Справа № 804/2769/15
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2015 р. Справа № 804/2769/15
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Борисенко П.О., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ВІП - ГАРАНТ»
до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції
м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилися, в наданих до суду письмових запереченнях просили суд у задоволенні позову відмовити, зазначивши при цьому, що операції між ТОВ «Фірма «Віп Гарант» з постачальниками «ЛЕГАРДО ГРУП», ТОВ «ЛІДЕР-ТРЕЙД-СЕРВІС» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо - складських приміщень та іншого майна, які економічного необхідні для виконання таких видів робіт, послуг, постачання ТМЦ або здійснення діяльності, про що свідчить відсутність у суб'єкта господарювання необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, виробничих активів та транспортних засобів.
Внаслідок вищевикладеного, в порушення п. 201.1. ст. 201, п.198.2, п. 198.6 Податкового Кодексу України від 02.12.10 за № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), підприємством у вересні 2014 року безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ на загальну суму 124095,34 грн.
За таких обставин, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «ВІП-ГАРАНТ» зареєстроване як юридична особа 20.05.2004р. виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та з 09.06.2004р. перебуває на обліку в Лівобережній об'єднаній державній податковій інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. Основний вид діяльності підприємства у періоді, що перевірявся - діяльність приватних охоронних служб; електромонтажні роботи; неспеціалізована оптова торгівля; консультування з питань комерційної діяльності й керування.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «ВІП-ГАРАНТ» з 09.12.2010р. має ліцензію на надання послуг з охорони власності та громадян.
На підставі наказу про здійснення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ФІРМА «ВІП ГАРАНТ» (податковий номер 32952501) від 25.12.2014 року за № 1377 згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість ТОВ «ФІРМА «ВІП-ГАРАНТ» (податковий номер 32952501) під час здійснення взаємовідносин з ТОВ «ЛЕГАРДО ГРУП» (податковий номер 39258816) та ТОВ «ЛІДЕР-ТРЕЙД-СЕРВІС» (податковий номер 39215882) за період вересень 2014 року, за результатами якої складено Акт № 4936/2203/32952501 від 26.12.2014р. (далі - Акт перевірки).
Не погодившись зі складеним актом перевірки, ТОВ «Фірма «ВІП-ГАРАНТ» подано до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська заперечення, за розглядом яких листом від 22.01.2015 р. № 1894/10/04-64-22-03-11 визнано висновки правомірними та такими, що не суперечать діючому законодавству.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Між ТОВ «Фірма «ВІП-ГАРАНТ» (Замовник) та ТОВ «ЛЕГАРДО ГРУП» (Виконавець) був укладений Договір про надання консультативно-інформаційних послуг № 0109, відповідно до якого, починаючи з 01 вересня 2014 року виконавець зобов'язується надати замовнику консультативно - інформаційні послуги. Виконавець надає замовникові послуги, які замовник запитує в усній формі, включаючи, але не обмежуючись наступним: юридичні послуги, консультування з комерційних та інших питань, послуги з погашення заборгованості та інші послуги.
До перевірки ТОВ «Фірма «ВІП-ГАРАНТ». на підтвердження взаємовідносин із контрагентом ТОВ «ЛЕГАРДО ГРУП» були надані копії первинних документів за перевіряємий період (вересень 2014 року), а саме: договір про надання консультативно - інформаційних послуг № 0109 від 01 вересня 2014 року, податкова накладна №668 від 30.09.2014 року та акт наданих послуг від 30.09.2014 року, дані ж/о 631 по розрахункам з ТОВ «ЛЕГАРДО ГРУП» за вересень 2014 року, ліцензія на ведення певного виду діяльності.
Також, між ТОВ «Фірма «ВІП-ГАРАНТ» (Замовник) та ТОВ «ЛІДЕР-ТРЕЙД-СЕРВІС» (Виконавець) був укладений Договір про надання консультативно-інформаційних послуг № 0949, відповідно до якого, починаючи з 01 вересня 2014 року виконавець зобов'язується надати замовнику консультативно - інформаційні послуги, підбір нормативного матеріалу. Виконавець надає замовникові послуги, які замовник запитує в усній формі, включаючи, але не обмежуючись наступним: надання консультаційної та практичної допомоги в підготовці формування груп для навчання охоронців за різними розрядами та навчання інкасаторів в навчальному центрі; складання плану лекційного матеріалу; визначення обсягу навчальної інформації, зокрема обсягу матеріалу з кожного питання, вибір доцільної і важливої навчальної інформації; опрацювання необхідної теоретичної літератури, навчально-методичних посібників, сучасних досліджень; структування змісту навчальної інформації за питання, дотримання логіки, послідовності, системності, продумування питань для дискусії, діалогу, аргументів для доказу тверджень, прикладів з практичної діяльності із врахуванням фаху і специфіки навчання, вибір доцільних методів, прийомів; виокремлення основних питань головної ідеї; написання повного тексту із використанням чітких визначень і формувань; психологічна підготовка викладачів, оволодіння майстерністю виступу і взаємодії зі слухачами; надання правової допомоги з розробки нормативно-правової бази для підвищення кваліфікації охоронців за різними розрядами та інкасаторів для подальшого навчання в навчальному центрі.
До перевірки позивачем на підтвердження взаємовідносин із контрагентом ТОВ «ЛІДЕР-ТРЕЙД-СЕРВІС» були надані копії первинних документів за перевіряємий період (вересень 2014 року), а саме: договір про надання консультативно- інформаційних послуг № 0949 від 01 вересня 2014 року, податкові накладні №65 від 22.09.2014 року. № 66 від 24.09.2014 року, № 67 від 26.09.2014 року, № 68 від 30.09.2014 року та акти наданих послуг № 0922/01 від 22.09.2014 року, № 0924/01 від 24.09.2014 року. № 0926/01 від 26.09.2014 року. № 0930/01 від 30.09.2014 року, дані ж/о 631 по розрахункам з ТОВ «ЛІДЕР-ТРЕЙД-СЕРВІС», ліцензія на ведення певного виду діяльності.
Форма та зміст первинних документів передбачена положеннями Податкового кодексу України. Закону України «Про бухгалтерський облік га фінансову звітність в Україні» та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 року за № 168/704.
У розумінні ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначені первинні документи фіксують факт здійснення господарських операцій між ТОВ «Фірма «Віп-Гарант» та ТОВ «Легардо Груп», ТОВ «Лідер-Трейд-Сервіс»», згідно договорів №0109 від 01.09.2014 року, №0949 від 01.09.2014 року та є доказом того, що ці договори спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Податкові накладні оформленні у відповідності до вимог ст.201 ТІК України та заповнені особою, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий помер платника податку на додану вартість.
Стосовно посилання відповідача щодо ненадання позивачем: звітів про виконання робіт, де було б зазначено, які послуги було виконано, ким саме або інших документів підтверджуючих виконання цих робіт зазначино, що при здійсненні господарських операцій не є обов'язком платника податку оформлення таких документів як «план проведених робіт», «звіт про виконані роботи», оскільки їх оформлення не передбачено чинним законодавством.
Відповідно до ч.2 п.137.1 ст.137 ПК України надання послуг підтверджується актом або іншим документом, оформленим відповідно до чинного законодавства України. Також, така позиція викладена в листі ДПС України від 06.02.2012 року №2282/6/15-1415. Отже, наявні у ТОВ «Фірма «Віп-Гарант» акти виконаних робіт, являються письмовими доказами (первинними документами), що підтверджують фактичне надання замовлених послуг.
Згідно з п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку втрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського облік), та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін. визначених відповідно досі. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодекс) України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Вищезазначені норми законодавства, які регулюють порядок формування податкового кредиту, не передбачають позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту в разі порушення його контрагентами вимог податкового законодавства по ланцюгу постачання.
Послуги, які надавались ТОВ «Фірма «Віп-Гарант» відповідно до договорів №0109. №0949 від 01.09.2014 р. - консультаційні та посередницькі, тому не потребують наявності значних фондів, технічного персоналу, виробничої потужності, складських приміщень, транспортних засобів у контрагенту ТОВ «Грант-Тайм».
Головною ознакою інформаційних послуг є нематеріальність, тобто діяльність, спрямована на нематеріальне благо, на передачу інформації.
Інформаційна послуга - це корисний ефект від здійснення виконавцем на замовлення замовника певних дій, а саме - пошук інформації, обробка її таким чином, щоб зробити останню доступною для розуміння замовника. Корисний ефект має немайновий характер, що втілений у конкретних відомостях певної галузі знань, які становлять інтерес для замовника. Ці відомості мають бути цінними, носити ексклюзивний характер і не можуть бути загальнодоступними.
Крім того, суд зазначає, що господарська мета повинна бути встановлена відносно самого позивача, тобто його добросовісне виконання умов договорів з його контрагентами, оскільки Європейський Суд з прав людини у своєму рішення від 22.01.2009р. («Булвес «АД проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов'язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов'язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону «Про ПДВ» стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов'язку зі сплати ПДВ (п.43. п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини с джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України»).
Таким чином, посилання Лівобережної ОДПІ на інформацію, отриману в ході аналізу баз даних ДФС, а також на інформацію із зовнішніх джерел щодо контрагентів ТОВ «Легардо Груп» та ТОВ «Лідер-Трейд-Сервіс» не надає права податковому органу покладати на ТОВ «Фірма «Віп-Гарант» відповідальність за неналежне ведення податкової звітності зазначеними підприємствами, з урахуванням доведеності даного факту та наявності відповідного судового рішення.
Відносини між учасниками попередніх та наступних ланцюгів постачань товарів та послуг не мають ніякого впливу на дослідження реальності господарських операцій здійснених ТОВ «Фірма «Віп-Гарант» та є протиправними, крім того, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.
Встановлення такого ланцюга податковим органом є безпідставним, будь-яких доказів, які підтверджують факт надання послуг ТОВ «Легардо Груп» та ТОВ «Лідер-Трейд-Сервіс» на користь ТОВ «Фірма «Віп-Гарант» на підставі раніше отриманих послуг від інших підприємств наведено не було.
З огляду на зазначене, є необгрунтованими та надуманими висновки податкового органу, що має місце маніпуляція податковою звітністю та штучне формування податкового кредиту підприємствами ТОВ «Фірма «Віп-Гарант».
Правочини, які посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема є: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режими вилучення з обігу або обмеження в обігу об'єктів цивільного права, тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією із сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним, тощо.
Отже, договори про надання консультаційних послуг не віднесені до переліку тих правочинів, які посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, тобто такі, що порушують публічний порядок.
Також, що на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем до суду були надані копії наказів «про зарахування слухачів на навчання в Учбовому центрі» та наказів «про відрахування слухачів з навчання в Учбовому центрі».
Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 94, 128, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ВІП - ГАРАНТ» - задовольнити.
Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «ВІП - ГАРАНТ» здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету в сумі 336 грн. 44 коп. (триста тридцять шість гривень сорок чотири копійки).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 15.04.2015р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді П.О.Борисенко П.О.Борисенко І.В.Калита