Справа № 162/2277/14-а 2-а/162/479/2015
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року № 876/2627/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапіги В.П.

суддів: Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 13 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про зобов'язання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, в якому просив визнати дії відповідача щодо невиплати пенсії у розмірах, визначених ст.ст. 39, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі Закону №796-ХІІ) протиправними, зобов'язати здійснити нарахування та виплату: додаткової пенсії за шкоду, причинену здоров'ю у розмірі 50% пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком та як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі двох мінімальних заробітних плат за період в межах визначеного законом строку позовної давності по 02.08.2014 року відповідно до ст.ст. 39, 50 Закону №796-ХІІ з врахуванням виплачених сум.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 13.01.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано дії відповідача протиправними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 17.06.2014 року по 02.08.2014 року включно відповідно до вимог ст. 50 Закону №796-ХІІ додаткової пенсії як постраждалій особі внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, інваліду ІІІ групи, щодо якої встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з врахуванням положень ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також згідно вимог ст. 39 Закону №796-ХІІ доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на радіоактивно забрудненій території у зоні добровільного гарантованого відселення, у розмірі 2 мінімальних заробітних плат з врахуванням виплачених сум.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону №796-ХІІ здійснюється за рахунок державного бюджету виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Крім того зазначає, що норми і положення статей 39,50 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України. Постановою КМ України №1210 від 23.11.2011р. "Про підвищення рівня соціального захисту окремих категорій громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено порядок виплати та розміри пенсій та компенсацій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів у відповідності до п.3 ч.1 ст. 197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечувалось, що позивач є непрацюючим пенсіонером, який постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, а також віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Крім того, позивачу встановлена третя група інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджено відповідними посвідченнями, копії яких наявні у матеріалах справи, та він знаходиться на обліку органах Пенсійного фонду України як одержувач пенсії відповідно до Закону №796-ХІІ.

Право позивача на одержання додаткової пенсії як інваліда, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, а також право на отримання доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення і на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника відповідачем не оспорюється та доказуванню не підлягає у відповідності до ст. 72 ч. 3 КАС України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Статтею 50 Закону №796-ХІІ визначено, що особам, віднесених до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах: інвалідам ІІІ групи - 50% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення проводиться доплата до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року, не передбачено жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Законом України №1622-VII від 31.07.2014 року, які набрали чинності з 03.08.2014 року, якими передбачений п. 6-7 Прикінцевих положень про те, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на виплату щомісячної грошової доплати як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних плат та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду ІІІ групи та собі, віднесеній до категорії 1 у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком у період з 17.06.2014 року по 02.08.2014 року.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції суд не знаходить.

Керуючись ст.ст.160, 183-2, ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Любешівського районного суду Волинської області від 13 січня 2015 року у справі №162/2277/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі , є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя : Сапіга В.П.
Судді :Левицька Н.Г.
Хобор Р.Б.