Справа № 2а-310/11
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 р. Справа № 59339/11/19104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області, Управління пенсійного фонду України в місті Хуст та Хустському районі Закарпатської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області та Управління пенсійного фонду України в місті Хуст та Хустському районі Закарпатської області, яким просила: визнати протиправними дії відповідачів щодо припинення їй виплати пенсії за вислугу років; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області надіслати її пенсійну справу до Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області поновити їй виплату пенсії за вислугу років з дня припинення такої виплати та виплатити заборгованість, яка виникла з 01.10.2009 року.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2011 року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що посада ОСОБА_2 у школі мистецтв не була передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», однак дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 року № 397/21 дію зазначеної вище постанови поширено в тому числі і на викладачів шкіл мистецтва без внесення змін до постанови, в зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позивач має право на пенсію за вислугу років.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач Управління пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ст. 55 Закону України « Про пенсійне забезпечення» правом на пенсію за вислугу років користуються працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Однак ОСОБА_2 в спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, було безпідставно зараховано періоди роботи з 01.07.1985 року до 06.10.1999 року на посаді викладача по класу фортепіано в Дитячій школі мистецтв, оскільки школи мистецтв відносяться до позашкільних закладів, а згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року за № 909 «Про перелік закладів установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» посада викладача у позашкільних закладах не передбачена.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановив суд, у 2002 році ОСОБА_2 було призначено пенсію за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

15.09.2009 року у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання з м. Хуст Закарпатської області до с. Веряця Виноградівського району Закарпатської області вона звернулася до Управління Пенсійного фонду Виноградівського району Закарпатської області із заявою про переведення пенсії за місцем постійного проживання, однак жодної відповіді на свою заяву чи іншого повідомлення не отримала.

В зв'язку з неотриманням пенсії із жовтня 2009 року у грудні 2009 року позивачка повторно звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області із заявою про з'ясування причини невиплати пенсії.

На вказану заяву Управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області листом від 21.12.2009 року № 111-3470 повідомило ОСОБА_2, що на підставі її заяви від 15.09.2009 року було витребувано пенсійну справу з Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області. Після її отримання та перевірки було встановлено, що робота на посаді викладача фортепіано у Хустській дитячій школі мистецтв не передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року за № 909 «Про перелік закладів установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», в зв'язку з чим пенсійну справу було повернуто до Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області для дооформлення.

Також вона зверталась до Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області із заявою про з'ясування причини невиплати пенсії, яке надало їй відповідь про те, що пенсію за вислугу років вона отримує незаконно, мотивуючи свою позицію тими ж доводами, що й Управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність таких дій відповідачів, виходячи з наступного.

Як зазначено вище, у 2002 році ОСОБА_2 було призначено пенсію за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до положень ст. ст. 2, 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 2 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за вислугу років призначається довічно.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак всупереч вимогам зазначеної конституційної норми та вимог пенсійного законодавства відповідачі, по-перше, не приймали жодного рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_2, а по-друге, не надали будь-яких доказів існування обставин для припинення виплати пенсії позивачу, передбачених ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або іншими нормами цього закону чи інших законів, що регулюють питання призначення та виплати пенсії.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що дії Управління пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області та Управління пенсійного фонду України в місті Хуст та Хустському районі Закарпатської області щодо самовільного та безпідставного припинення виплати пенсії ОСОБА_2 є грубим порушенням вимог законодавства та порушують право позивача на пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією та законами України.

При цьому, як встановив суд та не заперечують сторони у справі, ОСОБА_2 отримувала останній раз пенсію у вересні 2009 року.

Крім того, як зазначено вище, позивач переїхала на постійне місце проживання з м. Хуст Закарпатської області до с. Веряця Виноградівського району Закарпатської області та звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України за новим місцем проживання із заявою про взяття її на пенсійний облік, на підставі якої її пенсійна справа була витребувана з Управління пенсійного фонду України в місті Хуст та Хустському районі Закарпатської області, однак згодом безпідставно повернута.

В зв'язку з цим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції підставно зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області надіслати пенсійну справу ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області.

Також з врахуванням наведених вище обставин колегія суддів вважає, що суд першої інтенції правильно та обґрунтовано визнав протиправними дії відповідачів щодо припинення виплати позивачу пенсії за вислугу років, а також зобов'язав саме Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області поновити їй виплату пенсії за вислугу років з дня припинення такої виплати та виплатити заборгованість, яка виникла з жовтня 2009 року.

Щодо тверджень відповідачів про те, що період роботи позивача на посаді викладача у Хустській дитячій школі мистецтв не зараховується до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановив суд і не заперечують відповідачі, в період з 01.07.1985 року до 06.10.1999 року ОСОБА_2 працювала викладачем по класу фортепіано у Хустській дитячій школі мистецтв.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» встановлено, що в позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідувачі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Даною постановою посада викладача в школі мистецтв не була передбачена.

Однак за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року № 01-3/133-02-2 Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, без внесення змін до неї.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» до посад педагогічних працівників включена посада викладачів в школі мистецтв.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стаж роботи позивача на посаді викладача по класу фортепіано у Хустській дитячій школі мистецтв належить до стажу працівників освіти.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що загальний стаж роботи позивача як працівника освіти (з врахуванням стажу роботи у закладах освіти, який відповідачами не заперечується) становить понад 25 років, що дає їй право на призначення пенсії за вислугу років.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області залишити без задоволення.

Постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2011 року у справі № 2а-310/11/0711 за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області, Управління пенсійного фонду України в місті Хуст та Хустському районі Закарпатської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький