Справа № 872/13659/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2015 рокусправа № 2а-15305/09/0470

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ера» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Ера» (далі - ТОВ «Ера») звернулося до суду з позовом до відповідача Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська), в якому просить визнати недійсними та скасувати прийняті відповідачем 22.10.2009 року податкове повідомлення-рішення № /3 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2541864 грн.; податкове повідомлення-рішення № /3 про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 3 993 545, 50 грн.; податкове повідомлення-рішення № /3 про збільшення грошового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників на суму 14 668, 86 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02. 2012 року позов задоволено, скасовані винесені ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська 22.10.2009 року податкові повідомлення-рішення № /3, № /3, № 000301701/3.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська в період з 30.03.2009 року по 27.04.2009 року проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Ера» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, за результатами якої складено акт № 1423/234/31911663 від 06.05.2009 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994 року (далі Закону №334/94) , в результаті чого ТОВ «Ера» занижено податок на прибуток на загальну суму 2 118 217 грн.; п.п. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість » №168/97-ВР від 3.04.1997 року (далі Закону №168/97), в результаті чого занижено ПДВ в період, що перевірявся, на загальну суму 1 694 576 грн.; ст. 4, пп. 9.10.3. ст. 9, п. 8.1, п. 17.2 ст. 17, п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-IV від 22.05.2003 р.(далі Закон № 889-IV ), що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб у сумі 4 889, 62 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 22.10.2009 року прийняті податкове повідомлення-рішення № /3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 2 6541 864 грн., з яких за основним платежем в сумі 1694576 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 847288 грн., податкове повідомлення-рішення № /3, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 3 993 545, 50 грн., з яких за основним платежем в сумі 2118217 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1875328, 50 грн.; податкове повідомлення-рішення № 000301701/3, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників в сумі 14 668, 86 грн., з яких за основним платежем 4889, 62 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 9779, 24 грн.

Оскаржені у адміністративному порядку податкові повідомлення - рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення - рішення в судовому порядку.

Згідно п.5.1. ст.5 № 334/94 валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно пп.5.3.9 ст.5 Закону № 334/94 не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та контрагентом ПП «Транспортник - 2005» укладено договори № 1/12-05 від 01.12.2005 року, № 09/01-07 від 09.01.2007 року, № 11/01-Т від 11.01.2008 року щодо придбання товару (сільськогосподарської продукції, меблів, фурнітури тощо) на загальну суму 10 167 457 грн. 70 коп. з ПДВ.

Виконання вищезазначених договорів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 року (далі - Закон № 996-XIV), а саме: податковими накладними, видатковими накладними, специфікаціями, рахунками фактурами, платіжними документами тощо.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ «Ера» правомірно включив до складу валових витрат відповідного періоду витрати на придбання товару за договорами з контрагентом ПП «Транспортник - 2005» та мав необхідні розрахункові, видаткові, та інші документи, підтверджені відповідними первинними бухгалтерськими документами, що є підставою для відображення таких документів в бухгалтерському та податковому обліку, та включення витрат до складу валових витрат відповідного податкового періоду.

Відповідно до змісту пп. 7.4.1. 7.4.4, 7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону №168/97, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, встановлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Із матеріалів справи видно, що вищезазначені договори з контрагентом ПП «Транспортник - 2005» спрямовані на реальне настання правових наслідків та набуття сторонами цивільних прав та обов'язків, оскільки придбання товару підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими відповідно до вимог Закону № 996-XIV.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем правомірно віднесені суми ПДВ до складу податкового кредиту за період січень 2006 - квітень 2008 року, оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони в договорі на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків правочини, укладені позивачем з ПП «Транспортник - 2005» мають ознаки нікчемності. Підставою для таких висновків стала постанова Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.02.2009 року щодо контрагента позивача ПП «Транспортник - 2005» про визнання недійсними запису про державну реєстрацію № 0001186 від 28.07.2005 р., статуту з моменту державної реєстрації з 25.07.2005 р., свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від 01.09.2005 р. № 04755533 з моменту внесення в реєстр платників ПДВ, та первинних бухгалтерських документів підприємства.

Згідно матеріалів справи судове рішення, на якому ґрунтуються висновки відповідача, щодо нікчемності укладених правочинів між позивачем та контрагентом ПП «Транспортник - 2005» скасовано постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2010 року, податковим органом не проведена перевірка реальності здійснених позивачем з контрагентом фінансово-господарських операцій, а тому винесені ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропет ровська на підставі судового рішення оскаржувані податкові повідомлення - рішення № /3, № /3 від 22.10.2009 року про збільшення грошових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток правомірно скасовані судом першої інстанції.

Приписами пп. 4.2.15 п. 4.2 ст. 4 Закону № 889-IV встановлено, що до загального річного оподаткованого доходу, зокрема, включається сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої розраховується згідно з п. 9.10 ст. 9 цього Закону.

П. 17.1, абз. «а» п. 17.2 ст. 17 Закону № 889-IV передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь платника податку (такої самозайнятої особи). Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент для оподатковуваних доходів з джерелом їх походження з України.

Пунктом 19.2 ст. 19 Закону № 889-IV, зокрема, передбачено обов'язок осіб, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Матеріалами справи підтверджено, що отримані ОСОБА_2 підзвітні грошові кошти на покриття господарських витрат на загальну суму 32597,50 грн. були повернуті у повному обсязі до каси підприємства, що свідчить про відсутність у зазначеної особи доходу від надмірного використання наданих їй під звіт грошових коштів, та відсутність підстав щодо донарахування позивачу грошових зобов'язань з податку з доходів найманих працівників згідно податкового повідомлення-рішення № 000301701/3 від 22.10.2009 року.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України , суд апеляційної погоджується з висновками суду першої інстанції що винесені ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська 22.10.2009 року податкові повідомлення - рішення № /3, № /3, № 000301701/3 є неправомірними та підлягають скасуванню.

Доводами апеляційної скарги вказані обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова