Справа № 750/893/15-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/893/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Логвіна Т.В. Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові звернулось до суду з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області Курилець В.І. про накладення штрафу від 26.01.2015 року.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 06.03.2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, з 14.08.2014 року на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області перебуває виконавчий лист №750/11722/13-а, виданий 08.08.2014 року Деснянським районним судом м.Чернігова про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові поновити ОСОБА_3 виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 01.02.2012 року.

Апелянтом листом від 17.10.2014 року №17623/06 повідомлено, що на виконання вказаного рішення суду управлінням за період з 01.02.2012 року по 31.10.2014 року нараховано різницю до пенсії в розмірі 34053,47 грн., яка включена в додаткову відомість на виплату пенсії та буде виплачена після надходження коштів від підприємства, як передбачено Порядком призначення пенсій за рахунок коштів підприємств та організацій окремим категоріям працівників за результатами атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою КМУ від 18.07.2007 року №937.

03.11.2014 року державний виконавець звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду та 04.11.2014 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до розгляду питання по суті. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 08.01.2015 року відмовлено в задоволенні подання державного виконавця про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

12.01.2015 року державним виконавцем відповідно винесено постанову про поновлення виконавчою провадження, копію якої направлено сторонам до відома та виконання.

УПФ України в м.Чернігові листом від 19.01.2015 року №1415/06 знову повідомлено, що пенсії можуть бути виплачені після надходження коштів від підприємства.

А тому, станом на 26.01.2015 року рішення суду боржником не виконано, на Управління ПФУ в м. Чернігові за невиконання рішення суду без поважних причин державним виконавцем відповідно до ст.ст. 11,89 Закону України "Про виконавче провадження" накладено штраф в сумі 680 грн., про що винесено відповідну постанову.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно положень частини першої статті 89 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника.

Судова колегія зазначає, що апелянт в межах своєї компетенції не здійснював всіх можливих дії, спрямованих на виконання рішення суду, не звертався до компетентних суб'єктів влади з проханням надати допомогу у вирішенні питання щодо визначення джерел фінансування витрат, пов'язаних із виконанням судових рішень.

Суд першої інстанції вірно вказує, що невиконання судових рішень кваліфікується Європейським судом з прав людини не лише як недотримання частини першої статті 6 Конвенції з прав людини, але і як порушення інших конвенційних прав. У справі "Войтенко проти України" Суд знайшов порушення пункту 1 статті 6, статті 13 та статті 1 протоколу № 1 Конвенції за невиконання рішення українського суду через відсутність бюджетних коштів.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відсутність коштів на рахунку боржника чи порушення строків фінансування є однією з підстав до відстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а не виконання судового рішення взагалі. Крім того, апелянтом не зазначено жодного доводу, який би свідчив про поважність причин невиконання судового рішення, та будь-яких вчинених дій чи вжитих заходів для його виконання. Відповідно, позовні вимоги є необґрунтованими та правомірно залишені без задоволення судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Апелянт всупереч вказаних норм не надав належні докази правомірності своїх вимог.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 06.03.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 06.03.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.