Справа № 804/3009/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 р. Справа № 804/3009/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за поданням Державної податкової інспекції у Комунарівському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест" про зупинення видаткових операцій, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Комунарівському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі-ДПІ у Комунарівському районі м.Запоріжжя, податковий орган, контролюючий орган) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест" щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Вимоги подання обґрунтовані тим, що обставина, яка зумовила звернення до суду встановлена 26.01.2015р. (сплив п'ятого дня для надання відповідних документів згідно листа податкового органу від 14.01.2015р. №202/10/0827-2500, який отримано відповідачем 19.01.2015р.). Акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу та Акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим складено 13.02.2015р. Отже, зважаючи на наявність непогашеного податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест», відмову платника податків надати документи для здійснення опису майна в податкову заставу та створення перешкод податкову керуючому у виконані повноважень, контроюючий орган вважає, що наявні усі законодавчі підстави для зупинення видаткових операцій на рахунку платника податків

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем заперечень на позовну заяву та доказів сплати податкової заборгованості до суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест" (далі-ТОВ «Інвест», підприємство, відповідач) () зареєстровано як юридичну особу Дніпропетровським міським управлінням юстиції від 16.09.2002р. та перебуває на податковому обліку у ДПІ у Комунарівському районі м.Запоріжжя як платник за неосновним місцем обліку.

За обліковими даними ДПІ у Комунарівському районі м.Запоріжжя ТОВ «Інвест» має наступні розрахункові рахунки у банківських установах: №5001 у ПАТ «НЕОС БАНК», №08308, №4834, №0774 у ПАТ КБ «Приватбанк», №9201, №9202 у ПАТ «Альфа-Банк» у м.Києві та №2362 у Казначействі України.

Згідно із ст. 67 Конституції України встановлено - кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України ж передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України встановлено обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підприємство має заборгованість перед державним бюджетом у вигляді боргу по орендній платі з юридичних осіб в сумі 101 112, 16 грн., в тому числі за основним зобов'язанням- 100 267, 87 грн. та за нарахуванням пені в сумі 844, 29 грн.

Дана заборгованість виникла внаслідок несплати ТОВ «Інвест» узгоджених сум податкового зобов'язання, самостійно визначених у поданій декларації та нарахованої пені внаслідок порушення строків сплати сум задекларованих податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 14.1.162 п. 14.1, п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, несплачених у встановлені законодавством строки, яка нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК - у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України, ДПІ у Комунарівському районі м.Запоріжжя складено податкову вимогу форми "Ю" №725-25 від 04.11.2014р., яка була направлена на адресу ТОВ «Інвест» 05.11.2014р.

Дане направлення повернуто відправнику із зазначенням працівниками пошового зв'язку в якості причини невручення - "за закінченням терміну зберігання".

За правилами, визначеними п. 59.5 статті 59 Податкового кодексу України - у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до вимог ст. 58.3, 59.1 Податкового кодексу України, податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Докази оскарження вказаної вимоги у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 91.1 статті 91 Податкового кодексу України, керівник контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого.

Податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно (пункт 91.3 статті 91 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 87.2. ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

У відповідності до ст.ст. 88, 89 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до підпунктів 89.1.1 та 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Також відповідно до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом державної податкової служби.

04.11.2014р. контролюючим органом було прийнято рішення про опис майна ТОВ «Інвест» у податкову заставу за №180.

14.01.2015р. ДПІ у Комунарівському районі м.Запоріжжя направлено адресу підприємства запит від 14.01.2015 року № 202/10/0827-2500, у якому податковий орган також повідомив ТОВ «Інвест» про необхідність протягом п'яти робочих днів з дня отримання листа надати документи, необхідні для опису майна у податкову заставу із зазначенням балансової вартості.

Запит відповідачем 19.01.2015р., що наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Так, протягом п'яти робочих днів з дня отримання ТОВ «Інвест» вказаного запиту відповідачем не було надано до контролюючого органу витребуваних документів для виконання приписів п. 89.4 ст. 89 Податкового кодексу України та п.91.4 ст.91 Податкового кодексу України чи надано інших документів.

Пунктом 89.4 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

13.02.2015 р. податковим керуючим складено акти перешкоджання виконанню податковим керуючим повноважень та відмови від опису майна в податкову заставу за №6, в яких зазначено, що ТОВ "Інвест" () за наявності законодавчих підстав не надано документи, необхідні для такого опису.

Відповідно до пункту 89.4 статті 89 Податкового кодексу України, контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 20.1.32 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до абзацу другого пункту 91.4 статті 91 Податкового кодексу України, контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Податковим керуючим у відповідності до п.91.4 ст.9І Податкового кодексу України, складено акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим на підставі Порядку призначення та звільнення, а також функції та повноваження податкового керуючого, затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів України 10.10.2013 року № 578 зареєстрованого Міністерством юстиції України 31.10.2013 року за номером 1841/24373.

З огляду на те. що відповідачем за наявності податкового боргу не надані документи для здійснення податковим керуючим опису майна платника податків у податкову заставу, а також створено перешкоду податковому керуючому у виконанні його повноважень шляхом не надання документів для здійснення опису майна в податкову заставу, про що складені вищезазначені акти, відповідно до п.п.20.1.31 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України та п.п.20.1.32 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України у контролюючого органу виникло право на звернення до суду з позовом про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків.

Орган державної податкової служби звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але повинен бути не більше двох місяців.

Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, з урахуванням відсутності заперечень та відсутність спростування з боку відповідача будь-якими належними доказами правомірності вимог, зазначених у заявленому поданні контролюючого органу, подання Державної податкової інспекції у Комунарівському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест" про зупинення видаткових операцій -підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної податкової інспекції у Комунарівському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області - задовольнити повністю.

Зупинити строком на один місяць видаткові операції на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест» () шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу) до дня складання податковим керуючим акта опису майна платника податків у податкову заставу, або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу у повному обсязі.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський