того, для повернення на Батьківщину у нього відсутні кошти. Не звертався до Державної міграційної служби України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, внаслідок не знання чинного законодавства України. На даний час бажає звернутися до компетентних органів України з клопотанням про надання йому статусу біженця.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд констатує наступне.

10 травня 2015 року громадянин Пакистану ОСОБА_1 о 12 годині 50 хвилин був затриманий разом з громадянином Пакистану ОСОБА_4 та громадянином Бангладеш ОСОБА_5 представниками Прикордонної поліції Румунії в районі 145 прикордонного знаку, на лінії державного кордону, територія Хижанської сільської ради, Виноградівського району Закарпатської області, за незаконне, поза пунктом пропуску, перетинання державного кордону з України в Румунію в складі групи осіб на ділянці відділу прикордонної служби «Хижа» та 10 травня 2015 року переданий на територію України встановленим порядком, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 10.05.2015 року (а.с.4).

13 травня 2015 року першим заступником начальника Мукачівського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Пакистану ОСОБА_1, яке відповідачем у добровільному порядку не виконано (а.с.6).

Відповідно до відповіді на запит Управління Державної міграційної служби України в Київській області № 4/5-7639-вих від 22 травня 2015 року, громадянина Пакистану ОСОБА_1 на обліку не значиться.

В матеріалах справи наявний членський квиток та довідка про те, що громадянин Пакистану ОСОБА_1 є членом місцевої організації миру останні два роки.

По відношенню до вищевказаних фактичних обставин справи суд також приймає до уваги наступне.

Згідно з частиною першою ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

В свою чергу, транзитний проїзд іноземців та осіб без громадянства через територію України в країну призначення дозволяється за наявності транзитних віз, якщо інше не передбачено законодавством України (ст. 20 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Вимоги ч.1 та ч.5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачають, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Фактичні дані по справі свідчать про те, що громадянин Пакистану ОСОБА_1 переслідував мету незаконного перетину державного кордону України в напрямку Румунії, без документів та коштів для добровільного повернення на батьківщину.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

В судовому засідання встановлено, що життю громадянина Пакистану ОСОБА_1 в разі примусового видворення до Пакистану загрожуватиме небезпека за ознаками належності до певної соціальної групи та політичних переконань, а тому з урахуванням вищевказаних фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства, зокрема ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 18, 69, 71, 86, 158-163, 165, 167, 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 9, 15, 20, 23, ч.1 та ч.5 ст. 26, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до відповідача громадянина Пакистану ОСОБА_1 про примусове видворення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий О.М.Куропятник