Справа № 826/5073/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Київ № 826/5073/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І. розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відповідача Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - УДАІ ГУ МВСУ в м. Києві), якій, з урахуванням уточнених в судовому засіданні 30.04.2015 р. позовних вимог, просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у несвоєчасному наданні інформації за його запитом від 02.03.2015 р., а також зобов"язати відповідача надати інформацію за вказаним запитом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2015 р. суддею Добрянською Я.І. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

Так, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що не надавши інформацію за запитом від 02.03.2015 р. відповідача своєю бездіяльністю унеможливив реалізацію позивачем права на отримання інформації, порушивши низку чинних правових норм, включно з нормами Конституції України. Окрім цього, позивачем зауважено, що вказаний запит згідно інформації сайту Укрпошти вручену відповідачу 04.03.2015 р., однак на дату звернення до суду ні відповіді на запит, ні повідомлення про необхідність продовження строку чи відмови у задоволенні запиту на отримання публічної інформації на адресу позивача не надходило.

Під час судового засідання 30.04.2015 р. ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, уточнивши, зокрема, п. 2 первісної позовної заяви, адже відповідь від відповідача ним отримано, однак згідно Закону України «Про звернення громадян», що, на думку позивача, є протиправним, адже звернення від 02.03.2015р. є, за його словами, саме запитом на отримання публічної інформації. При цьому ОСОБА_1 залишено без змін п. 3 позовної заяви, так як, на переконання позивача, фактично запитуваної інформації відповідачем надано не було.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що звернення позивача від 02.03.2015 р. розглянуто у встановленому Законом України «Про звернення громадян» порядку та строки, за результатам чого позивачу надіслано лист від 17.03.2015 р. №10/К-406. З приводу доводів позивача про необхідність розгляду його звернення згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації» представником відповідача зауважено, що у запиті від 02.03.20.15 р. відсутні будь-які посилання на норми даного закону, разом з тим форма даного запиту не відповідає затвердженому зразку запиту про доступ до публічної інформації, а тому розгляд запиту і відбувався згідно вимог Закону України «Про звернення громадян».

Під час судового засідання 30.04.2015 р. позивачем заявлено клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, проти задоволення якого представник відповідача не заперечував, у зв"язку із чим розгляд даної справи судом продовжено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також з'ясувавши позицію судів вищих інстанцій з приводу вирішення аналогічних спірних правовідносин, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.03.2015 р. за допомогою засобів поштового зв"язку звернувся на адресу УДАІ ГУ МВСУ в м. Києві із запитом на інформацію, в якому зазначив, що листом від 05.12.2014 р. №18/М-189 КП «Київдорсервіс» направило до УДАІ ГУМВСУ у м. Києві пропозиції стосовно удосконалення режиму роботи світлофора, що встановлений на перехресті Червонозоряного проспекту та вул. М. Кривоноса, який не дозволяє виконати поворот ліворуч (з Червонозоряного пр-ту на вул. М. Кривоноса) автомобілям, що рухаються від Севастопольської площі у бік Центрального автовокзалу. Так, у даному запиті позивач просив відповідача надати інформацію, «чи були реалізовані зазначені пропозиції та якщо так, то якими наказами/розпорядженнями це оформлено».

Як вбачається із наявної у справі копії фіскального чеку №7032 фактично позивачем даний запит відправлено за допомогою УДППЗ "Укрпошта" 02.03.2015 р. (поштове відправлення №496). При цьому згідно наданої позивачем до суду роздруківки інформації сервісу відстеження пересилання поштових відправлень (електронний ресурс - http://services.ukrposhta.ua) відправлення за №496 вручене за довіреністю 04.03.2015 об'єктом поштового зв'язку Київ 30 з індексом 01030.

Між тим, як встановлено судом, листом від 17.03.2015 р. №10/К-406 УДАІ ГУМВСУ у м. Києві надано позивачу відповідь на вказаний запит та повідомлено, що в грудні 2014 року до відповідача дійсно надійшло звернення КП «Київдорсервіс» щодо погодження змін організації дорожнього руху та режиму світлофорного регулювання на перехресті просп. Червонозоряний - вул. М. Кривоноса, у зв"язку із чим відповідачем погоджено внесення змін в організацію дорожнього руху та режим світлофорного регулювання на зазначеному перехресті, а саме - заборонено лівий поворот транспорту по просп. Червонозоряному при русі в напрямку Севастопольської площі, зазначені зміни організації дорожнього руху були впроваджені 19.12.2014 р.

Як зазначив під час судового засідання представник відповідача, запит від 02.03.2015 р. розглянуто згідно вимог Закону України «Про звернення громадян», адже у даному зверненні будь-які вказівки на норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» відсутні, окрім цього також форма даного запиту, на переконання представника відповідача, не відповідає затвердженому зразку запиту про доступ до публічної інформації.

Однак, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у несвоєчасному наданні інформації за його запитом від 02.03.2015 р., а також вважаючи відповідь на даний запит такою, що за змістом не містить запитуваної позивачем інформації, ОСОБА_1 за захистом порушених прав та інтересів звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представників сторін та оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939) встановлено, що публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Доступ до інформації серед іншого забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ч. 2 ст. 5 Закону №2939).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону №2939 запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі (ч. 5 ст. 19 Закону №2939).

Так, як визначено положеннями ст. 20 Закону №2939 розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1). У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту (ч. 2).

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4).

Між тим, як зазначено Вищим адміністративним судом України у довідці про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 01.06.2013 р. (далі - Довідка), визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Щодо несуб'єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Варто також відмітити, що для з'ясування того, чи є інформація публічною, дослідженню підлягають підстави одержання чи створення інформації суб'єктами владних повноважень. Так, для вирішення цього питання необхідно з'ясувати підстави отримання чи створення запитуваної інформації, виходячи із того, що публічна інформація одержується чи створюється суб'єктами владних повноважень на виконання обов'язків, визначених чинним законодавством. Разом з тим, важливою ознакою публічної інформації є її попередня фіксація, адже Закон №2939 регулює відносини щодо допуску до інформації, яка вже існує, і не вимагає у відповідь на запит створювати певну інформацію.

Разом з тим згідно з положеннями ст. 3 Закону України від 02.10.1996 р. №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96) під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно до ст. 20 Закону №393/96 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Таким чином, отримавши відповідний запит на інформацію суб"єкт владних повноважень повинен встановити порядок його розгляду зі змісту такого запиту, враховуючи при цьому описані вище обставини, і лише з'ясувавши, що за змістом запит є фактично пропозицією (зауваженням), заявою (клопотанням) чи скаргою, встановлює обставини, що пов'язані з дотриманням цим суб"єктом владних повноважень під час надання відповіді на інформаційний запит вимог Закону України «Про звернення громадян».

Так, за результатами дослідження запиту позивача від 02.03.2015 р. судом встановлено його відповідність вимогам ч. 5 ст. 19 Закону №2939, чим в свою чергу спростовуються доводи представника відповідача щодо невідповідності даного запиту затвердженій формі. Що ж до змісту запиту від 02.03.2015 р., то на переконання суду, цей запит не є ані пропозицією (зауваженням), ані заявою (клопотанням), ані скаргою, водночас є саме проханням позивача надати інформацію про реалізацію пропозицій КП «Київдорсервіс» згідно листа від 05.12.2014 р. №18/М-189 стосовно удосконалення режиму роботи світлофора, що встановлений на перехресті Червонозоряного проспекту та вул. М. Кривоноса, а також інформацію щодо конкретних наказів/розпоряджень, якими такі пропозиції реалізовано, в даному випадку є публічною інформацією в розумінні норм Закону №2939, проти чого представник відповідача не заперечував, здійснивши лише зауваження щодо оформлення даного запиту. Окрім цього, як вбачається, інформації, запитуваній позивачем, притаманні ознаки, визначені ст. 1 Закону №2939, а тому й запит від 02.03.2015 р. підлягає розгляду відповідачем згідно вимог Закону №2939 з врахуванням, зокрема, передбачених даним законом строків розгляду такого запиту, а також підстав задоволення та відмови у наданні публічної інформації.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не розглянуто запит ОСОБА_1 в рамках Закону №2939.

Так, вирішуючи даний спір (з урахуванням здійснених 30.04.2015 р. уточнень первісної позовної заяви), суд для відновлення порушених прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність УДАІ ГУ МВСУ в м. Києві щодо ненадання відповіді на запит від 02.03.2015 р., а також зобов"язати відповідача надати відповідь на цей запит, тобто в передбаченому Законом №2939 порядку.

Що ж до вимоги ОСОБА_1 стосовно визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виявилась у несвоєчасному наданні інформації за його запитом від 02.03.2015 р., суд відмовляє у її задоволенні, зважаючи на те, що фактично лист від 17.03.2015 р. №10/К-406 УДАІ ГУМВСУ у м. Києві не є відповіддю на запит на інформацію, оскільки оформлений даний лист згідно Закону №393/96, а не Закону №2939, тому вимога щодо несвоєчасності в даній ситуації є передчасною.

Таким чином, враховуючи наведене, а також виходячи із наявних у справі наданих сторонами доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві щодо ненадання відповіді на запит на інформацію від 02.03.2015 р. ОСОБА_1.

3. Зобов"язати Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві надати відповідь на запит на інформацію від 02.03.2015 р. ОСОБА_1 в передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному обсязі постанови - 21.05.2015 р.