Справа № 815/7093/14
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/7093/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовський Ю.М.
при секретарі -Дубині Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Південної митниці Міндоходів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КАДІУМ-ІМПОРТ» до Південної митниці Міндоходів, за участю третьої особи без самостійних вимоги на предмет спору на боці відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «КАДІУМ-ІМПОРТ» (надалі - Товариство, позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Південної митниці Міндоходів (надалі - Митниця, відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Митниці про коригування митної вартості товарів №500060001/2014/610206/2 від 26.09.2014 року;

- визнати протиправним та скасувати складену Митницею картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2014/00617 від 26.09.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог Товариство послалось на те, що 12.06.2014 року між позивачем, як покупцем та «YIWU SALAM IMPORT & EXSPORT., LTD» як продавцем укладено зовнішньоекономічний договір - договір купівлі-продажу №20140612. В межах цього договору позивачем неодноразово здійснювались переміщення товару через митний кордон України. При здійсненні переміщення товару через митний кордон України у вересні 2014 року, позивачем з метою дотримання митного контролю та митного оформлення товару до Митниці було подано митну декларацію №500060001/2014/032422 від 25.09.2014 року, в якій товар був задекларований у митний режим «імпорт». Відповідно до специфікації №2 від 14.08.2014 року до Договору, товаром є тканина в рулонах, шириною 220 см., довжиною 198130 м., вартістю 0,48 доларів США за 1 метр погонний. Митна вартість товарів була визначена за основним методом, - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у відповідності до п.1 ч.1 ст.57 МК України, та складала 95102,40 доларів США. При цьому Митницею без будь-яких об'єктивних для цього підстав було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2014/610206/2 від 26.09.2014 року, яким митна вартість товарів, була відкоригована та визначена згідно ст.64 МК України резервним методом на рівні 5,00 доларів США за 1 кг. нетто. Позивач вважає вказане рішення протиправним та просить скасувати.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Митниця подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати спірну постанову суду першої інстанції, та винести нову, якою в задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено судом першої інстанції, що між позивачем, як покупцем, та нерезидентом - «YIWI SALAM IMPORT & EXPORT CO.LTD» (Китай), як продавцем, 12.06.2014 року був укладений договір купівлі-продажу №20140612 за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця товар - необроблену тканину, оброблену тканину або махрові вироби, за якістю, кількістю та іншою деталізацією зазначеною у додаткових угодах до цього договору (специфікаціях) на кожне постачання Товару.

У розділі другому Договору сторони встановили, що постачання товару здійснюється на умовах, вказаних в кожній конкретній Специфікації до даного Договору згідно правилам Інкотермс 2010.

В специфікації №2 до вказаного Договору, за якою оформлювалась митна декларація, зазначено, що ціна товару включає вартість його зберігання, навантаження, тари, упаковки, маркування та доставки, і в загальній сумі складає 95102,40 доларів США. Умови поставки - CFR (за правилами Інкотермс).

Також в інвойсі №140814 доданого до ВМД в умовах поставки (Delivery conditions) зазначено CFR.

25.09.2014 року уповноваженою особою ТОВ «Кадіум-Імпорт» до митного поста «Одеса-порт» була подана митна декларація форми МД-2 №500060001/2014/032422 від 25.09.2014 року, до якої було додано: висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи, морська накладна, СMR, коносамент, банківський платіжний документ, прейскурант (прас-лист виробника товару), рахунок фактура (інвойс), пакувальний лист, зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу та додаток до нього, копія митної декларації країни відправлення.

Після перевірки відомостей у наданих документах працівник митного органу зобов'язав декларанта надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартої, а саме: виписку з бухгалтерської документації, каталоги виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару.

Підставами для даної вимоги працівник митниці вказав спрацювання профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості та у зв'язку з тим, що у поданих документах містяться розбіжності, а саме: у платіжному дорученню від 15.09.2014 року №б/н відсутнє посилання на інвойс (комерційний документ), у копії митної декларації країни відправлення від 15/08/2014 №18103420 зазначені умови постачання інші ніж у товаросупровідних документах.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом було надано додатково митному органу: специфікацію на поставку давальницької сировини (додаток №2 до договору підряду №г-39), та 5-ть видаткових накладних (у переробку), та письмово пояснено, що більше ніяких додаткових документів надати не мається можливості.

За результатами розгляду поданих документів митний орган 26.09.2014 року видав позивачу картку відмови у митному оформлені (випуску товарів) №500060001/2014/00617 та рішення про коригування митної вартості №500060001/2014/610206/2 від 26.09.2014 року, згідно якого митна вартість визначена митним органом склала 1569302,50 грн., замість визначеної декларантом 1231630,48 грн., та відповідно сума ПДВ, що підлягає сплаті, збільшилась на 67534,40 грн.. Для визначення митної вартості відповідачем був застосований резервний метод.

В наступному позивач подав нову митну декларацію №500060001/2014/032639 від 26.09.2014 року, за якою товар випущено у вільний обіг з урахуванням сплати фінансової гарантії відповідно до ст.305-306 МК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, по-перше - в документах, наданих позивачем для митного оформлення товарів, були відсутні розбіжності стосовно заявленої митної вартості, а тому митний орган не мав підстав вимагати надання додаткових документів, по-друге - твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), не підтвердженні належними доказами та спростовуються доказами наданими позивачем, по-третє - визначення митним органом митної вартості товару та коригування митної вартості товару за резервним методом було здійснено з порушенням вимог митного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем разом з митною декларацією документи на підтвердження митної вартості не містять в собі розбіжностей, ознак підробки чи недостатність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які б могли стати підставою для витребовування додаткових документів згідно ч.2 ст. 53 МК України.

Щодо зауважень Митниці відносно зазначення у митній декларації країни відправлення від 15/08/2014 №18103420 умови постачання С&F замість CFR, суд першої інстанції вірно зазначив, що за правилами Інкотермс, як в редакції 2000 року, так й 2010 року, абревіатура CFR означає - COST AND FREIGHT (... named port of destination) вартість та фрахт (... назва порту призначення).

Термін "вартість і фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.

Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.

Термін CFR зобов'язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.

В абз.9 п.9.3 Розділу 9 Правил Інкотермс Міжнародна торгова палата також звертає увагу на те, що в практиці сторони часто продовжують використовувати стару абревіатуру C&F (або C і F, C+F). Проте в більшості випадків виявляється, що вони розглядають ці вирази як еквіваленти CFR. Сторонам, на уникнення труднощів тлумачення їх договору, слід застосовувати правильний термін Інкотермс - CFR, що є єдиною прийнятою в усьому світі стандартною абревіатурою терміна "вартість і фрахт (... назва порту призначення)".

При порівнянні умов поставки, вказаних у специфікації №2 до Договору та Інкотермс, вбачається, що вони відповідають умовам CFR.

Як зазначено у п.9.3 Розділу 9 Правил Інкотермс "C"- терміни вимагають від продавця укласти договір перевезення на звичайних умовах за свій власний рахунок.

Отже, "C"-терміни мають ту ж природу, що і "F"-терміни в тому відношенні, що продавець здійснює виконання договору в країні відвантаження або відправлення. Таким чином, договори купівлі-продажу на умовах "C"-термінів, як і договори на умовах "F"-термінів, входять до категорії договорів відправлення.

В митній декларації №500060001/2014/032422 у рядку 20 в умовах поставки зазначено CFR.

Таким чином, колегія суддів критично відноситься до заперечень відповідача щодо абревіатури С&F (COST AND FREIGHT) в МД країни відправлення в рядку умови поставки, оскільки, по-перше - цей документ не відноситься до обов'язкових для подання до митного органу при визначенні митної вартості, по-друге, зазначені в цьому документі умови поставки С&F фактично відповідають умовам поставки CFR за Правилами Інкотермс.

Щодо посилань відповідача на відсутність в платіжному дорученні №б/н від 15.09.2014 року номеру інвойсу, суд першої інстанції вірно зазначив, що з копії банківського платіжного документу від 15.09.2014 року чітко вбачається, що підставою для перерахування суми 95102,40 дол. США є договір №20140612 від 12.06.2014 року та специфікація від 14.08.2014 року, а відсутність номеру специфікації не є розбіжністю, тому що термін «розбіжность» в словниках означає «неспівпадіння», «неоднаковість».

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що документи для визначення митної вартості були надані позивачем в повному обсязі і не містять розбіжностей чи ознак підробки, а за своїм змістом ці документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому Митниця не мала підстав для витребування у позивача додаткових документів . Відповідно, ненадання позивачем додаткових документів за таких обставин не слід вважати підставою для застосування митним органом інших методів визначення митної вартості товарів крім першого.

Відповідно до підпунктів 2.4, 2.5 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється шляхом: - порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Отже, Митниця при проведені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, здійснює це декількома шляхами, зокрема порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких обмежень, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом і декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого (основного) до шостого (резервного)) визначення митної вартості.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на розраховану декларантом вартість товару за 1 погонний метр (198130 м.), митний орган перерахував його кількість в метри квадраті (435886 кв.м.), а потім, при визначення митної вартості товарів, застосував розрахунок вже виходячи з ваги нетто (24235 кг.).

Таким чином, замість визначення митної вартості товарів у відповідності до п.1 ч.1 ст.57 МК України за основним методом, митний орган застосував відразу два варіанти нарахування митної вартості:

- 1568516,50 грн. (24235 кг. * 5,0 доларів США);

- 1568533,40 грн. (ширина 2,2 м. * 198130 м. * 0,2780 доларів США).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, розрахунки митної вартості, обрані Митницею не збігаються між собою, що унеможливлює визначення остаточної вартості на рівні 5,0 доларів США за 1 кг. нетто, згідно з ціновою інформацією митної декларації від 21.08.2014 року №807100002/2014/001816, відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Митниці про коригування митної вартості товарів №500060001/2014/610206/2 від 26.09.2014 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2014/00617 від 26.09.2014 року є протиправними та підлягають скасуванню.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Південної митниці Міндоходів - залишити без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 травня 2015 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський