Справа № 804/3529/15
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2015 рокусправа № 804/3529/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року по справі № 804/3529/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тех-Центр-Н" до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тех-Центр-Н" звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 07.10.2014 року № . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставні висновки перевіряючих осіб щодо нереальності правочинів, укладених з ТОВ "Антарес" та вказував на реальність господарських операцій, за наслідками яких позивачем визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість та сформовано податковий кредит.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено. Постанова суду мотивована встановленими обставинами справи, які свідчать про реальність господарських операцій, які не визнаються відповідачем, а також наявністю належним чином оформленими первинними документами, які підтверджують здійснені позивачем господарські операції, за наслідками яких підприємством визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість та сформовано податковий кредит.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Новомосковська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що посадовими особами Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Тех-Центр-Н" по взаємовідносинам з ТОВ "Антарес" за липень 2014 року, за результатами якої складено Акт №505/221/37376526 від 22.09.2014 року.

В акті перевірки вказано на порушення підприємством вимог п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України по операціях по ланцюгу постачання у липні 2014 року ТОВ "Антарес" в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму ПДВ 1 619 310,58 грн. у липні 2014 року.

Такі висновки податкової служби ґрунтуються на наступному.

Проведеною перевіркою встановлено відображення ТОВ "Тех-Центр-Н" у податковому обліку господарських операцій з ТОВ "Антарес" з приводу поставки нафтопродуктів.

Вказані господарські взаємовідносини ОДПІ вважає нереальними, такими, що не створюють юридичних наслідків і відповідно позбавляють ТОВ "Тех-Центр-Н" права на формування податкового кредиту.

Як вбачається з Акту перевірки, висновки про нереальність господарських операцій ОДПІ зроблено з огляду на те, що до перевірки не надано документи, які підтверджують транспортування товару від постачальника ТОВ "Антарес" до покупця ТОВ "Тех-Центр-Н". Також відповідно до наданих підприємством сертифікатів відповідності та паспортів якості автомобільного палива неможливо ідентифікувати кількість товару. Крім цього, в ході проведення перевірки підприємством не підтверджено наявність свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів класу 3, яке повинно бути отримані в ДАІ, жодних гігієнічних паспортів, висновків Міністерства охорони здоров`я, Державного нагляду з охорони труда, Українського вантажного бюро, Санітарно-епідеміологічної служби, лабораторій та інших органів щодо дозвільних документів по перевезенню небезпечних речовин.

Крім цього, під час проведення перевірки на адресу Новомосковської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області надійшов акт ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 21.08.2014р. №175/04-61-22-2/31037491 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Антарес" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за липень 2014 року». В ході аналізу інформаційних баз даних ОДПІ встановлено, що на момент проведення звірки, стан платника податків ТОВ "Антарес" 45 -платник до кінця року (неосновне місце обліку), переходить на облік до ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, в якій має стан 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. За результатами аналізу даних податкової звітності та інформації з зовнішніх джерел встановлено: незначну кількість трудових ресурсів (чисельність працюючих складає 1 особа), відсутність достатнього виробничого обладнання, транспортних засобів та торгівельного обладнання, основних засобів, що свідчить по відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині реалізації товарів (робіт, послуг) та унеможливлює здійснення господарської діяльності підприємством. Також, у липні 2014 року не можливо дослідити придбання бензину, який був реалізований підприємствам-покупцям, що свідчить про відсутність фактичного здійснення господарської операції по реалізації бензину підприємствам-покупцям. Вказане свідчить про те, що діяльність ТОВ "Антарес" була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з отриманням податкової вигоди контрагентів-покупців, фактично не виконуючи своїх податкових зобов'язань та порушуючи приписи господарського та цивільного законодавства. Враховуючи викладене, ДПІ дійшла висновку щодо відсутності факту реального вчинення господарських операцій ТОВ "Антарес" за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року.

З цих підстав, ОДПІ робить висновок про нереальність господарських операцій між ТОВ "Тех-Центр-Н" та ТОВ "Антарес", що свідчить про неправомірність формування ТОВ "Тех-Центр-Н" податкового кредиту по цим взаємовідносинам.

На підставі акта перевірки ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.10.2014 року № , яким ТОВ "Тех-Центр-Н" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 2 428 965,87 грн., з яких за основним платежем сума грошового зобов'язання становить 1 619 310,53 грн. та 809 655,29 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

За результатами адміністративного оскарження ТОВ "Тех-Центр-Н" податкового повідомлення-рішення № від 07.10.2014р. до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та Державної фіскальної служби України, скарги позивача залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Правомірність та обґрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору, який передано вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржене рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до пп. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товарів (робіт, послуг), сплата (нарахування) ПДВ, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Отже, предмет доказування обумовлений предметом спору, який передано на вирішення суду.

Таким чином, у спірних правовідносинах, з огляду на позицію податкового органу щодо нереальності спірних господарських операцій, має бути доведеним (спростованим) факт здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Антарес" та наявність (відсутність) належним чином оформлених первинних документів, які свідчать про факт здійснення таких господарської операції.

Встановлені обставини справи, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, свідчать про те, що основним видом господарської діяльності позивача, у перевіреному періоді, є роздрібна торгівля пальним. Для здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ "Тех-Центр-Н" орендує авто-заправочні станції у кількості 33 штук. Вказані обставини відображені в акті перевірки. Крім цього, під час розгляду справи, позивачем надано штатний розпис, який свідчить про те, що на підприємстві працює 475 працівників (а.с.140-144).

У межах своєї господарської діяльності ТОВ "Тех-Центр-Н" (Покупець) з ТОВ "Антарес" (Постачальник) укладено договори поставки нафтопродуктів № ДГ-3006-3 від 30.06.2014 року (дод. угода від 01.07.2014 №00108), № ДГ-0107-51 від 01.07.2014 року (дод. угода від 01.07.2014 №00109), № ДГ-2107-20 від 21.07.2014 року (дод. угода від 21.07.2014 №00110) (а.с.8-11, 14-17, 20-23).

Відповідно до умов вказаних договорів Постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар (нафтопродукти) згідно умов договору. Номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються Сторонами у Додаткових угодах до Договору, які є невід`ємною частиною Договору. Поставка товару відбувається на умовах EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010).

Фактичне виконання сторонами умов договорів підтверджується наступними документами: податкові накладні №110, №111, №112 від 31.07.2014р. (а.с. 13, 19, 25), акти приймання-передачі нафтопродуктів №00108, №00109, №00110 від 31.07.2014р. (а.с.12, 18, 24).

Розрахунки між ТОВ "Тех-Центр-Н" та ТОВ "Антарес" за поставку товарів здійснено у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями №3972, №3973 №3974 від 16.03.2015р. (а.с.137-139).

Зберігання нафтопродуктів ТОВ "Тех-Центр-Н", придбаних у ТОВ "Антарес", підтверджується договором зберігання нафтопродуктів №3302 від 01.02.2013р., укладеним між ТОВ "Тех-Центр-Н" (Поклажодавець) та ПАТ «Дніпронафтопродукт» (Зберігач), згідно якого ПАТ «Дніпронафтопродукт» приймає та зберігає нафтопродукти, які передаються позивачем (а.с.28).

Факт приймання-передачі нафтопродуктів від ТОВ "Тех-Центр-Н" до ПАТ «Дніпронафтопродукт» підтверджується актом приймання - передачі від 31.07.2014 року (а.с.84).

Судом першої інстанції встановлено, що загальна кількість та номенклатура нафтопродуктів, яка поставлена ТОВ "Антарес" позивачу, дорівнює загальній кількості та номенклатурі нафтопродуктів, які прийняті на зберігання ПАТ "Дніпронафтопродукт" за укладеним договором з позивачем.

Надані позивачем документи, у їх сукупності, дозволяють визначитись зі змістом та обсягом господарських операцій, найменуванням поставленого товару, його кількістю та вартістю, сторонами господарських операцій та осіб відповідальних за здійснення господарських операцій. Тобто, вказані документи, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами, що підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

Крім цього, під час проведення перевірки ОДПІ встановлено і подальшу реалізацію позивачем товару, який придбавався у ТОВ "Антарес", що відображено в Акті перевірки (стор.7 Акту).

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач у подальшому реалізовував придбаний у ТОВ "Антарес" товар третім особам, а саме: ТОВ ВКФ "Авіас" та ПАТ "Дніпроазот", а також через мережу АЗС, що підтверджується копіями договорів, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.

Отже, встановлені обставини справи, включаючи і відомості самого Акту перевірки, свідчать про факт поставки товару, оплату його вартості, у тому числі і сплату ПДВ у його вартості, подальшу реалізацію цього товару, тобто використання його у власній господарській діяльності позивача у межах оподатковуваних операцій, отже судом встановлено обставини, які надають право платнику податків на формування податкового кредиту.

Щодо висновків акту перевірки та доводів апеляційної скарги про ненадання позивачем документів, які б підтверджували транспортування нафтопродуктів безпосередньо від постачальника ТОВ "Антарес" до покупця ТОВ "Тех-Центр-Н", колегія суддів вважає зазначити наступне.

Згідно договорів поставки нафтопродуктів, укладених між ТОВ "Тех-Центр-Н" та ТОВ "Антарес"- товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС 2010).

Згідно з Листами ТОВ «Атарес» (а.с.81, 82) нафтопродукти, які придбавалися ТОВ "Тех-Центр-Н", також знаходяться на зберіганні у ПАТ "Дніпронафтопродукт".

Отже, згідно умов договорів, переміщення товару не відбувалось, передача прав на товар відбувалась на складах зберігання.

Таким чином, доводи ДПІ щодо ненадання доказів транспортування товару, в якості обґрунтування позиції щодо нереальності спірних правочинів, є безпідставними.

Необґрунтованим колегія суддів вважає і посилання ДПІ в акті перевірки на акт про неможливість проведення зустрічної звірки постачальника позивача, оскільки такий акт може свідчити лише про не можливість проведення звірки платника податків, а не про нереальність господарських операцій, які здійснювались від імені такого платника податків. В акті про неможливість проведення зустрічної звірки фіксується саме причина неможливості проведення зустрічної звірки та зазначаються заходи, які були вжиті податковою інспекцією для проведення зустрічної звірки. Отже, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може містити у собі відомості про результати дослідження господарської діяльності платника податків, оскільки фактично зустрічна звірка у такому випадку проведена не була. Таким чином, акт про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача, на який посилається ДПІ, неможливо визнати належним та допустимим доказом, який би свідчив про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Антарес".

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність доводів ОДПІ щодо нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ "Антарес", а відповідно і про необґрунтованість оскарженого податкового повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року по справі №804/3529/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 20.05.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк