Справа № 815/6243/14
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6243/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрухіва В.В.

при секретарі Белан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю,-

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2014 року до суду надійшов адміністративний позов Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 8058,75 грн. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що в період з 20.08.2013 року по 03.06.2014 року та з 10.06.2014 року по 08.09.2014 року ОСОБА_2 двічі був зареєстрований та перебував на обліку як безробітний у Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості. Відповідачу було призначено та виплачено допомогу по безробіттю, загальна сума якої складає 8058,75 грн., з яких 6601,47 грн. за період з 25.11.2013 року по 02.06.2014 року та 1457,28 грн. за період з 10.06.2014 року по 21.07.2014 року. У серпні 2014 року Ізмаїльським міськрайонним центром зайнятості було отримано інформацію про те, що на виконання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 року ОСОБА_2 призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 08.01.2013 року. Відповідачу 25.09.2014 року було надіслано листа з пропозицією добровільно певернути безпідставно набуту суму допомоги по безробіттю. Однак, протягом вказаного у листі строку та до теперішнього часу отриману суму допомоги відповідач не повернув. Таким чином, позивач вважає, що виплачена відповідачу допомога по безробіттю у період після призначення пенсії, тобто після 08.01.2013 року, отримана ним безпідставно і тому, відповідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про Загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, підлягає поверненню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов з наведених вище підстав.

Повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи відповідач в судове заідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, згідно яких просив про розгляд справи без його учасі. Тому згідно ст.128 КАС України суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та письмових заперечень відповідача.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що норми, на які посилається позивач, не містять підстав для стягнення сум виплаченої йому допомоги по безробіттю. Відповідач зазначає, що не порушував своїх обов'язків та не пред'являв позивачу недостовірних відомостей. При наданні ним документів на реєстрацію в Ізмаїльському міськрайонному центрі зайнятості як безробітного, відповідач повідомив, що має право на отримання пільгової пенсії, але Пенсійний фонд йому в призначенні пенсії відмовив. Після прийняття судом постанови, якою скасовано рішення Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії та зобов'язано призначити пенсію відповідачу, останній одразу повідомив позивача про наявність такої постанови та пред'явив відповідну копію ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду працівнику центру зайнятості. Також відповідач вказує, що йому було призначено пенсію відповідно судового рішення, яким скасовано відмову у призначенні пенсії, а тому відповідач вважає, що його провини в даному випадку не має. Відповідач не погоджується з посиланням позивача на ст.1212 ЦК України, та в обґрунтування своєї позиції посилається на ст.1215 ЦК України, згідно якої не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. За таких, обставин відповідач вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та письмові заперечення відповідача, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що в період з 20.08.2013 року по 03.06.2014 року та з 10.06.2014 року по 08.09.2014 року ОСОБА_2 двічі був зареєстрований та перебував на обліку як безробітний в Ізмаїльського міськрайонному центрі зайнятості (а.с.9-12).

Як вбачається з розрахунків Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості, відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю, загальна сума якої складає 8058,75 грн., з яких 6601,47 грн. за період з 25.11.2013 року по 02.06.2014 року, та 1457,28 грн. за період з 10.06.2014 року по 21.07.2014 року.

08.03.2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області прийняло рішення № 22 про відмову у призначенні пільгової пенсії.

12.07.2013 року ОСОБА_2 оскаржив до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області дії та рішення Управління Пенсійного Фонду України в м.Ізмаїл та Ізмаїльському районі Одеської області щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 року, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Суд, зокрема, зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області провести нарахування і виплатити ОСОБА_2 заборгованість по пенсії, що виникла, починаючи з 08.01.2013 року.

Листом від 20.08.2014 року № 16280/08 Управління Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області повідомило позивача про те, що, на підставі постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2014 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 року, ОСОБА_2 призначено пенсію за віком з 08.01.2013 року.

Отримавши даний лист, Ізмаїльський міськрайонний центр зайнятості склав акт № 92 від 18.09.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_2 фактично не має права на отримання допомоги по безробіттю у період з 25.11.2013 року по 02.06.2014 року та з 10.06.2014 року по 21.07.2014 року, оскільки відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку лише до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

25.09.2014 року позивач надіслав ОСОБА_2 лист № 979/07/08 з пропозицією добровільно повернути суми отриманої допомоги по безробіттю 8058,75 грн.

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Частиною 3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

У відповідності до п.7 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до п.п.7 п.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одоразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307 (із змінами), виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягненя особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно з ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Судом не встановлено фактів надання відповідачем недостовірних даних Ізмаїльському міськрайонному центру зайнятості Одеської області для реєстрації як безробітного та отримання допомоги по безробіттю. Не навів суду таких фактів і позивач.

При цьому, позивач не заперечував того, що відповідач самостійно повідомив Ізмаїльському міськрайонному центру зайнятості про прийняте судове рішення, на підставі якого відповідачу призначено пенсію з 08.01.2013 року.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що у позивача наявні підстави для припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_2, проте суд не вбачає підстав для стягнення вже виплаченої допомоги по безробіттю, оскільки наведені вище правові норми, зокрема, ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", на яку посилається позивач, як передумову стягнення з застрахованої особи суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг передбачає умисне невиконання цією особою своїх обов'язків та зловживання ними. Однак, умисного невиконання ОСОБА_2 своїх обов'язків та зловживання ними відповідачем допущено не було.

Відповідно ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Посилання позивача на ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України і на те, що допомога по безробіттю у період після призначення пенсії отримана відповідачем безпідставно і тому підлягає поверненню, суд не приймає до уваги, оскільки пунктом п.1 ч.2 ст.1215 ЦК України встановлено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Беручи до уваги, що допомога по безробіттю надавалася ОСОБА_2 як засіб для існування, зазначена допомога виплачена відповідачу Ізмаїльським міськрайонним центром зайнятості добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності з боку відповідача, виплачена відповідачу допомога по безробіттю у розмірі 8058, 75 грн. поверненню не підлягає.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості належить відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 71, 86, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутої допомоги по безробіттю у розмірі 8058,75 грн. - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання у 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Андрухів

відмовлено в позові.

19 травня 2015 року.