Справа № 826/13145/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі в частині вимог

30 березня 2015 року м. Київ Справа № 826/13145/14

(вх. №5368)

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за поданням Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Інфанта» про стягнення коштів за податковим боргом,

В С Т А Н О В И В:

З поданням до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - позивач, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві) до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Інфанта» (далі - відповідач, ТОВ «ТД «Інфанта») про стягнення коштів за податковим боргом у розмірі 920 609,62 грн.

В обґрунтування подання позивач зазначив, що відповідачем в порушення норм податкового законодавства не сплачено податковий борг, який виник у зв'язку з несплатою податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість.

Відповідач проти подання заперечував, вважає вимоги контролюючого органу протиправними, оскільки податкові зобов'язання, які задекларовані платником в деклараціях з податку на додану вартість сплачені в повному обсязі, а щодо донарахування податкових зобов'язань згідно податкових повідомлень-рішень, то вони оскаржені в судовому порядку, отже є неузгодженими.

В судове засідання представники сторін не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Згідно приписів ч. 7 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду подання в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як зазначив позивач, станом на момент звернення з поданням до суду за відповідачем обліковувався податковий борг в загальному розмірі 920 609,62 грн., що складається із заборгованості:

1) з податку на додану вартість, яка виникла внаслідок несплати сум, самостійно визначених в поданих деклараціях:

№ від 20.06.2014 року на суму 33 560,00 грн.,

№ від 21.07.2014 року на суму 34 807,00 грн.,

№ від 20.08.2014 року на суму 23 053,00 грн.,

та на підставі податкового повідомлення-рішення № від 03.06.2013 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 448 870,00 грн., в тому числі за основним платежем - 359 096,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 89 774,00 грн. Також, обліковується пеня в розмірі 1 509,05 грн.;

2) з податку на прибуток, яка виникла внаслідок несплати суми, самостійно визначеної в поданій декларації № від 03.03.2014 року на суму 3 072,00 грн. та на підставі податкового повідомлення-рішення № від 03.06.2013 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 471 313,75 грн., в тому числі за основним платежем - 377 051,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 94 262,75 грн.

Судом встановлено, що вищевказані податкові повідомлення-рішення оскаржено відповідачем в судовому порядку.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2015 року в адміністративній справі № 826/15167/13-а за позовом ТОВ «ТД «Інфанта» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.06.2013 р. № та № , позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 03.06.2013 р. № та № .

На час розгляду даної справи, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2015 року законної сили не набрала, оскільки ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві подано 07.04.2015 року апеляційну скаргу.

Таким чином, вказане вище свідчить про наявність у відповідних правовідносинах спору про право в частині податкового боргу, що визначений за податковими повідомленнями-рішеннями від 03.06.2013 р. № та № .

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

При цьому, згідно п.9 листа Вищого адміністративного суду України від 02.02.2011 р. №149/11/13-11, спір про право в контексті п.2 ч.5 ст.183-3 Кодексу адміністративного судочинства України має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті ст.183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. Наприклад, платником податків оскаржено до суду рішення про застосування адміністративного арешту (п.94.11 ст.94 Податкового кодексу України); оскаржено податкове повідомлення-рішення, яке покладено в основу податкового боргу, що стягується шляхом внесення подання, тощо. При цьому незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов'язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв'язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.

При цьому, нормами процесуального закону не передбачено наслідків встановлення судом існування спору про право після відкриття провадження у справі за поданням контролюючого органу.

Однак, Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 22.04.2011 року № 571/11/13-11 зазначив, що в такому разі необхідно закривати провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу.

З урахуванням викладеного, суд встановив, що наявні у справі докази свідчать про наявність спору про право, оскільки платником податків оскаржено до суду податкові повідомлення-рішення, які покладено в основу податкового боргу, що стягується шляхом внесення даного подання, відтак, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині вимог на підставі п. 1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст.. 157, 160, 165 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі № 2а-13145/12/2670 за поданням Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Інфанта» про стягнення коштів за податковим боргом в частині, визначеній за податковими повідомленнями-рішеннями від 03.06.2013 р. № та № .

Копію ухвали про закриття провадження в адміністративній справі надіслати сторонам.

Роз'яснити заявнику, що закриття провадження у справі за поданням контролюючого органу не позбавляє його права звернутися до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.П. Шулежко