Справа № 21-1253а15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л.,
розглянувши заяву Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - ОДПІ) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 лютого 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - Товариство) до ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 12 лютого 2015 року залишив без змін постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26 квітня

2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2012 року про задоволення позову.

Не погодившись із ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОДПІ подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з установленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР), пунктів 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК), що, на думку заявника, підтверджується рішеннями суду касаційної інстанції від 22 липня 2010 року, 13 лютого та 17 жовтня 2013 року (справи №№ К-15851/07, К/9991/69822/12, К/800/43558/13 відповідно).

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України виходив із того, що податковий кредит позивач сформував правомірно з огляду на наявність у Товариства належним чином оформлених документів, зокрема договорів, видаткових накладних, актів приймання-передачі, прибуткових ордерів, накладних-вимог на відпуск, які є необхідними для формування податкового кредиту. Також зазначив про те, що на момент укладання договорів та складання податкових накладних контрагент ПП «Укрспецсервіс-Нова» включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а господарські операції з ТОВ «Технопром» не віднесені до складу податкового кредиту з податку на додану вартість.

У рішеннях, наданих на підтвердження заявленої позиції, з огляду на фактичні обставини кожної з них суд касаційної інстанції зазначив про таке:

- в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 липня 2010 року (справа № К-15851/07) - підстави для відшкодування податку на додану вартість відсутні, оскільки суб'єкт господарювання фактично не сплатив його до бюджету, контрагенти платника податку сплату цього податку не проводили, а первинні бухгалтерські документи вилучені податковими органами зв'язку із відкриттям кримінального провадження;

- в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 лютого 2013 року (справа № К/9991/69822/12) - на підставі підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР товариству зменшено суму відшкодування податку на додану вартість за договорами поставки, укладеними з ФОП, оскільки позивач не довів дійсність здійснення операцій з контрагентом, діяльність якого не підтверджується наявністю трудових ресурсів, виробничого, транспортного та торгівельного обладнання.

- в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2013 року (справа № К/800/43558/13) - посиланням на відсутність документів, які б підтверджували факт транспортного експедирування, укладеного з ФОП, суд касаційної інстанції визнав безпідставним формування товариством валових витрат та податкового кредиту внаслідок проведення безтоварних господарських операцій.

З наведеного висновується, що рішення касаційного суду, додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справ, а тому не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Оскільки заява ОДПІ є необґрунтованою, в допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 лютого 2015 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді О.Б. Прокопенко

І.Л. Самсін