Справа № 299/4452/14-а
Суддя: Трагнюк В. Р.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/4452/14-а
Номер рядка звіту 38
У Х В А Л А

18.05.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого-судді Трагнюк В.Р., при секретарі Конар В.М., за участю позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4Ю, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6, представника третьої особи ОСОБА_7, розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Виноградівської міської ради про визнання недійсними рішень Виноградівської міської ради та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, третя особа: ОСОБА_10,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулись до суду з позовом до Виноградівської міської ради про визнання недійсними рішень Виноградівської міської ради та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, третя особа: ОСОБА_10.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що спірна земельна ділянка, яка надана у власність третій особі, необхідна позивачам для обслуговування прилеглої території до будинку № 6 по вул. Шкільній в м. Виноградів. Позивачі мають переважне право на придбання прилеглої до їх будинку земельної ділянки у власність. На спірній земельній ділянці зведено господарську споруду сарай, яка спільно використовувалась позивачами понад 45 років. При цьому, третя особа самовільно, без будь-якого погодження із мешканцями будинку № 6 та власниками квартир, без встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), без погодження меж земельної ділянки із власником суміжної земельної ділянки, приступив до використання незаконно наданої йому земельної ділянки, самоуправно демонтував господарську споруду сарай.

В судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про закриття провадження у справі.

Представник міської ради проти заявленого клопотання не заперечувала.

Присутні в судовому засіданні позивачі та представник позивача проти клопотання заперечували.

При вирішення клопотання суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» відповідно до п. 7 ч. 1 ст. З цього Кодексу означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

В той час, відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Правовий аналіз ст. 16 ЦК України, де наведено невичерпний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, серед яких є зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, які їх порушують, свідчить про законодавче визначені можливі способи задоволення приватного, а не публічного інтересу. Судове рішення у цивільних справах має містити висновок про обсяг і належність прав та обов'язків сторін у спорі про право цивільне, які мають не публічний, а приватний характер, а сторони мають на меті здійснення приватного інтересу.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України Рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України 16 грудня 2014 року у своєму Рішення вказала на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні статті 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом».

Так, суди при вирішенні справи встановили, що позивач звернувся до суду з вимогами про захист своїх цивільних прав, оскільки передача третій особі спірними рішеннями відповідача у постійне користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку призведе до незаконного позбавлення його права власності на розташовану на цій земельній ділянці будівлю.

На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно - правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

При вирішення клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі з тих підстав, що вирішення даного спору не належить до юрисдикції адміністративного суду, оскільки спір має характер приватно правовий, суд, з урахуванням викладеного, вважає, що дана обставина знайшла своє підтвердження.

З огляду на наведене, предмет спірних правовідносин у даній справі носить характер приватно - правовий.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За встановлених обставин провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 157 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Виноградівської міської ради про визнання недійсними рішень Виноградівської міської ради та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, третя особа: ОСОБА_10, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Головуючий ОСОБА_11