Справа № 815/2338/15
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2338/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Дубовик Г.В.,

за участі: представника позивача - Маліманова М.І. (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області до державного підприємства "Морська аварійно-рятувальна служба" про накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків, -

ВСТАНОВИВ

До Одеського окружного адміністративного суду звернулась Державна податкова інспекція у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області (далі - позивач, ДПІ) з адміністративним позовом до державного підприємства "Морська аварійно-рятувальна служба" (далі - ДП "Морська аварійно-рятувальна служба") про накладення арешту на кошти державного підприємства "Морська аварійно-рятувальна служба" (), що знаходяться на банківських рахунках, в сумі 90877,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач має заборгованість перед бюджетом у загальному розмірі 90877,02 грн.. внаслідок несплати узгоджених грошових зобов'язань із земельного податку. Податковий орган просить накласти арешт на кошти відповідача на підставі п.п. 94.2.7 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, оскільки платник податків не допустив податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові.

Відповідач до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи, повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" зареєстровано як юридична особа виконавчим комітетом Одеської міської ради 26.03.2002 року, що вбачається з Свідоцтва про держану реєстрацію юридичної особи (а.с.8).

Як з'ясовано судом, з 29.02.1996 року відповідач взятий на облік у податковому органі за № 28-02/1873, що вбачається з довідки про взяття на облік платника податків від 04.02.2011 року № 149 (а.с.10).

Відповідно до п. п. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно п.п. 191.1.1. п. 191.1. ст. 191 Податкового кодексу України органи державної податкової служби здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" має податковий борг перед бюджетом внаслідок несплати узгоджених грошових зобов'язань із земельного податку в сумі 90877,02 грн., який відображений в обліковій картці платника (а.с. 33).

Доказів того, що станом на момент звернення до суду податковий борг перед бюджетом відповідачем погашений, до суду жодною зі сторін не надано.

З матеріалів справи вбачається, що на адресу відповідача направлялася податкова вимога від 03.09.2014 року № 175-25, яка отримана останнім 10.09.2014 року, що вбачається з матеріалів справи (а.с. 22).

Згідно п. 95.1. ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків, зокрема, шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Судом встановлено, що ДПІ зверталась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства "Морська аварійно-рятувальна служба" про стягнення податкового боргу в рахунок погашення податкового боргу із земельного податку кошти в розмірі 73826,41 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року по адміністративній справі № 815/365/15 адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області задоволено; постановлено стягнути з банківських рахунків Державного підприємства "Морська аварійно-рятувальна служба" () заборгованість із земельного податку з юридичних осіб в сумі 73826,41 гривень (сімдесят три тисячі вісімсот двадцять шість грн. 41 коп.) на р/р 0015, відкритий на ім'я УДКСУ у м. Іллічівську Одеської області, бюджетна класифікація 13050100, код 37914041, банк ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011 (а.с. 16-17).

Як свідчать матеріали справи, податковий борг з відповідача за постановою Одеського окружного адміністративного від 16.02.2015 р. по справі №815/365/15 не стягнуто, про що також свідчить розмір податкового боргу на картці особового рахунку.

У відповідності до п. 88.1 ст. 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно п.п. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Згідно п. 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

У відповідності до п. 91.1 ст. 91 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов'язки, визначені цим Кодексом.

Податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно (п. 91.2 ст. 91 Податкового кодексу України).

Як з'ясовано судом, наказом ДПІ у м. Іллічівську від 13.03.2015 р. податковим керуючим призначено завідувача сектора погашення заборгованостей Миронову І.М.

Податковим керуючим на адресу ДП «Морська аварійно - рятувальна служба» направлено податкову вимогу від 03.09.2014 р. №175-25 разом із листом від 05.09.2014 р. № 13347/10/15-03-25-01, в якому платнику роз'яснено норми Податкового кодексу України стосовно застосування податкової застави та запропоновано вказати майно для оформлення податкової застави (а.с.23).

Позивачем зазначено, що на вказаний лист жодної відповіді відповідачем надано не було.

05.02.2015 р. податковим керуючим повторно направлено на адресу підприємства лист від 04.02.2015 р. №2146/10/15-03-25-01 з роз'ясненням норми Податкового кодексу України стосовно застосування податкової застави та з пропозицією вказати майно для оформлення податкової застави (а.с. 24).

Відповідно до ст. 89 Податкового кодексу України заступником начальника ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області 26.03.2015 р. прийнято рішення про опис майна ДП «Морська аварійно-рятувальна служба» у податкову заставу, яке надіслано платнику листом від 26.03.2015 р. №1580/10/15-03-23, в якому визначено час прибуття податкового керуючого за адресою підприємства для оформлення акта опису майна, яке передається у податкову заставу 08.04.2015 р. о 15 год. 00 хв. (а.с.25-26).

Вказаний лист 07.04.2015 р. вручено адресату особисто, про що свідчать відмості з електронного сервісу Укрпошти (а.с. 27).

08.04.2015 р. зв'язку з не допуском за адресою ДП «Морська аварійно - рятувальна служба» (м. Одеса, вул. Приморська, 3-а) для виконання рішення про опис майна у податкову заставу, надісланого платнику листом від 26.03.2015 р. №1580/10/15-03-23 та ненаданням майна та документів для опису в податкову заставу податковим керуючим, складено акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу від 08.04.2015 р. №301/15-03-23/001125643 та акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим від 08.04.2015 р. №302/15-03-23/01125643 (а.с.28-29).

У відповідності до п.п.94.2.7 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом (п.п.94.1 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України).

Суд зазначає, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Постановою Національного Банку України №22 від 21.01.2004р. затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція).

Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та є обов'язкові для виконання ними (пункти 1.1. та 1.3 Інструкції).

Главою 10 Інструкції визначено порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів.

Пункт 10.2 Інструкції передбачає, що арешт за постановою державного виконавця або за рішенням суду (далі - документ про арешт коштів) накладається на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами в банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків.

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах. (пункт 10.3 Інструкції).

Пунктом 10.10 Інструкції передбачено, що у разі надходження до банку платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для забезпечення виконання якого на кошти клієнта накладено арешт, банк виконує її в повній або частковій сумі в межах наявної арештованої суми на рахунку.

Банк виконує часткову оплату платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) відповідно до пункту 5.10 глави 5 та пункту 12.9 глави 12 цієї Інструкції.

До арешту суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, банк продовжує арештовувати кошти, що надходять на рахунок клієнта, та виконує платіжні вимоги/інкасові доручення (розпорядження) щодо списання коштів з урахуванням тієї суми, яку раніше частково списано на підставі платіжних вимог/інкасових доручень (розпоряджень) за тим виконавчим документом, для забезпечення якого було накладено арешт на кошти на рахунку клієнта.

Банк після списання за платіжною вимогою/інкасовим дорученням (розпорядженням) суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, списує цей документ з відповідного позабалансового рахунку та, якщо немає на обліку за позабалансовим рахунком інших документів про арешт коштів, проводить операції за рахунком клієнта.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що у разі визначення конкретного розміру заборгованості у документі, яким накладено арешт, банк без порушення прав платника та одночасно клієнта банка в частині обмеження користування належними такому платнику коштами або цінностями, у разі повного виконання рішення про арешт та списання визначеної суми у визначеному розмірі, продовжує безперешкодно виконувати завдання по списанню або перерахуванню коштів платника за його бажанням.

Відтак, вимога щодо накладення арешту на кошти в банку, що належать платнику податків, який має несплачений податковий борг в сумі 90877,02 грн., є правомірною та обґрунтованою.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області - задовольнити.

Накласти арешт на кошти державного підприємства "Морська аварійно-рятувальна служба" (), що знаходяться на банківських рахунках: № 1757, ПАТ "Пумб",МФО 334851; № 2578, ПАТ "Пумб", МФО 334851; № 6124, філія АТ "Укрексімбанк", Одеса, МФО 328618, № 6124, філія АТ "Укрексімбанк", Одеса, МФО 328618; № 1, ПАТ "МАРФІН банк", МФО 328168; № 1840, ПАТ "МАРФІН банк", МФО 328168; № 3197, Одеське обласне управління АТ Ощад м. Одеса, МФО 328845, в сумі 90877,02 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 22.05.2015 року.

Суддя Вовченко O.A.

.