Справа № 802/1085/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 травня 2015 р. Справа № 802/1085/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка М.А.

представника позивача: Базалюк А.В., Джугострана В.І.

представника відповідача: Каращенко Г.О., Прокопюк О.В., Півкозак Л.М.

представника третьої особи: Мавроді Р.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Могилів-Подільського споживчого товариства "Господар"

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вінницька митниця ДФС

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року позивач - Могилів - Подільське споживче товариство «Господар» звернувся у Вінницький окружний адміністративний суд із позовом до відповідача - Головного управління ДФС у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вінницька митниця ДФС.

У позовній заяві позивач просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем податкові повідомлення - рішення № та № від 30 січня 2015 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що в період з 05.01.2015 року по 16.01.2015 року працівниками відповідача та третьої особи проведено невиїзну документальну перевірку СТ «ГОСПОДАР» на предмет дотримання останнім вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг під час митного оформлення товарів за митною декларацією № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року.

За наслідками перевірки 16.01.2015 року складено акт № 1/2-32-22-06/, у висновках якого відповідач зазначив про те, що СТ «ГОСПОДАР» незаконно отримано пільгу під час митного оформлення товарів за МД № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року, оскільки сертифікат про походження товару від 24.03.2014 року № К0123728, поданий разом із митною декларацією, не може бути визнаний для підтвердження країни походження ввезених товарів.

У зв'язку з цим, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п. 3 статті 43, п. 2 статті 48 Митного кодексу України та п. 190.1 статті 190 Податкового кодексу України.

Висновки Акту перевірки стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 30.01.2015 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: мито на товари, що ввозяться на митну територію України в розмірі 223502,35 грн., з яких 178801,88 грн. - основний платіж, 44700,47 грн. - штрафні санкції та податкове повідомлення - рішення № від 30.01.2015 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем : податок на додану вартість з товарів, що ввозяться на митну територію України в розмірі 44700,48 грн., з яких 35760,38 грн. - основний платіж, 8940,10 грн. - штрафні санкції.

На думку позивача вказані податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню, у зв'язку із тим, що походження товарів заявлених до митного оформлення за МД № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року із Туреччини підтверджується додатковими документами, які супроводжували товар. Крім того, на думку позивача, висновки контролюючих органів про недійсність сертифікату про походження товару від 24.03.2014 року № К0123728 є передчасним.

Відповідач подав письмові заперечення на позовну заяву у яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Як на підставу заперечень відповідач зіслався на те, що позивачем незаконно отримано пільгу під час митного оформлення товарів за митною декларацією №401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року, оскільки Сертифікат про походження товарів від 24.03.2014 року № К0123728 не може бути визнаним для підтвердження країни походження товарів. Висновок про неналежність Сертифікату про походження товарів зроблено у зв'язку із тим, що Торгова Палата Стамбулу листом від 07.08.2014 року № 118582 повідомила, наступне: «Сертифікат походження № К0123728 хоча і містить штамп підписанта, проте штамп і підпис не належить Торговій Палаті Стамбулу» (а.с. 75-77).

У своїх письмових поясненнях Вінницька митниця ДФС зазначила, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. У спростування доводів позивача третя особа зазначила, що згідно статті 43 Митного кодексу України, документом який підтверджує країну походження товару є сертифікат про походження товару. Позивачем під час митного оформлення товарів надано сертифікат № К0123728 на товар «тканини в асортименті», відправник - підприємство «DETAY TEKS. CORAP VE CAMESIR SAN. TIC. LTD.» Республіка Туреччина, за МД № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року. Проте, листом Державної фіскальної служби України від 29.08.2014 року № 3169/7/99-99-24-02-08-17 інформовано, що печатка та підпис на сертифікаті про походження товару від 24.03.2014 року № К 0123728 не належить Стамбульській Торговій Палаті. Тому, на думку третьої особи, підстав для отримання пільг під час митного оформлення товарів за митною декларацією №401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року у позивача не було (а.с. 52-57).

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та пояснили, що відповідач дійшов передчасних висновків щодо відсутності у позивача пільг під час митного оформлення товарів за митною декларацією № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року, оскільки у наданому Торговою Палатою Стамбулу листі не вказано про недійсність Сертифіката про походження товару від 24.03.2014 року № К 0123728 та не заперечено його видачу. Крім того, позивач зазначив, що у випадку виявлення розбіжностей при встановленні країни походження товарів, відповідач повинен був надати оцінку поданим позивачем додатковим відомостям, чого зроблено не було.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що згідно ст. 43 МК України обов'язковою підставою для отримання пільг під час митного оформлення товарів є встановленні їх країни походження. Одним із документів який може підтвердити країну походження є сертифікаті про походження товару. Проте, за наслідками проведеної перевірки встановлено, що наданий позивачем разом із митною декларацією № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року Сертифікаті про походження товару від 24.03.2014 року № К 0123728 є недійсним. Тому, на думку відповідача, у позивача були відсутні пільги під час митного оформлення товарів.

Представник Вінницької митниці ДФС зазначив, що листом Державної фіскальної служби України від 29.08.2014 року № 3169/7/99-99-24-02-08-17 інформовано, що печатка та підпис на сертифікаті про походження товару від 24.03.2014 року № К 0123728, наданому позивачем разом із митною декларацією № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року, не належить Стамбульській Торговій Палаті. Тому, й відсутні підстави для надання позивачу пільг під час митного оформлення товарів «тканини в асортименті», відправник - підприємство «DETAY TEKS. CORAP VE CAMESIR SAN. TIC. LTD.».

Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, надавши оцінку здобутим при розгляді справи письмовим доказам, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог адміністративного позову із таких мотивів.

Судом встановлено, що у період з 05.01.2015 року по 16.01.2015 року працівниками відповідача та третьої особи проведено невиїзну документальну перевірку Могилів-Подільського споживчого товариства «ГОСПОДАР» на предмет дотримання останнім вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг під час митного оформлення товарів за митною декларацією №401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року.

За результатами перевірки складено Акт №1/2-32-22-06/ від 16.01.2015 року (а.с. 11-16). У вказаному Акті зроблено висновок про порушення позивачем п. 3 ст. 43 МК України, п. 2 ст. 48 МК України та пункту 190.1. ст. 190 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим, на думку контролюючих органів, кошти у сумі 214562,26 грн. підлягають сплаті до державного бюджету, в т.ч. ввізне мито - 178801,88 грн. та податок на додану вартість - 35760,38 грн.

Передумовою для такого висновку стало те, що на думку перевіряючих, підприємство незаконно отримало пільгу під час митного оформлення товарів за митною декларацією № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року. Підставою для застосування пільгових ставок ввізного мита встановлених Митним тарифом України, під час митного оформлення товарів за вказаною митною декларацією став наданий Товариством сертифікат про походження товарів № К 0123728 від 24.03.2014 року. Проте, листом Державної фіскальної служби України від 29.08.2014 року № 3169/7/99-99-24-02-08-17 інформовано, що печатка та підпис на сертифікаті про походження товару № К 0123728 від 24.03.2014 року не належить Стамбульській Торговій палаті.

У зв'язку із виявленими фактами відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2015 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: мито па товари, що ввозяться на митну територію України в розмірі 223502,35 грн., з яких 178801,88 грн. - основний платіж, 44700,47 грн. - штрафні санкції та податкове повідомлення - рішення № від 30.01.2015 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість з товарів, що ввозяться на митну територію України в розмірі 44700,48 грн., з яких 35760,38 грн. - основний платіж, 8940,10 грн. - штрафні санкції.

Надаючи оцінку вказаним рішенням суб'єкта владних повноважень, суд виходить із наступного.

На підставі митної декларації № 40106000/2014/000117 від 26.03.2014 р. проведено митне оформлення товарів «тканини в асортименті», ввезених позивачем на митну територію України автотранспортними засобами № АВ8088ВХ/АВ8808ХТ згідно зовнішньоекономічного контракту № 31UA від 20.03.2014 р., укладеного з «DETAY TEKS. CORAP VE CAMASIR SAN. TIC. LTD.» (MEHMET AKIF MAH. BAHARIYE CAD. N0:58 /2 IKITELLI/ ISTANBUL Туреччина), відповідно до міжнародної автомобільної накладної (CMR) № А 0505142 від 24.03.2014, книжки МДП (Carnet TIR) № JX.75381793 від 24.03.2014 р., інвойса № 110332 від 24.03.2014 р.

При проведенні митного оформлення вказаних товарів позивачем застосовано пільгову ставку ввізного мита підставою для чого став сертифікат про походження товарів загальної форми № К 0123728 від 24.03.2014.

Крім того, під час митного оформлення товарів за митною декларацією № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року, було подано наступний перелік супроводжуючих товар документів: експортна декларація №14341300ЕХ165267 від 24.03.2014 року, пакувальний лист б/н від 24.03.2014 року, інвойс №110332 від 24.03.2014 року, товарно-транспортна накладна № А0505142 від 24.03.2014 року.

Сертифікат про походження товару № К 0123728 від 24.03.2014 року виданий на товар «тканини в асортименті», відправник - підприємство «DETAY TEKS. CO RAP VE CAMASIR SAN. TIC. LTD.», Республіка Туреччина, МД № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 р.

Як пояснив відповідач, перевірка даних, зазначених у сертифікаті зумовлена відсутністю інформації щодо зразків відбитків печаток і підписів осіб органу, уповноваженого на видачу сертифіката та оформлення товарів по пільгових ставках мита.

У зв'язку із тим Вінницька митниця звернулась на адресу Міністерства доходів і зборів України із листом від 19.05.2014 року «Щодо проведення перевірки сертифіката про походження товару загальної форми» (а.с. 58).

Вказане звернення листом Міністерства від 05.07.2014 року, перенаправлено Президенту Стамбульської торгової палати Республіки Туреччина (а.с. 60).

У зверненні Вінницька митниця просила підтвердити факт видачі сертифіката та даних які в ньому містяться, у зв'язку із застосуванням на дані товари заходів нетарифного та тарифного регулювання.

Торговою палатою Стамбулу у відповідь на запит від 05.07.2014 року повідомлено, що Сертифікат про походження товару № К 0123728 від 24.03.2014 року є «правочинним, а поставлений на ньому підпис є справжнім». Також зазначено: «Сертифікат походження № К 0123728 хоча і містить штамп підписанта, проте штамп і підпис не належить Торговій Палаті Стамбулу» (а.с. 81).

Отримавши вказану відповідь, Державна фіскальна служба України листом від 29.08.2014 року повідомила Вінницьку митницю, що уповноваженим органом Республіки Туреччина листом від 07.08.2014 року № 118582 інформовано, що печатка та підпис на сертифікаті про походження товару від 24.03.2014 року № К 0123728 не належить Стамбульській Торговій палаті (а.с. 63).

Вказані відомості і стали підставою для висновку про незаконне отримання позивачем пільг під час митного оформлення товарів за митною декларацією № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 року і тим самим порушення позивачем п. 3 ст. 43 МК України, п. 2 ст. 48 МК України та пункту 190.1. ст. 190 ПК України.

Суд не погоджується із висновками контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового та митного закону із таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 МК України, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (ч. 3 ст. 43 МК України).

Із аналізу вказаних норм видно, що сертифікат про походження товару є одним із документів, який однозначно свідчить про походження товару та який самостійно дає підстави для встановлення країни походження товару

Як встановлено, у МД № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 р. позивач вказав, що документом який підтверджує походження товару із Республіки Туреччина та відповідно надає право на сплату ввізного мита за пільговими ставками є Сертифікат про походження товару № К 0123728 від 24.03.2014 року.

Судом оглянуто у судовому засіданні оригінал Сертифікату про походження товару № К 0123728 від 24.03.2014 року, а засвідчену його копію долучено до матеріалів справи (а.с. 67). За результатами огляду Сертифікату встановлено, що проставлена на ньому печатка є розмитою проте інших недоліків документа не встановлено.

Так, згідно ч. 8 ст. 43 МК України, у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Тобто законодавець передбачив, що у випадку встановлення у документах про походження товару розбіжностей у відомостях про країну походження товару, або навіть у випадку встановлення органом доходів і зборів інших відомостей про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах декларант має право обґрунтовувати походження товару із зазначеної ним країни із посиланням на додаткові відомості.

В силу ч. 9 ст. 43 МК України, додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

У зв'язку із встановленням контролюючими органами певних недоліків Сертифікату про походження товару № К 0123728 від 24.03.2014 року (які на їх переконання не дають можливості підтвердити походження імпортованого позивачем товару із Республіки Туреччина) позивач скористався своїм, гарантованим Митним кодексом України, правом та подав під час перевірки додаткові відомості про країну походження товару, а саме експортну декларацію №14341300ЕХ165267 від 24.03.2014 року, пакувальний лист б/н від 24.03.2014 року, інвойс №110332 від 24.03.2014 року, товарно-транспортну накладну № А0505142 від 24.03.2014 року Крім того із Акту перевірки видно, що в розпорядженні контролюючих органів також перебували зовнішньоекономічний контракт № 31UA від 20.03.2014 р., укладений з «DETAY TEKS. CORAP VE CAMASIR SAN. TIC. LTD.» (MEHMET AKIF MAH. BAHARIYE CAD. N0:58 /2 IKITELLI/ ISTANBUL Туреччина), міжнародна автомобільна накладна (CMR) № А 0505142 від 24.03.2014, книжки МДП (Carnet TIR) № JX.75381793 від 24.03.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 МК України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Як зазначалося, органи фіскальної служби реалізували своє право та звернулися із запитом, у якому Вінницька митниця просила підтвердити факт видачі сертифіката та даних які в ньому містяться, у зв'язку із застосуванням на дані товари заходів нетарифного та тарифного регулювання.

Необхідно звернути увагу на те, що у запиті чітко висловлено прохання підтвердити факт видачі сертифіката та даних, які у ньому містяться. Проте у відповіді від 05.07.2014 року Торгова палата Стамбулу повідомила, що Сертифікат про походження товару № К 0123728 від 24.03.2014 року є «правочинним, а поставлений на ньому підпис є справжнім». Також зазначила: «Сертифікат походження № К 0123728 хоча і містить штамп підписанта, проте штамп і підпис не належить Торговій Палаті Стамбулу» (а.с. 81).

Тобто, Торгова палата Стамбулу зазначила як про правочинність Сертифікату так і про неналежність штампу і підпису, який міститься на Сертифікаті Торговій Палаті Стамбулу. В контексті необхідно звернути увагу на те, що в отриманій від Торгової палати Стамбулу відповіді не йдеться як про недійсність Сертифікату так і про те, що такий не видавався Торговою Палатою Стамбулу.

Проте Державна фіскальна служба України у своєму листі від 29.08.2014 року адресованому Вінницькій митниці, кваліфікувала вказаний факт як факт фальсифікації документу (а.с. 63), що не узгоджується із текстом отриманої від Торгової палати Стамбулу відповіді. Саме вказаний лист від 29.08.2014 року і став основною фактичною підставою для висновків Акту перевірки про порушення позивачем вимог Митного та Податкового кодексів України.

При цьому слід звернути увагу на те, що згідно п. 1 та 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Як зазначалося, з метою доведення факту походження товару імпортованого позивачем згідно МД № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 р. товару із Республіки Туреччина СТ «Господар» надано ряд документів, які містили додаткові відомості про країні походження товару та однозначно підтверджують те, що імпортовані товари походять із Республіки Туреччина. Вказані документи також досліджено у судовому засіданні.

Проте, у Акті перевірки № 1/2-32-22-06/ від 16.01.2015 року лише перераховано такі документи та взагалі не надано їм оцінки, що свідчить про прийняття відповідачем необґрунтованого рішення, оскільки при дослідженні таких документів у суді встановлено, що вони у своїй сукупності підтверджують походження товарів згідно МД № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 р. товару із Республіки Туреччина.

Не дослідивши вказаних додаткових відомостей відповідачем продемонстровано формальний підхід при визначенні країни походження товару, оскільки висновок ґрунтується лише на повідомленні про неналежність печатки на Сертифікаті і при цьому залишено поза увагою як те, що у відповіді Торгова палата Стамбулу зазначила як про правочинність Сертифікату так і те, що додаткові відомості підтверджують зазначену позивачем у МД № 401060000/2014/000117 від 26.03.2014 р. країну походження товару. Крім того, відповідач заперечивши походження товару із Республіки Туреччина не зміг пояснити із якої країни в такому разі походить імпортований товар.

Щодо доводів відповідача та третьої особи про те, що неналежність печатки на Сертифікаті про походження товару № К 0123728 від 24.03.2014 року унеможливлює взяття до уваги додаткових відомостей про країну походження товару, то такі до уваги не беруться. Так, частиною 5 ст. 45 МК України, у випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання органами доходів і зборів належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей. Тобто законодавець як нормами ч. 8-9 ст. 43 МК України так і ч. 5 ст. 45 МК України передбачив, що належними та самостійними джерелами доказів при перевірці країни походження товарів можуть бути як передбачені ч. 1 ст. 43 МК України документи так і додаткові відомості. Тому, твердження відповідача про залишення поза увагою додаткових відомостей не ґрунтуються на законі та свідчать про прийняття необґрунтованих та протиправних рішень № та № від 30 січня 2015 року.

Крім того, у своїх поясненнях як представник відповідача так і представник третьої особи зіслалися на те, що сертифікаті про походження товару від 24.03.2014 року № К 0123728 містить очевидні ознаки його підробки, оскільки проставлена на ньому печатка є явно розмитою та не дозволяє ідентифікувати суб'єкта її проставлення. Тобто, тим самим митний орган зазначив, що очевидні зовнішні недоліки документа про походження товару існували на момент проведення митного оформлення товарів. Проте, в противагу вказаним доводам слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 48 МК України, товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються органом доходів і зборів у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

Проте, незважаючи на недоліки сертифікату про походження товару, про які зазначає відповідач, імпортований позивачем товар випущено третьою особою у вільний оббіг із сплатою пільгових ставок мита. Тому, твердження Вінницької митниці про очевидні ознаки підробки сертифікату є суперечливими, оскільки товари, в такому разі, могли б бути випущені у вільний оббіг лише за умови сплати позивачем ввізного мита за повними ставками.

Щодо посилань відповідача та третьої особи на відповіді Міністерства митної справи та торгівлі Туреччини за № 5/724.01.03 від 04.02.2015 року то такі не беруться до уваги, оскільки вказані факти встановлені після проведення перевірки, складання Акту від 16.01.2015 № 1/2-32-22-06/ та прийняття оскаржуваних повідомлень - рішень № та № від 30 січня 2015 року, про їх дослідження не зазначено у Акті перевірки, а тому такі обставини знаходяться поза межами предмету доказування у даній справі.

Такий висновок узгоджується із ч. 1 ст. 70 КАС України, в силу якого, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Отже, вказані докази (відповідь Міністерства митної справи та торгівлі Туреччини за № 5/724.01.03 від 04.02.2015 року) не містять інформації про предмет доказування, а тому не є належними доказами у даній адміністративній справі.

Таким чином, виходячи із встановлених при розгляді справи обставин, висновки відповідача про порушення позивачем п. 3 статті 43, п. 2 статті 48 Митного кодексу України та п. 190.1 статті 190 Податкового кодексу України не ґрунтуються на законі та є безпідставними, оскільки їх зроблено без урахування усіх обставин, що мали для них значення. Тому, оскаржувані податкові повідомлення - рішення № та № від 30 січня 2015 року є протиправними та підлягають скасуванню.

При вирішенні процесуального питання про розподіл судових витрат, суд керуючись нормою ч. 1 ст. 94 КАС України дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із Державного бюджету України в користь позивача сплаченого при поданні позовної заяви судового збору.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 30 січня 2015 року та № від 30 січня 2015 року.

Стягнути із Державного бюджету України в користь Могилів - Подільського споживчого товариства "Господар" () сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович