Справа № 807/2626/13-а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року Справа № 876/14540/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Гулида Р.М.,Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Закарпатській області до Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» про зобов'язання виконати вимогу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державна фінансова інспекція в Закарпатській області звернулась в суд з позовом до Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», в якому просила суд зобов'язати відповідача забезпечити повне виконання вимог від 02.01.2013 року № 07-03-6-14/18 щодо усунення порушень та недоліків, виявлених ревізією.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Державною фінансовою інспекцією проведено ревізію фінансово-господарської діяльності в Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» за період з 01.09.2010 року по 31.08.2012 року. Результати ревізії відображені в акті ревізії від 26.11.2012 року №07-03/73. В подальшому службовою особою Державної фінансової інспекції в Закарпатській області пред'явлено вимогу щодо усунення виявлених ревізією фінансових порушень, зареєстровану 02.01.2013 №07-03-6-14/18. Однак, відповідно до отриманої інформації від ДВНЗ «Ужгородський національний університет» про усунення виявлених ревізією фінансових порушень, фінансові порушення відшкодовані частково. Таким чином, станом на 25.06.2013 року, відповідачем не забезпечено повне виконання вимоги про усунення виявлених ревізією фінансових порушень №07-03-6-14/18 від 02.01.2013р.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.10.2013 року позов було задоволено частково. Зобов'язано Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний університет» забезпечити повне виконання вимог Державної фінансової інспекції в Закарпатській області від 02.01.2013 року № 07-03-6-14/18, щодо усунення порушень та недоліків виявлених ревізією, а саме, стягнути 59932,51 грн. зайво виплачених витрат з оплати праці, премій та матеріальної допомоги з осіб, які їх отримали безпідставно, або з винних осіб, шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Університету та провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів в сумі 12736,90 грн. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); (п.3.1 Вимог із урахуванням часткового виконання), відобразити в обліку дебіторську заборгованість за невиконані ремонтно-будівельні роботи в сумі 259893,69 грн. Провести претензійно-позовну роботу з контрагентом, щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконанням відповідного обсягу робіт; (п.3.3 Вимог), вжити заходів, щодо внесення винними особами плати за порушення встановлених норм телефонних переговорів в загальній сумі 42727,86 грн. (п. 3.5. Вимог). У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що в судовому засіданні позивачем доведено неправомірність дій відповідача оскільки вимога Державної фінансової інспекції від 02.01.2013 року за № 07-03-6-14/18 не була в законному порядку оскаржена відповідачем, відповідно не визнана незаконною, а згідно ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-ХП (зі змінами та доповненнями) законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

З вищевказаною постановою не погодився апелянт Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний університет» , який звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.10.2013 року та винести нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при винесенні оскаржуваної постанови судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Апелянт посилається на те, що в судовому засіданні позовні вимоги не були доведеними, а відтак в позові слід відмовити повністю.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши , суддю-доповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга повністю підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч.1.ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно ч.1 ст.138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до п. 2.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Україні на Ш-й квартал 2012 року, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності в Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» за період з 01.09.2010 року по 31.08.2012 року.

Результати ревізії відображені в акті ревізії від 26.11.2012 року №07-03/73, який підписано посадовими особами із застереженнями. Після розгляду застереження, позивачем 27.12.2012р. направлено на адресу відповідача відповідні висновки. Відповідно до п. 7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-ХІ1, службовою особою Державної фінансової інспекції в Закарпатській області пред'явлено вимогу щодо усунення виявлених ревізією фінансових порушень, зареєстровану 02.01.2013 №07-03-6-14/18. Однак, відповідно до отриманої інформації від ДВНЗ «Ужгородський національний університет» про усунення виявлених ревізією фінансових порушень, фінансові порушення відшкодовані частково. Таким чином, станом на 25.06.2013 року, відповідачем не забезпечено повне виконання вимоги про усунення виявлених ревізією фінансових порушень №07-03-6-14/18 від 02.01.2013р.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, яке затверджено Указом Президента Українт від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі Положення), Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів підпункт 4 пункту 4 Положення.

Відповідно до пункту 6 Положення Державна фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Державна фінансова інспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Судом першої інстанції встановлено, що пред'явлені ректору Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» Ващуку Ф.Г., законні вимоги від 02.01.2013 року №07-03-6-14/18, про усунення порушень та недоліків виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності, залишаються не виконаними на загальну суму 376181,10 грн.

Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи вимога Державної фінансової інспекції в Закарпатській області про усунення порушень виявлених ревізією від від 02.01.2013 року №07-03-6-14/18, має обов'язковий характер, однак збитки, які були завдані на думку працівників контролюючого органу не можуть бути примусово стягнутими шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються або добровільно, або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Така правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України від 15.04.2914 року у справі № 21-40а14.

Колегія суддів вважає, що в зв'язку з наведеним постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року у справі справі № 807/2626/13-а слід скасувати та винести нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року в справі № 807/2626/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Державної фінансової інспекції в Закарпатській області відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя Р.М.Гулид

суддя В.С.Затолочний