Справа № 820/1943/15
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 р.Справа № 820/1943/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2015р. по справі № 820/1943/15

за позовом ОСОБА_2

до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції

про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - відповідач Жовтневий ВДВС ХМУЮ), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд: скасувати постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 в розмірі 44 955грн. 00коп., винесену Жовтневим відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 43654157 від 29.05.2014 року; зобов'язати Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції здійснити перерахунок суми виконавчого збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № 43654157, виходячи з розміру 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680,00 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 р. адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятою постановою, Жовтневий відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та апелянта, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.01.2014 року задоволено позов ПАТ "Дельта банк" про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

На виконанні у Жовтневому відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходилось виконавче провадження № 43654157 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Харкова № 639/5760/13-ц, виданого 04.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ "Дельта банк" суми боргу в розмірі 44955,00 грн., постанова про відкриття виконавчого провадження по якому винесена 21.05.2014 року.

29 травня 2014 року в рамках виконавчого провадження № 43654157 органом ДВС було винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 10% від суми боргу, що становить 44955 грн. Зазначена постанова винесена у зв'язку з несплатою в добровільному порядку кредиту ПАТ "Дельта банк" за рішенням суду, а отже стягнення виконавчого збору в розмірі 10% від суми боргу в сумі 44955 грн. визначені як майновий спір.

Позивач оскаржив рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.01.2014 року, але ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.03.2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2014 року у справі № 639/5760/13-ц було відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.01.2014 року до закінчення касаційного провадження.

Органом ДВС 29.07.2014 року на підставі поданої боржником - ОСОБА_2 заяви про зупинення виконавчого провадження, а також на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2014 року, в рамках ВП 43654157 було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, яке згодом було відновлено за залишенням касаційної скарги без задоволення відповідно до ухвали ВССУ від 29.05.2014 року.

Позивач виконав рішення суду по справі № 639/5760/13-ц в добровільному порядку, сплативши суму кредитного договору, у зв'язку з цим АТ "Дельта банк" подано заяву № 8-33 від 19.01.2015 року про повернення виконавчого документа без виконання, проти чого не заперечував позивач, подавши відповідну заяву від 03.02.2015 року до органу ДВС. В заяві зазначено, що у зв'язку з добровільною сплатою Жовтневим ВДВС ХМУЮ повинно бути змінено розмір виконавчого збору та визначено останнього в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Листом № 1122 від 10.02.2015 року відповідач надав відповідь на заяву ОСОБА_2, в якому зазначив, що виконавчий лист № 639/5760/13-ц було повернено стягувачу на підставі п. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", а також повідомлено, що у зв'язку з несплатою боржником виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, зазначені постанови виділено в окреме виконавче провадження № 46448001.

Постановою від 09.02.2015 року по ВП № 46448001 органом ДВС було відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника виконавчого збору на підставі постанови від 29.05.2014 року ВП № 43654157, яка разом з останньою була направлена на адресу позивача зазначеним листом.

Постанова про стягнення виконавчого збору від 29.05.2014 року по виконавчому провадженню № 43654157 була фактично направлена позивачу 10.02.2015 року та отримана ним, як встановлено в судовому засіданні суду першої інстанції, 23.02.2015 року виключно в рамках виділеного виконавчого провадження № 46448001, яке було відкрито 09.02.2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, постанова про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 в розмірі 44 955грн. 00коп., винесена Жовтневим відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 43654157 від 29.05.2014 року є необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Законупідлягають примусовому виконанню (далі - Закон № 606-XIV).

Частиною 2 ст. 25 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Частиною 1 ст. 28 Закону 606-XIV встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні ( ч.3 ст. 28 Закону 606-XIV) .

У разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору ( ч.7 ст. 28 Закону 606-XIV).

Відповідно до ст.35 Закону № 606-XIV, за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2014 року за № 43654157 отримана позивачем лише у липні 2014 року, тобто з порушенням строку, встановленого ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач позбавив боржника можливості скористатися своїм правом для добровільного виконання рішення, з огляду на те, що вчасно не повідомив про відкриття виконавчого провадження. Наведені обставини свідчать також про відсутність можливості у позивача виконати постанову від 29.05.2014 року про стягнення виконавчого збору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Жовтневого ВДВС ХМУЮ від 29.05.2014 року №43654157, якою визначено суму виконавчого збору в розмірі 44955 грн., що становить 10% відсотків від суми боргу, прийнята всупереч вимогам ч 1 ст. 28 Закону 606-XIV, якою передбачено, що у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача, виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаний розрахунок відповідачем був обумовлений тим, що рішення Жовтневого районного суду від 14.01.2014 року, яке знаходилось на примусовому виконанні, спрямовано на набуття коштів, а відтак мало майновий характер, та не було виконано боржником добровільно.

Колегія суддів критично відноситься до таких тверджень апелянта, оскільки постанова від 29.05.2014 року №43654157 про стягнення виконавчого збору була направлена боржнику в рамках іншого, виділеного виконавчого провадження № 46448001. На той момент органу ДВС було відомо про самостійне виконання ОСОБА_2 рішення суду від 14.01.2014 року, що випливає з відповідного листа № 1122 від 10.02.2015 року (а.с.20), відбулося повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача, а майновий характер вимог стягувача перестав бути таким.

Таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 в розмірі 44 955грн. 00коп., винесена Жовтневим відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 43654157 від 29.05.2014 року є безпідставною, та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2015р. по справі № 820/1943/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.