Справа № 2а-1316/529/11
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2015 р. м. Київ К/800/31125/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бутенка В.І., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 травня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (далі УПФУ) в якому просила визнати незаконним рішення відповідача від 10 листопада 2010 року № 1064/03-20 (далі спірне рішення) про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XІІ) та зобов'язати УПФУ призначити їй таку пенсію.

В обґрунтування позову посилалась на те, що рішення відповідача не узгоджуються з вимогами закону і порушує її права, а тому ОСОБА_4 просила про його задоволення.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 травня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року, позов задоволено, визнано незаконним спірне рішення УПФУ та зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, згідно пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XІІ.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що спірне рішення відповідача є незаконним, оскільки позивач 11 років 1 місяць і 8 днів працювала повний робочий день на роботі із шкідливими і важкими умовами праці контролером, що дає їй право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Проте до такого висновку суди частково дійшли без з'ясування дійсних прав та обов'язків сторін, в порушення норм матеріального і процесуального права, з таких підстав.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом цієї норми процесуального права у мотивувальній частині рішення суд зобов'язаний навести дані про встановлені обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах, а в разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини які згідно із Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягають застосуванню в даній справі.

Судами встановлено, що позивач 22 січня 1979 року була прийнята контролером на Львівський завод ім. Леніна з погодинно-преміальною системою оплати праці. В подальшому, 1 жовтня 1981 року була переведена на роботу контролера з металопокриття на тих же умовах оплати праці, а з 1 листопада 1988 року контролера радіоелектронної апаратури і приладів з якої звільнена 28 серпня 1997 року у зв'язку з ліквідацією «Головного заводу «Лорта», який з 14 жовтня 1991 року є правонаступником Львівського заводу ім. Леніна.

31 травня 2010 року позивач досягла 50-ти річного віку, у зв'язку з чим у жовтні цього ж року звернулась до УПФУ з завою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XІІ, однак спірним рішенням відповідача у призначенні пенсії відмовлено.

Відмова УПФУ в призначенні пенсії мотивована тим, що пільговий стаж ОСОБА_4, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах не підтвердився.

Так, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XІІ (в редакції статті, яка діяла у період спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

За правилами статті 62 Закону № 1788-XІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Закону № 1788-XІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктами 1-3 цього Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Посада контролера (бракувальника) на дільницях покриття металу була передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників із шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

У відповідності до пункту 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).

За приписами пункту 10 цього ж Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Підприємство, на якому працювала позивач було ліквідовано без визначення правонаступника, а тому, для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах необхідно керуватись також і Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі Порядок № 18-1).

Пунктом 11 цього Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 1 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Звертаючись до УПФУ з заявою про призначення пенсії позивач просила зарахувати їй до пільгового стажу періоди роботи з 22 січня 1979 року по березень 1990 року.

Як правильно встановлено судами, позивач, згідно записів у трудовій книжці, у період з 22 січня 1979 року по 31 вересня 1981 року працювала контролером.

Разом з тим, у трудовій книжці не зазначено, що позивач у вищевказаний період працювала повний робочий день на посаді саме контролера (бракувальника) на дільницях покриття металу, робота на якій була передбачена Списком № 2, чинним у цей період. Такі відомості відсутні також і у документах, які були додані до заяви про призначення пенсії.

З 1 жовтня 1981 року по 31 жовтня 1988 року позивач працювала на посаді контролера з металопокриття, зайнятість на якій була передбачена Списком № 2, чинним у цей період, проте у трудовій книжці відсутні відомості про зайнятість позивача повний робочий день у цей період.

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків (пункт 2 Порядку № 383).

Водночас, позивач у період, який вона просила зарахувати до пільгового стажу роботи, працювала за почасово-преміальною системою оплати праці.

У відповідності до частини 2 статті 101 Кодексу законів про працю Української РСР (який був чинним у спірний період роботи позивача) для посилення матеріальної заінтересованості робітників і службовців у виконанні та перевиконанні виробничих планів, підвищенні ефективності і рентабельності виробництва, у зростанні продуктивності праці, поліпшенні якості продукції та економії ресурсів можуть запроваджуватись почасово-преміальні та відрядно-преміальні системи оплати праці.

Натомість, суди не звернули увагу на вищевказані обставини та норми права і не дослідили матеріали справи в частині відомостей стосовно зайнятості позивача протягом повного робочого дня у період 1 жовтня 1981 року по 31 жовтня 1988 року на посаді контролера з металопокриття.

Також, починаючи з 1 листопада 1988 року позивач переведена на роботу контролера радіоелектронної апаратури та приладів 5 розряду, однак суди попередніх інстанцій зараховуючи цей стаж до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах не з'ясували, чи була передбачена ця посада списом № 2, чинним у цей період, а також чи була зайнята позивач повний робочий день на цій посаді і якими документами це підтверджується.

Окрім цього, за приписами пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Однак, суди не перевірили чи були дотримані відповідачем вимоги вищезазначеного пункту Порядку № 637.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

За приписами частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області задовольнити частково.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 травня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Бутенко

Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк