Справа № 825/1354/15-а
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2015 року Чернігів Справа № 825/1354/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Сірого І.О.,

за участі представника позивача Красної О.А.,

за участі представника відповідача Холявенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Горизонт" про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

21.04.2015 Чернігівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з адміністративним позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Горизонт" про стягнення адміністративно-господарських санкцій, в якому просить суд стягнути в дохід Державного бюджету України 23926,74 грн. адміністративно-господарських санкцій та 143,58 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році, тим самим порушив вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання просив відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідачем вжиті всі необхідні заходи для недопущення адміністративно-господарського правопорушення. Зокрема, систематично подавались до районного центру зайнятості звіти про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, було створено місця для їх працевлаштування. Крім того, відповідач звертався до Управління праці та соціального захисту населення, до органів місцевого самоврядування, подавав оголошення. Таким чином, застосування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць є безпідставним.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік до Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів за формою № 10-ПІ, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу - 102 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 3 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 4 особа (а.с.5).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом частини третьої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавці зобов'язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Форма звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником (пункт 2.1. Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013).

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань (частина третя статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні").

Аналіз наведених правових норм свідчить, що законодавством встановлено обов'язок роботодавця створити робочі місця для інвалідів відповідно до нормативу та подавати, інформацію про попит на робочу силу (вакансії) до територіального органу Державної служби зайнятості. При цьому, законодавством не встановлено обов'язку для роботодавця здійснювати пошук працівників (інвалідів) самостійно.

Як вбачається з листа Талалаївського районного центру зайнятості від 16.03.2015 №218, відповідачу протягом 2014 року направлялись особи-інваліди для працевлаштування, проте за результатами співбесід з роботодавцем безробітні відмовились (а.с.6).

Згідно листа Талалаївського районного центру зайнятості від 07.04.2015 №218 відповідач протягом 2014 року подавав до Талалаївського районного центру зайнятості звітність «Інформацію про попит на робочу силу (вакансії)» із зазначенням громадян-інвалідів для влаштування на підприємство та щомісяця підтверджував дану інформацію для працевлаштування інваліда за формою № 3-ПН (а.с.7,25-34).

Відповідач звертався до редактора газети «Трубина хлібороба» щодо опублікування оголошення про запрошення на постійну роботу осіб, з обмеженими фізичними можливостями (інвалідів), здатних до трудової діяльності, що підтверджується листами від 12.04.2014 №65, від 13.02.2015 №24 та копією витягу з газети (а.с.36-37,42).

Відповідно до листа від 23.04.2014 №91 відповідач звертався до голови Липівської сільської ради про надання інформації щодо наявності не працевлаштованих осіб з обмеженими фізичними можливостями (інвалідів), що проживають на території Липівської сільської ради (а.с.38). Проте у відповіді від 29.04.2014 №02-14/242а голова Липівської сільської ради зазначив, що на території сільської ради інвалідів бажаючих працювати чи працевлаштовуватись немає (а.с.39).

Згідно листа від 31.05.2014 №1551/02 вбачається, що відповідач звертався до Управління праці та соціального захисту населення Талалаївської районної державної адміністрації, яка йому повідомила, що на час звернення інвалідів бажаючих працевлаштовуватись на обліку в управлінні праці не перебуває та рекомендувала звернутися до районного центру зайнятості для вирішення даного питання (а.с.41).

Тобто, відповідачем було виконано вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", зокрема, створено робочі місця для інвалідів, а також інформовано Чернігівського міського центр зайнятості про вакансії для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення адміністративно-господарського правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів необхідно відмовити повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Чернігівському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук