Справа № 825/1284/15-а
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/1284/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

при секретарі Новик Н.С.,

за участю представників сторін

від позивача Бороди А.В.,

від відповідача Литвиненко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп» звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області від 31.03.2015 № 1000/17-06-20, яким «ТОВ Транс Лайн Груп» нараховано штраф у розмірі 6702,53 грн та пеню у розмірі 234,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, на думку позивача, були порушені вимоги Податкового кодексу України, без урахування понижуючого коефіцієнту, у зв'язку з чим податковий орган під час перевірки дійшов необґрунтованих висновків, які покладені в основу податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням вищевикладеного позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на письмові заперечення (а. с. 17-18), в яких зазначено, що відповідно даних картки особового рахунку ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП» 20.03.2015 нарахування по звіту за лютий 2015 року склало 138378,84 грн. Станом на 21.03.2015 виникла недоїмка в сумі 33512,65 грн, яка була повністю погашена 27.03.2015.

Недоїмка у березні 2015 року виникла в зв'язку з тим, що у відповідності до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» № 77-VIII від 28.12.2014 платникам, зазначеним в абзацах 2 та 3 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону про ЄСВ, надається право на застосування понижуючого коефіцієнта. Дійсно, у лютому 2015 року підприємство має право застосовувати ставку єдиного внеску не 38,52% (52 клас професійного ризику), а 24,27% (38,52% х 0,63). Оскільки на даний час відсутня нова форма звіту з ЄСВ, то щоб зменшити нарахування ЄСВ платникам потрібно було в ручному режимі зменшувати суму ЄСВ. Згідно поданого ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП» звіту за лютий 2015 року відповідні рядки звіту не було зменшено на розраховано коефіцієнт.

Враховуючи, що позивачем своєчасно не погашено недоїмку - 33512,65 грн, ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області було прийнято рішення № 1000/17-06-20 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та заперечень на неї, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.03.2015 заступником начальника Мехед В.М. на підставі ч. 10 та п. 2 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування прийнято рішення № 1000/17-06-20 (а. с. 8), яким на позивача накладено штраф у розмірі 6702,53 грн та нараховано пеню у розмірі 234,59 грн за період з 21.03.2015 до 27.03.2015.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно із п.п. 1, 4 4.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів у строки, в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади.

Частина 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачає. що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для позивача є календарний місяць.

На виконання вимог п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» позивач у березні 2015 року подав звітність про нарахування єдиного внеску за лютий 2015року з понижуючим коефіцієнтом до ставки єдиного внеску (а. с. 28-47).

У відповідності до п. 9-5 Прикінцевих положень та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» по 31 грудня 2015 року при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами розмір єдиного внеску, встановлений частиною п'ятою та абзацом другим частини шостої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому, третьому, четвертому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, застосовується з понижуючим коефіцієнтом (далі - коефіцієнт), якщо платником виконуються одночасно такі умови:

а) база нарахування єдиного внеску в розрахунку на одну застраховану особу в звітному місяці (далі - БН (зо) збільшилась на 20 і більше відсотків порівняно з середньомісячною базою нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік в розрахунку на одну застраховану особу (далі - СмБН(зо) 2014);

б) після застосування коефіцієнта середній платіж на одну застраховану особу в звітному місяці (далі - СП(зо)м) складе не менше ніж середньомісячний платіж на одну застраховану особу платника за 2014 рік (далі - СмП(зо) 2014);

в) кількість застрахованих осіб у звітному місяці, яким нараховані виплати, не перевищує 200 відсотків середньомісячної кількості застрахованих осіб платника за 2014 рік (далі - СмК(зо)2014). Ця умова не застосовується до платників єдиного внеску, визначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону.

ТОВ «Транс Лайн Груп» розрахувало понижуючий коефіцієнт до ставки єдиного внеску у лютому 2015 року.

Середньомісячна база нарахування єдиного внеску за 2014 рік склала 210411,43 грн, середня зарплата за 2014 рік - 2597,67 грн.

Загальна база нарахування єдиного внеску за лютий 2014 року склала 335534,86 грн, що більше середньомісячної бази нарахування єдиного внеску за 2014 рік у 1,6 рази.

Виконання умов необхідних для застосування понижуючого коефіцієнта:

- середня зарплата за лютий склала 3687,20 грн, що більше за середню зарплату за 2014 рік на 41,9%;

- середня зарплата за лютий 3687,20 грн більше трьох мінімальних заробітних плат(3654,00 грн);

- середній платіж на одну застраховану особу після застосування коефіцієнта становить 887,59 грн.

Розрахунок коефіцієнту: 210411,43 грн/ 335534,86 грн = 0,63.

Ставка єдиного внеску у лютому 2015 складає: 38,52% х 0,63 = 24,27%.

ТОВ "Транс Лайн Груп" з врахуванням понижуючого коефіцієнта 24,27% сплатила єдиний соціальний внесок у строки та у розмірах відповідно до чинного законодавства.

У звіті за лютий 2015 року у програмі «Медок», за допомогою якої звіт відправляється до ДПІ, помилково було сформовано автоматичний розрахунок полів, через що після закриття звіту програма перерахувала звіт згідно проценту нарахування встановленому для підприємства (38,52%) без врахування понижуючого коефіцієнта (24,27%). Отже, у ДПІ надійшов невірний звіт.

ДПІ у м. Чернігові на підставі невірного звіту розрахувала єдиний внесок встановлений для підприємства без врахування понижуючого коефіцієнта (24,27%) 312048,80 грн *24,27% = 75734,24 грн. Отже, різниця склала 44466,96 грн. Станом на 20.03.15 (термін сплати ЄСВ) переплата внесків згідно даних підприємства склала 10826,28 грн згідно даних ДПІ у м. Чернігові та виник борг у сумі 44466,96 грн - 10826,28 грн = 33512,65 грн. На цю суму нарахований штраф 20% - 6702,53 грн та пеня - 234,59 грн.

Об'єктом правопорушення, визначеного частиною 2 пункта 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", є правовідносини щодо несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску.

Об'єктивна сторона даного правопорушення сформульована як бездіяльність - несплата грошових зобов'язань у передбачених Законом розмірах. Відповідальність за частиною 2 пункт 11 статті 25 цього Закону настає, якщо платник податків не сплатить або несвоєчасно сплатить передбачені Законом суми. В цьому випадку сума штрафу становитиме 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що позивачем було сплачено єдиний внесок з юридичних осіб за лютий 2015 року у розмірі 75734,24 грн з врахуванням понижуючого коефіцієнта (24,27%). Помилка у поданні звіту єдиного внеску з юридичних осіб, яка була виявлена, не є правопорушенням у розумінні частини 2 пункт 11 статті 25 Закону, оскільки вся сума грошового зобов'язання, що визначена позивачем, сплачена у відповідності до норм законодавства та була перерахована до бюджету у встановлені законом терміни. Таким чином, сплата єдиного внеску з юридичних осіб відбулась в відповідному розмірі, який передбачений законодавством України та не породжує збитків, завданих бюджету України.

З наведеного вбачається, що рішення ДПІ у м. Чернігові не базується на нормах законодавства України та фактично призводить до нарахування штрафів при відсутності порушень законодавства, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Крім того, у судовому засіданні представником відповідача, як зазначено і у письмових запереченнях, зазначено, що дійсно у лютому 2015 року до позивача мало бути застосовано понижуючий коефіцієнт у розмірі 24,27%, а не 38,52 %, а така помилка виникла у зв'язку з відсутністю нової форми звіту з ЄСВ.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп», - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області від 31.03.2015 № 1000/17-06-20, яким ТОВ «Транс Лайн Груп» нараховано штраф у розмірі 6702,53 грн та пеню у розмірі 234,59 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп» судові витрати у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн 70 коп.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан