Справа № 760/16418/14-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Чаку Є.В.

Мєзєнцева Є.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про визнання дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про визнання дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_3, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 в розмірі не меншому ніж вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, які передбачені ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII за період з 31 січня 2014 року по 16 серпня 2014 року, з урахуванням фактично виплачених коштів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належить до осіб, які є інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесені до постраждалих осіб 1 категорії, що підтверджується довідкою виданою спеціалізованою радіологічною МСЕК № 121609, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС та має право на отримання додаткової пенсії згідно статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

04 березня 2014 року позивач звернулася до Управління ПФУ в Солом'янському районі м. Києва із заявою стосовно здійснення перерахунку їй пенсії відповідно до вимог ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 14 березня 2014 року їй було відмовило у здійсненні відповідного перерахунку, оскільки розрахунок та виплата розміру пенсії, визначеного відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводиться згідно чинного законодавства України. Законні підстави для проведення перерахунку відсутні.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно статті 54 Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Всупереч статтям 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу пенсія виплачувалась у розмірах, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Статтею 63 Закону України «Про статусі і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року не містить обмежень щодо застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі і статей 50, 54 цього Закону.

Однак, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року №1622-VII, який набрав чинності 16 серпня 2014 року, Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом 6-7, яким встановлено, що норми ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Закон України від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №1622-VII набрав чинності 16 серпня 2014 року.

Вказані положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» неконституційним визнано не було.

За таких обставин, до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року №1622-VII, застосуванню підлягають положення ст.ст.50,54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 16 серпня 2014 року - відповідні Постанови Кабінету Міністрів України, а тому постанова суду першої інстанції вбачається обґрунтованою.

Враховуючи зазначене, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову частково.

З наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва - залишити без задоволення.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.