Справа № 826/5516/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5516/14 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач - Комунального підприємства «Київський метрополітен», звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 січня 2014 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2014 року в задоволенні позову Комунального підприємства "Київський метрополітен" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2014 року - скасовано. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23 січня 2014 року №.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 січня 2015 року касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби-Центральний офіс з обслуговування великих платників - задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2014 року та Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 березня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23 січня 2014 року № в частині нарахування суми грошового зобов'язання у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД з 16.06.2013 по 04.07.2013 року у розмірі 2655953,68 грн. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що при постановленні спірної постанови судом першої інстанції не надано вірної оцінки обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників - задовольнити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 березня 2015 року - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись нормами частини 1 статті 195 КАС України, за якими суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, та враховуючи, що позивачем судове рішення в частині відмови позовних вимог не оскаржується, колегія суддів, розглядає даний спір в межах апеляційної скарги Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що існування форс-мажорних обставин, підтверджених відповідним документом Торгово-промислової палати України, виключає обґрунтованість нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в період дії таких обставин, не залежно від моменту отримання підтвердження форс-мажорних обставин.

При цьому як доказ на підтвердження існування форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання компанією ЗАТ "Вагонмаш" перед позивачем своїх зобов'язань за Контрактом №KMCE/CON/001, судом взято до уваги висновок Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати від 28 січня 2014 року №101/9, у якому зазначено, що затримка виконання ЗАТ "Вагонмаш" зобов'язань по поставці вагонів метрополітену відповідно до умов Контракту №КМСЕ/СON/001, укладеного з КП "Київський метрополітен", у зв'язку із дією обставин непереборної сили, безпосередньо вплинула на зміщення виробничого графіку відносно поставки третього та четвертого метропотягів по 05 липня 2013 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що існування форс-мажорних обставин, підтверджених відповідним документом Торгово-промислової палати України, виключає обґрунтованість нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в період дії таких обставин, не залежно від моменту отримання підтвердження форс-мажорних обставин.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Державне підприємство "Київський метрополітен" (ідентифікаційний код юридичної особи 03328913) зареєстроване Жовтневою районною державною адміністрацією у м. Києві від 06.11.1992, в подальшому перереєстровано Жовтневою районною державною адміністрацією м. Києва 23.03.1999 як комунальне підприємство "Київський метрополітен" (у зв'язку зі зміною форми власності).

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.06.1998 № 646-Р та Київської міської державної адміністрації від 28.10.1998 № 2155 "Про зарахування майна державного підприємства у комунальну власність територіальної громади м. Києва" і підпорядковано виконавчому органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" є правонаступником державного підприємства "Київський метрополітен".

КП "Київський метрополітен" взято на податковий облік в органах державної податкової служби 01.04.1999 р. за № 2072 та перебуває на обліку в Міжрегіональному головному управлінні Міндоходів - Центральному офісі з обслуговування великих платників та є платником податку на додану вартість.

В період з 20.12.2013 по 31.12.2013 Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників проведено документальну позапланову виїзну перевірку Комунального підприємства "Київський метрополітен", код за з питань дотримання вимог валютного законодавства згідно листів ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" від 13.03.2013 № 47/3-30/2/1437, від 08.04.2013 № 47/3-30/2-07/2224, від 07.06.2013 № 47/3-30/2-07/3491, від 05.07.2013 № 47/3-30/2-07/4042, від 07.11.2013 № 47/3-30/2-07/6550 та листа Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київський області від 07.10.2013 № 09-208/15564 за період з 16.03.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено Акт № 13/42-10/03328913 від 09.01.2014 (далі - Акт № 13/42-10/03328913 від 09.01.2014).

В ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 № 185/94-ВР.

15 січня 2014 року позивач до податкового органу подав заперечення на Акт № 13/42-10/03328913 від 09.01.2014.

За наслідками розгляду заперечень висновки, викладені в акті № 13/42-10/03328913 від 09.01.2014 залишено без змін.

23 січня 2014 року Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників, на підставі Акта перевірки № 13/42-10/03328913 від 09.01.2014, прийняло податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 20.1.27 п. 20.1 ст. 20, підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями та згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 № 185/94-ВР із змінами та доповненнями за порушення вимог ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 № 185/94-ВР із змінами та доповненнями нараховано суму грошового зобов'язання за платежем: пеня за порушення термінів у сфері ЗЕД, 21081000 в розмірі 3 075 314,79 грн.

За результатами оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення Міністерством доходів і зборів України рішенням від 07.04.2014 № 6093/6/99-99-10-01-15 скаргу позивача залишило без розгляду, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Податкового кодексу України, Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 №185/94-ВР (далі - Закон № 185/94ВР).

Приписами ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" визначено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Як убачається з матеріалів справи на адресу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників надійшли листи ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик": від 13.03.2013 № 47/3-30/2/1437; від 08.04.2013 № 47/3-30/2-07/2224; від 07.06.2013 № 47/3-30/2-07/3491; від 05.07.2013 № 47/3-30/2-07/4042; від 07.11.2013 № 47/3-30/2-07/6550 стосовно порушення КП "Київський метрополітен" (код за ) законодавчо встановлених термінів розрахунків при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності по контракту № KMCE/CON/001 від 22.07.2011.

Вказану угоду було укладено між КП "Київський метрополітен" (Київ, Україна) (нищезазначений як "Покупець") та ЗАТ "Вагонмаш" (Санкт-Петербург, Росія) (нищезазначений як "Постачальник") 22.07.2011, предметом якої було виготовлення, доставка та надання супутніх послуг для 8 нових метропоїздів.

Мета контракту - придбання нових метропоїздів за рахунок позики ЄБРР в рамках проекту фінансування громадського транспорту м. Києва.

Загальна сума контракту складає 39 599 914,38 Євро.

На виконання умов угоди КП "Київський метрополітен" на користь ЗАТ "Вагонмаш" було перераховано 12 148 370,33 Євро, а саме: платіжне доручення від 12.10.2011 № 4 на суму 4 000 000,00 Євро; платіжне доручення від 09.12.2011 № 6 на суму 5 817 316,33 Євро; платіжне доручення від 11.03.2013 № 2 на суму 2 331 054,00 Євро.

Граничний термін отримання товару 09.04.2012, 06.06.2012 та 09.06.2013 відповідно.

Проте перевіркою встановлено, що проведення розрахунків у грошовій формі при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за Контрактом №KMCE/CON/001 від 22.07.2011, обладнання від ЗАТ "Вагонмаш" надійшло з порушенням законодавчо встановлених строків, а саме: з 16.06.2013 по 07.07.2013, кількість днів прострочення - 22 дні.

Таким чином, оскільки перевіркою було встановлено несвоєчасне надходження на територію України товару за Контрактом №KMCE/CON/001, відповідачем була нарахована позивачу пеня за порушення терміну розрахунків у сфері ЗЕД 21081000 в розмірі 3 075 314,79 грн.

Зазначені обставини позивачем не оспорюються, водночас останній вважає, що така затримка відбулась обґрунтовано, внаслідок дії форс-мажорних обставин, а відтак нарахування пені є безпідставним.

Надаючи оцінку встановленим під час перевірки відповідачем порушенням, суд першої інстанції прийняв до уваги посилання позивача на те, що на збільшення термінів поставки ЗАТ "Вагонмаш" метровагонів за Контрактом №KMCE/CON/001 вплинули обставини, непереборної сили, які підпадають під поняття форс-мажорних, у зв'язку із чим перебіг зазначених строків має зупинятись на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюватись з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, а твердженням позивача в цій частині надуманими, виходячи з наступного

Так ч. 6 та ч. 7 ст.6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" передбачено, що якщо перевищення строків, зазначених у ст. 1 і ст. 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням форс-мажорних обставин є відповідна довідка Торгово-промислової палати України або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Водночас ч. 1 ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що суб'єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

За умовами Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 6 вересня 2001 року N 201, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 вересня 2001 р. за N 833/6024, до умов, які повинні бути передбачені в договорі (контракті), відносяться форс-мажорні обставини. Зокрема, цей розділ містить відомості про те, за яких випадків умови договору (контракту) можуть бути не виконані сторонами (стихійні лиха, воєнні дії, ембарго, втручання з боку влади та інше).

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.1995 № 444 "Про типові платіжні умови зовнішньоекономічних договорів (контрактів) і типові форми захисних застережень до зовнішньоекономічних договорів (контрактів), які передбачають розрахунки в іноземній валюті" визначено, що в разі виникнення форс-мажорних обставин (дії нездоланної сили, яка не залежить від волі Сторін), а саме: війни, воєнних дій, блокади, ембарго, інших міжнародних санкцій, валютних обмежень, інших дій держав, які унеможливлюють виконання Сторонами своїх зобов'язань, пожеж, повеней, іншого стихійного лиха чи сезонних природних явищ, зокрема таких як замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів, Сторони звільняються від виконання своїх зобов'язань на час дії зазначених обставин.

Тобто з наведених норм випливає, що за умови наявності форс-мажорних обставин (війни, воєнних дій, блокади, ембарго, інших міжнародних санкцій, валютних обмежень, інших дій держав, які унеможливлюють виконання Сторонами своїх зобов'язань, пожеж, повеней, іншого стихійного лиха чи сезонних природних явищ, зокрема таких як замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів) сторони зовнішньоекономічного договору/контракту звільняються від виконання своїх зобов'язань на час дії зазначених обставин. При цьому умови форс-мажорних обставин та наслідки настання таких обставин повинні бути застережені в самому договорі (контракті).

Згідно з положеннями ст. 79 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 сторона не несе відповідальності за невиконання будь-якого із своїх зобов'язань, якщо доведе, що воно було викликане перешкодою поза її контролем і що від неї нерозумно було очікувати прийняття до уваги цієї перешкоди під час укладення договору або уникнення чи подолання цієї перешкоди чи її наслідків.

Якщо невиконання стороною свого зобов'язання викликане невиконанням третьою особою, залученою нею для виконання всього чи частини договору, ця сторона звільняється від відповідальності тільки в тому разі, якщо:

a) вона звільняється від відповідальності на підставі попереднього пункту; і

b) залучена нею особа також була б звільнена від відповідальності, якби положення зазначеного пункту були застосовані до цієї особи.

Звільнення від відповідальності, передбачене цією статтею, залишається лише на той період, протягом якого існує дана перешкода.

Сторона, яка не виконує свого зобов'язання, повинна повідомити іншу сторону про перешкоду і про її вплив на її здатність здійснити виконання. Якщо це повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як про цю перешкоду стало чи повинно було стати відомо не виконуючій свого зобов'язання стороні, ця остання сторона несе відповідальність за збитки, які є результатом того, що таке повідомлення не було отримане.

Ніщо в цій статті не перешкоджає жодній із сторін здійснювати будь-які інші права, крім вимоги відшкодування збитків на підставі цієї Конвенції.

З наведеного випливає, що обов'язковими умовами для звільнення сторони від зобов'язання у зв'язку із виникненням форс-мажорних обставин чи за наслідками дії непереборної сили, є по-перше застереження щодо таких обставин у зовнішньоекономічному договорі (контракті), по-друге своєчасне повідомлення іншої сторони про наявну перешкоду та її вплив на здатність виконання умов договору, по-третє доведення таких обставин власними силами.

Так, умовами пункту 22.2 Контракту №KMCE/CON/001 укладеного між Комунальним підприємство "Київський метрополітен" та ЗАТ "Вагонмаш" визначено: «Если в любое время в течении выполнения Контракта Поставщик или его субподрядчик (субподрядчики) сталкиваются с условиями, препятствующими своевременной доставке Товаров и выполнению Услуг, Поставщик незамедлительно уведомляет Покупателя в письменной форме о факте такой задержки, ее возможной длительности и причине(ах). Как только это возможно после получения такого уведомления Поставщика, Покупатель оценивает создавшееся положение и может по своему усмотрению предоставить Поставщику более длительный срок, прибегнув или нет в взиманию заранее оцененных убытков, и в этом случае такое продление ратифицируется сторонами путем внесения изменений в Контракт.».

Відповідно до пункту 25.1 Контракту №KMCE/CON/001 «Не зависимо от положений статей 22,23 и 24 ОУ Поставщик не должен платить неустойку в связи с обеспечением выполнения Контракта, заранее оцененными убытками или прекращением Контракта при неисполнении обязателств, если и в тех пределах, в которых задержка его выполнения Контракта или невыполнение его обязателств по Контраку являється результатом события "форс-мажора"».

Відповідно до пункту 25.2 Контракту №KMCE/CON/001 «В целях настоящей статьи "форс-мажор" означает событие, не поддающееся контролю со стороны Поставщика и не связанное с его ошибкой или небрежностью, которое нельзя было предвидеть. Такие события могут включать, но не только, действия Покупателя в его собственном качестве, войны и революции, пожары, наводнения, эпидемии, карантинные ограничения и эмбарго на перевозки.».

Пунктом 25.3 Контракту №KMCE/CON/001 визначено: «При возникновении ситуации «форс-мажора» Поставщик незамедлительно уведомляет покупателя в письменной форме о сложившихся условиях и их причинах. Если Покупатель не распорядится иначе в письменной форме, Поставщик продолжает выполнение своих обязательств по Контракту, насколько это практически возможно, и изыскивает все разумные альтернативные средства для того, чтобы событие «форс-мажора» не мешало такому выполнению.».

Тобто, за умовами Конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 та Контракту №KMCE/CON/001 однією з підстав визнання стороною наявності форс-мажорних обставин, що зумовило несвоєчасне виконання взятих на себе зобов'язань іншою стороною, є її письмове повідомлення про виникнення таких обставин.

Проте позивачем не надано суду доказів того, що КП "Київський метрополітен" отримувало від ЗАТ "Вагонмаш" письмові повідомлення про неможливість своєчасного виконання ЗАТ "Вагонмаш" зобов'язань по поставці вагонів метрополітену відповідно до умов Контракту №КМСЕ/СON/001 відносно поставки третього та четвертого метропотягів у зв'язку із дією форс-мажорних обставин визначених у цьому Контракті.

Слід також звернути увагу, що КП "Київський метрополітен" не надано суду доказів того, що вчасно не отримавши вагонів метрополітену відповідно до умов Контракту №КМСЕ/СON/001 відносно поставки третього та четвертого метропотягів, та відповідного повідомлення про неможливість виконання ЗАТ "Вагонмаш" про виконання взятих на себе зобов'язань, вчинено дії щодо встановлення причин такого невиконання умов Контракту з боку ЗАТ "Вагонмаш" та, в свою чергу, застосування відповідних санкцій.

На спростування твердження позивача про те, що підтвердженням виникнення обставин, які, на думку останнього, можна назвати форс-мажорними, які унеможливлюють виконання компанією ЗАТ "Вагонмаш" своїх зобов'язань за Контрактом №KMCE/CON/001, є висновок Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати від 28.01.2014 року №101/9, колегія суддів зазначає наступне.

Зокрема у висновку Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати від 28.01.2014 №101/9 зазначено: «Что задержка исполнения ЗАО «ВАГОНМАШ» обязательств по поставке вагонов метрополитена в соответсвии с условиями Контракта №КМСЕ/СON/001, заключенного с КП «Киевский метрополитен», поставки третьего и четвертого пятивагонных метропоездов по 05.07.2013 в следствии смещения графика поставки вагонов метрополитена, явилось следствием действия обстоятельств непреодолимой силы.».

Поряд із цим у Висновку зазначено: «В соответствии с приложением № 3/2 от 28.05.2012 «График поставки и ввода в эксплуатацию вагонов метрополитена производства ЗАО «ВАГОНМАШ» для КП «Киевский метрополитен» поставка вагона головного в количестве 2 единиц и вагона промежуточного в количестве 3 единиц должна быть произведена до 22 июля 2012 г.

После подписания вышеуказанного контракта, Поставщик заключил все необходимые договоры на поставку оборудования и комплектующих, необходимых для изготовления вагонов метрополитена. В том числе и договор №21-ВМСК от 23.01.2012 с ООО «Вагонмашсервис Компани» (ИНН , ОГРН 155) на поставку тележек моторных передних и задних. Срок поставки в соответствии с приложением №2 был определен «в течение 150 календарных дней с даты заключения договора», что позволяло ЗАО «ВАГОНМАШ» своевременно и в полном объеме выполнить свои обязательства перед КП Киевский метрополитен»

Письмом от 06.06.2012 ООО «Вагонмашсервис Компани» (ИНН , ОГРН 455) уведомило ЗАО «ВАГОНМАШ», что решением общего собрания участников от 24 мая 2012 года № 4/2012 принято решение о начале процедуры ликвидации.

21 июня 2012 года в Арбитражный суд Санкт-Петербурга и Ленинградской области было подано заявлении ликвидируемого должника о признании несостоятельным (банкротом).

В целях решения вопроса о выполнении своих обязательств перед «Киевский метрополитен», ЗАО «ВАГОНМАШ» заключило договор №87-ВМСК на изготовление и поставку подвагонных тележек в количестве, позволяющем выполнить обязательства ЗАО «ВАГОНМАШ» перед «Киевский метрополитен», с «Вагонмашсервис Компани» (ИНН 781087, ОГРН 355).

В соответствии со спецификацией к вышеуказанному договору поставка подвагонных тележек должна быть осуществлена в срок в течение 150 календарных дней с даты заключения договора.»

Таким чином, зазначеним висновком Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати від 28.01.2014 №101/9 встановлено, що затримка виконання ЗАТ "Вагонмаш" зобов'язань по поставці вагонів метрополітену відповідно до умов Контракту №КМСЕ/СON/001, укладеного з КП "Київський метрополітен", відбулась у зв'язку із дією обставин непереборної сили, та безпосередньо вплинула на зміщення виробничого графіку відносно поставки третього та четвертого метропотягів по 05.07.2013. При цьому такою непереборною силою стало те, що контрагент ЗАТ "Вагонмаш" ООО «Вагонмашсервис Компани», яке залучене ЗАТ "Вагонмаш" до виконання умов Контракту №КМСЕ/СON/001 та не є його стороною, було прийнято рішення про ліквідацію.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у відповідності до Конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980р., якщо невиконання стороною свого зобов'язання викликане невиконанням третьою особою, залученою нею для виконання всього чи частини договору, ця сторона звільняється від відповідальності тільки в тому разі, якщо:

a) вона звільняється від відповідальності на підставі попереднього пункту;

b) залучена нею особа також була б звільнена від відповідальності, якби положення зазначеного пункту були застосовані до цієї особи.

Крім того, відповідно до ст. 617 Цивільного кодекс України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Поряд з цим, за загальноприйнятим визначенням під випадком розуміються будь-які діяння, не викликані чиїмось наміром або необережністю, тобто відсутність вини порушника. Випадковою можна визнати обставину, яку не можна передбачити та попередити при застосуванні обов'язкової для боржника обачності, хоча вона могла б бути передбачена та попереджена, якщо б боржник віднісся до свого зобов'язання з більшою обачністю, ніж та, до якої він був зобов'язаний або якщо на місці боржника була б інша особа. Такий підхід щодо суб'єктивної неможливості передбачити, а отже і попередити діяння, що викликало невиконання або неналежне виконання зобов'язання, дозволяє відмежувати випадок від непереборної сили (форс-мажор).

Натомість непереборною силою визнається надзвичайна і непереборна за даних умов сила (стихія, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу або ожеледь, вибух тощо), дію якої неможливо упередити застосуванням високопрофесійної практики персоналу юридичної особи або силами фізичної особи і яка є обставиною, що звільняє фізичну особу або посадових осіб юридичної особи від відповідальності за невиконання своїх обов'язків, передбачених податковим законодавством. По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності, а екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Тобто, підсумовуючи наведене форс-мажором (обставинами непереборної сили) є надзвичайні обставини, такі як стихія, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу або ожеледь, вибух тощо).

За таких умов судова колегія апеляційного суду вважає, що в даному випадку невиконання ЗАТ "Вагонмаш" своїх зобов'язань по поставці вагонів метрополітену відповідно до умов Контракту №КМСЕ/СON/001, укладеного з КП "Київський метрополітен", у зв'язку із прийняттям його контрагента ООО «Вагонмашсервис Компани» рішення про ліквідацію, не може бути визнано дією форс-мажорних обставин, в розумінні законодавства України, Конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 та умов Контракту №KMCE/CON/001.

В свою чергу висновок Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати від 28.01.2014 №101/9 не підтверджує наявність форс-мажорних обставин, в розумінні законодавства України, Конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980р. та умов Контракту №KMCE/CON/001, а лише констатує причини, з яких відбулась затримка виконання ЗАТ "Вагонмаш" зобов'язань по поставці вагонів метрополітену відповідно до умов Контракту №КМСЕ/СON/001, укладеного з КП "Київський метрополітен", та які безпосередньо вплинула на зміщення виробничого графіку відносно поставки третього та четвертого метропотягів по 05.07.2013.

Враховуючи вищенаведені обставини та аналіз правових норм, що регулюють спірні питання, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено наявність форс-мажорних обставин, які зупинили перебіг встановлених законом строків здійснення імпортних операцій резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки.

Водночас про підтвердження вище наведених висновків, а також бездіяльності з боку позивача щодо попередження можливих наслідків несвоєчасного виконання умов Контракту №КМСЕ/СON/001 з боку ЗАТ "Вагонмаш", говорить також і дата складання Висновку Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати № 101/9 - 28.01.2014, тобто значно пізніше ніж мала місце сама подія.

Отже встановлена судом відсутність існування форс-мажорних обставин, підтверджує обґрунтованість нарахування відповідачем пені за порушення позивачем термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а відтак правомірність винесення податковим органом спірного податкового повідомлення-рішення від 23 січня 2014 року №.

Відтак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необґрунтованість вимог позивача щодо визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 січня 2014 року №.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було не вірно встановлено фактичні обставини справи, застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників - задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 березня 2015 року - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 березня 2015 року - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Київський метрополітен» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 19.05.2015 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.