Справа № 826/3609/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3609/15 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Беспалова О.О.,

при секретарі судового засідання Герасимчук Н.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

від відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Музичук Л.В.,

від відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гуленко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича про визнання договору банківського вкладу №45029 від 07.07.2014, укладеного між ОСОБА_8 та публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Український фінансовий світ», нікчемним, оформлене листом №001/535 від 03.12.2014р;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати ОСОБА_8 кошти у розмірі 187000,00 грн. за вкладом, які було внесено за договором банківського вкладу №45029 від 07.07.2014р., укладеного між ОСОБА_8 та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та постановити нову, якою позов задовольнити.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та правильність застосування судом першої інстанції при вирішенні справи норм процесуального та матеріального права, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_8 та ПАТ «Комерційний банк» «Український фінансовий світ» 07.07.2014 укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 45029, відповідно до п. 1.1 якого Банк приймає від Вкладальника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 187 000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 11.08.2014 (дата повернення вкладу) та зобов'язується сплачувати проценти за його користування в розмірі, встановленому п. 1.2 цього договору. Згідно з п. 1.2. договору процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 19,75 процентів річних та складається з основної ставки за даною депозитарною програмою, яка на дату укладення цього договору становить 19,75 процентів річних, та бонусу за програмою лояльності «кожному свій бонус», діючою у Банку на момент укладення цього договору, який становить 0,00 процентів річних. У разі продовження (пролонгації) строку дії договору відповідно до п. 2.1.3 цього договору, на строк пролонгації встановлюється процентна ставка, яка діє за даною депозитарною програмою на дату пролонгації, або, якщо на дату продовження Договору даної депозитарної програми в Банку вже не існує - процентна ставка, встановлена Банком за вкладами на вимогу. У разі продовження (пролонгації) строку дії договору відповідно до п. 2.1.3 цього договору, на строк пролонгації бонус за програмою лояльності не встановлюється.

З платіжного доручення № TR. 59328.20694.372 від 07.07.2014, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 18) встановлено, що ПАТ «КБ «УФС» прийняв від ОСОБА_8 кошти в сумі 187 000,00 грн. з призначенням платежу - перерахування коштів на депозитний рахунок, договір № 45029 від 07.07.2014.

На підставі постанови Правління НБУ від 14.08.2014 № 491 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк» «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14.08.2014 № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк» «Український фінансовий світ». Уповноваженою особою тимчасової адміністрації призначено Гончарова Сергій Івановича.

Постановою Правління НБУ від 10.11.2014 № 717 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії ПАТ «Комерційний банк» «Український фінансовий світ» та вирішено розпочати ліквідацію ПАТ «Комерційний банк» «Український фінансовий світ».

На підставі постанови Правління НБУ від 10.11.2014 № 717 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.11.2014 № 119 вирішено розпочати ліквідаційну процедуру виведення ПАТ «Комерційний банк» «Український фінансовий світ» та введено тимчасову адміністрацію, Уповноваженою особою призначено Гончарова Сергій Івановича (далі - Уповноважена особа).

З матеріалів справи вбачається, що листом № 001/535 від 05.12.2014р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий звіт» Гончаровим Сергієм Івановичем позивача було повідомлено про те, що правочини, в тому числі договір банківського вкладу від 07.07.14р. №45029 та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.228 Цивільного кодексу України.

Вважаючи свої права порушеними у зв'язку з невключенням її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду, ОСОБА_8 звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з доводами Уповноваженої особи Фонду, що укладання договору банківського рахунку та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім'я позивача, здійснено з метою створення обов'язку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд здійснюватиме за рахунок державних коштів, а отже такі правочини спрямовані на заволодіння державними коштами, а відповідно порушують публічний порядок та є нікчемними.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини виникли у зв'язку з невключенням позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, через визнання договору банківського вкладу, укладеного ОСОБА_8 з ПАТ «КБ «Український фінансовий світ», нікчемним.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року N 4452-VI (далі по тексту - Закон N 4452-VI).

Відповідно до частини 1 Закону N 4452-VI фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч. 5 Закону N 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом пункту 4 ч. 2 ст. 37 названого Закону Уповноваженій особі, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ч. 2 та п. 1 ч. 4 Закону N 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З матеріалів справи вбачається, що Уповноваженою особою Фонду створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів) укладених ПАТ «КБ «УФС», про що винесено наказ №34 від 30.10.2014.

В запереченнях Уповноваженої особи Фонду зазначено, що під час перевірки встановлено, що мали місце розподіли коштів, які знаходилися на вкладних/поточних рахунках клієнтів, внаслідок чого розподілялись вклади на менші суми.

В довідці про рух коштів зазначено, що позивач перерахував частину коштів в розмірі 187 000,00 грн. на свій депозитний рахунок, а іншу частину 13 000 грн. - на рахунок іншої фізичної особи.

Робоча комісія прийшла до висновку, що вказані дії відбувались з метою отримати кошти не від банку і не за рахунок банку, який в той момент вже не міг виконувати свої зобов'язання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, а отримати кошти від Фонду, тобто за рахунок держави.

Уповноваженою особою 26.11.2014 подано заяву про вчинення злочину до правоохоронних органів (подрібнення вкладу на суми до 200 000 грн.).

За результатами роботи вказаної Комісії 10.11.2014 складено протокол засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів, яким запропоновано Уповноваженій особі Фонду визнати нікчемними правочини (договори) вкладів (депозитів), перелік яких наведено в Додатку № 1, який є невід'ємною частиною Протоколу.

З урахуванням висновків Комісії та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 237/14 від 18.11.2014р. Уповноваженою особою Фонду наказом від 18.11.2014р. № 6 визнано нікчемними правочини (договори) згідно переліку.

Листом позивача було поінформовано, що договір банківського вкладу між ПАТ «КБ «УФС» та ОСОБА_8 від 07.07.2014 № 45029 є нікчемним відповідно до положень ст. 38 Закону N 4452-VI, ст.ст. 215, 228 Цивільного кодексу України.

Перевіряючи наявність підстав для такого висновку, колегія суддів виходить з наступного.

Вичерпний перелік підстав за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, визначено частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

До таких віднесено:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Суд першої інстанції, погоджуючись з доводами Уповноваженої особи Фонду, прийшов до висновку про нікчемність правочину, виходячи з наявності для цього визначених ст. 38 Закону підстав.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідачами не надано і у матеріалах справи відсутні належні та допустимі у розумінні статті 70 КАС України докази на підтвердження того, що внаслідок укладання договору банківського вкладу (депозиту) № 45029 від 07.07.2014 року банк взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Так само колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні підстави, наведені у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, на які в судовому засіданні посилався представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича, за якими правочин є нікчемним, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що в матеріалах справи не відсутні докази, що умови договору банківського вкладу (депозиту) № 45029 від 07.07.2014 року передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Вкладом, розміщеним на індивідуальній основі або на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайний, може вважатися лише вклад, який запропонований окремій особі на підставі, зокрема, окремих рішень уповноважених осіб банку тощо, тобто такі умови не пропонуються публічно невизначеному колу осіб. У разі неприйняття банком будь-яких документів, у яких фіксуються пільги для певних клієнтів банку (відсутності доказів) такі умови договору не можна вважати індивідуальними.

Отже обставини щодо наявності визначених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину, не знайшли свого підтвердження, відповідачі належних та допустимих доказів щодо цього не надали.

Колегія суддів вважає нормативно необґрунтованими доводи про те, що кошти на рахунок позивача надходили внаслідок «дроблення рахунку іншого клієнта».

Відповідачами не наведено вимог чинного законодавства, які було порушено позивачем у зв'язку із цим, як і не надано доказів надходження коштів на рахунок позивача з рахунка іншого клієнта банку.

При цьому колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься копія платіжного доручення № TR. 59328.20694.372 від 07.07.2014 (а.с. 18), з якого вбачається, що ПАТ «КБ «УФС» прийняв від ОСОБА_8 кошти в сумі 187 000,00 грн. з призначенням платежу - перерахування коштів на її ж депозитний рахунок, договір № 45029 від 07.07.2014.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що Уповноваженою особою Фонду правомірно визнано договір нікчемним та приходить до висновку, що бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду є протиправною.

З огляду на зазначене, Уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончаров Сергій Іванович зобов'язаний надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника ОСОБА_8, стосовно якої необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Обов'язок подання додаткової інформації передбачено п. 6 розділу 3 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затверджено рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 N 14.

Проте, при вирішенні справи суд враховує положення ч. 2 ст. 11 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач, зокрема, просила визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича про визнання договору банківського вкладу №45029 від 07.07.2014, укладеного між ОСОБА_8 та публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Український фінансовий світ», нікчемним, оформлене листом №001/535 від 03.12.2014.

Відмовляючи у задоволенні вказаних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що лист №001/535 від 03.12.2014 не можна вважати рішенням суб'єкта владних повноважень, яке породжує, змінює або припиняє права та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин, оскільки фактично він є наслідком відповідних дій суб'єкта владних повноважень, а саме прийняття наказу від 18.11.2014р. №6 про визнання нікчемними транзакцій та правочинів.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з ч. 2 цієї норми юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системне тлумачення норм частини першої та другої наведеної статті КАС України у їх взаємозв'язку дозволяє стверджувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спірні правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій під час прийняття таким суб'єктом рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), вчинення ним дій чи бездіяльності.

Спірні правовідносини виникають внаслідок юридичних фактів, що створюють, змінюють або припиняють права та обов'язки учасників таких правовідносин.

Лист, який оскаржує позивач, сам по собі не впливає на права та обов'язки суб'єкта, щодо якого він складений, оскільки його призначенням є повідомлення суб'єкта спірних правовідносин про прийняте рішення.

Таким рішенням є наказ відповідача від 18.11.2014р. №6 про визнання нікчемними транзакцій та правочинів, вимоги про визнання протиправним та скасування якого позивачем не заявлялися.

З огляду на те, що лист №001/535 від 03.12.2014 не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст. 17 КАС України, а наказ відповідача-2 позивачем не оскаржено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання його протиправним та скасування.

Розглядаючи вимоги адміністративного позову про зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати ОСОБА_8 кошти у розмірі 187000,00 грн. за вкладом, які було внесено за договором банківського вкладу №45029 від 07.07.2014р., укладеного між ОСОБА_8 та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ», колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч. 5 Закону N 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Наведені положення відображено і в Порядку відшкодування Фондом коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду визначається Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженому рішенням виконавчої дирекції Фонду №14 від 09.08.2012 р. (надалі - Положення №14).

Пунктом 2 р.4 Положення №14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (надалі - Загальний Реєстр).

Пунктом 4 р.4 Положення №14 встановлено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно п.6 р.4 Положення №14 на підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З наведеного вище вбачається, що Перелік складається уповноваженою особою Фонду, а Загальний Реєстр формується та затверджується Фондом на підставі Переліку, після чого здійснюється виплата гарантованої суми відшкодування.

Наведені норми законодавства вказують, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні послідовні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Враховуючи, що позивач до переліку вкладників Уповноваженою особою Фонду включена не була, вимоги позивача про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати ОСОБА_8 кошти у розмірі 187000,00 грн. за вкладом, які було внесено за договором банківського вкладу №45029 від 07.07.2014р., укладеного між ОСОБА_8 та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» є передчасними, оскільки спірні правовідносини між ОСОБА_8 та Фондом гарантування вкладів не виникли, а тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів вважає, що права позивача у спірних правовідносинах є порушеними, проте, зважаючи на невірне обрання позивачем захисту порушеного права, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167,196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.О. Беспалов

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 18.05.2015

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Беспалов О.О.