Справа № 804/12866/14
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Риженко О.В.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
Позивач зазначає, що контролюючий орган не мав законних підстав для винесення рішення про застосування адміністративного арешту платника податків від 18.08.2014 р., оскільки особою яка з'явилась на підприємство для проведення перевірки не було пред'явлено службового посвідчення, яка безпосередньо зазначена в направленні на проведення перевірки, посилаючись на його відсутність, що підтверджується актом про відмову від надання для ознайомлення «Акту про відмову в допуску до перевірки №5661/22-03/345590599 від 14.08.2014 р.» від 14.08.2014 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2014 р. провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в судовому засіданні.
ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська було складено письмовий запит про надання пояснень та їх документального підтвердження від 25.06.2014 р., який був разом із направленням на перевірку та наказом вручений під розписку бухгалтеру Мітелковій Л.І. 12.08.2014 р. та 14.08.2014 р.
Контролюючий орган зазначає, що підставою для запитуваної інформації у ТОВ «Варус-Логістик» послугувала довідка №795/26-58-22-07-17/38513392 від 08.08.2014 р. ГУ Міндоходів у м.Києві ДПІ у Солом'янському районі «Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Нью Бізнес Солюшнс» щодо документального підтвердження господарських відносин із ТОВ «Система розвитку бізнесу», ТОВ «Варус-Логістик» їх реальності та повноти відображення в обліку.
Зазначений вище факт недопуску головного державного ревізора-інспектора до перевірки ТОВ «Варус-Логістик» зафіксований в акті ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 14.08.2014 р. №5661/22-03/34590599, який складений о 16 год.46 хв.
На підставі фактичної відмови ТОВ «Варус-Логістик» від проведення перевірки, підрозділом управління податкового контролю, якому було доручено провести перевірку, за формою та процедурою, передбаченими Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 р. №1398 було подано звернення від 18.08.2014 р. про накладення адміністративного арешту.
За результатами розгляду звернення начальником ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області - Андрущенко П.П. 0 17 год. 00 хв. Було прийнято рішення про застосування арешту, відносно ТОВ «Варус-Логістик».
Відновідно до п.94.10 ст.94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
З урахуванням вищезазначеного, ДПІ у Жовтневому районі вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
01.04.2015 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду повноважним представником відповідача було подано клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
В судове засідання призначене на 01.04.2015 р. сторони не з'явились, відомості про вручення судової повістки в матеріалах справи наявні причини неявки невідомі.
Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на викладене, та, відповідно до ст. 41 КАС України, враховуючи описану вище явку сторін у судове засідання, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуваного технічного засобу судом не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Варус-Логістик» є юридичною особою, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.
ТОВ «Варус-Логістик» на адресу начальника ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області - Андрущенка П.П. було направлено лист від 13.08.2013 р. за №4/вл, в якому зазначено, що підприємством було подано адміністративний позов до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про скасування наказу №12/5 від 12.08.2014 р., виданого ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області. До даного листа ТОВ «Варус-Логістик» було додано копію першої сторінки адміністративного позову, з відміткою про його прийняття, що підтверджується штемпелем Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
ТОВ «Варус-Логістик» було складено акт від 14.08.2014 р. про відмову від надання для ознайомлення «Акту про відмову в допуску до перевірки №5661/22-03/345590599 від 14.08.2014 р.».
Директором ТОВ «Варус-Логістик» було направлено керівнику ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області лист від 14.08.2014 р. вих.№14/0102 з проханням відкласти проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Варус-Логістик» до моменту вирішення справи щодо оскарження наказу про проведення перевірки №12/5 від 12.08.2014 р.
Посадовою особою контролюючого органу, було подано звернення від 18.08.2014 р. щодо застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ «Варус-Логістик», за результатами розгляду якого начальником ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було прийнято рішення від 18.08.2014 р. про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ «Варус-Логістик».
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому «на підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
«У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених відповідним законом.
«У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до п.94.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.
Відповідно до п.94.10 ст.94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.
Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.
Згідно з п.94.11 ст.94 ПК України рішення керівника контролюючого органу (його заступника) щодо арешту майна може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.
У всіх випадках, коли контролюючий орган вищого рівня або суд скасовує рішення про арешт майна, контролюючий орган вищого рівня проводить службове розслідування щодо мотивів прийняття керівником контролюючого органу (його заступником) рішення про арешт майна та приймає рішення про притягнення винних до відповідальності відповідно до закону.
Відповідно до п. 94.19 ст. 94 ПК України 94.19. припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з: п.п. 94.19.1. відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим; 94.19.2. погашенням податкового боргу платника податків; п.п. 94.19.3. усуненням платником податків причин застосування адміністративного арешту; п.п. 94.19.4. ліквідацією платника податків, у тому числі внаслідок проведення процедури банкрутства; п.п. 94.19.5. наданням відповідному контролюючому органу третьою особою належних доказів про належність арештованого майна до об'єктів права власності цієї третьої особи; п.п. 94.19.6. скасуванням судом або контролюючим органом рішення керівника контролюючого органу (його заступника) про арешт; п.п. 94.19.7. прийняттям судом рішення про припинення адміністративного арешту; п.п. 94.19.8. пред'явленням платником податків дозволів (ліцензій) на провадження діяльності, а також документа, що підтверджує реєстрацію реєстраторів розрахункових операцій, здійснену в установленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; п.п. 94.19.9. фактичним проведенням платником податків інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, у тому числі зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.
Враховуючи викладене вище, здійснивши системний аналіз наведених норм чинного законодавства України та встановивши в судовому засіданні наведені вище обставини з підтвердженням їх відповідними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, суд зазначає, що під час судового розгляду справи позивачем не було надано будь-яких доказів факту існування адміністративного арешту майна ТОВ «Варус-Логістик», застосованого відповідно за рішенням ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпроптеровській області та підтвердження обґрунтованості такого арешту відповідним рішенням суду, яке б набрало законної сили.
При цьому суд зазначає, що у відповідності до п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України яким визначено, що у зв'язку з відсутністю протягом 96 годин рішення суду про підтвердження обгрунтованості такого арешту, адміністративний арешт майна платника податків припиняється.
Відповідної правової позиції дотримується Вищий адміністративний Суд України у своєму інформаційному листі від 29.04.2013 р. №642/12/13-13.
При цьому суд зазначає, що постанова або ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду, у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі., згідно до ст.254 КАС України.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно із ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
Частиною 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.
Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Між тим, і частина 1 статті 71 КАС України також покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене вище, не встановивши в судовому засіданні факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд не вбачає правових підстав і для задоволення заявленого адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративногосудочинстваУкраїни, суд, -
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова