Справа № 816/477/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 р.Справа № 816/477/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2015р. по справі №816/477/15-а

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності неправомірними,

ВСТАНОВИЛА:

14 лютого 2015 року суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі по тексту - відповідач, Кременчуцька ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльності Кременчуцької об'єднаної державної по даткової інспекції ГУ Міндоходів в Полтавській області щодо: не надання повних, об'єктивних (обґрунтованих і вмотивованих) відповідей на звернення ОСОБА_1 від 18.11.2014 та від 30.12.2014; не надіслання в строки і в порядку, вста новленому діючим нормативно-правовими актами України вимог про сплату недоїмки за листопад і грудень 2013 року, І-й і ІІ-й квартали 2014 року;

- зобов'язати надати повні, об'єктивні (обґрунтовані і вмотивовані) відповіді на звернення від 18.11.2014 та від 30.12.2014;

- визнати неправомірними дій щодо: погашення неіснуючої заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень-грудень 2013 рік в загальній сумі 5272,50 грн; перерахування коштів згідно платіжних доручень від 30.12.2013 №114 - 115 з рахунку за ставкою 34,7% на рахунок за ставкою по сплаті внесків 38,11% в сумі 4 805,94 грн за відсутності договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового соціального страхування на 2014 рік;

- зобов'язати відновити дані в обліковій картці ОСОБА_1 по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.09.2013 по 20.01.2015 згідно з призначеннями платежів у платіжних дорученнях за цей же період.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2015р. по справі №816/477/15-а адміністративний позов суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання дій та бездіяльності неправомірними задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області у видачі витягу з картки особового рахунку платника єдиного соціального внеску - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2014 року по 01.12.2014 року на його звернення від 30.12.2014 року №16836.

Зобов'язано Кременчуцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Полтавській області надати позивачу витяг з картки особового рахунку платника єдиного соціального внеску - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2014 року по 01.12.2014 року на його звернення від 30.12.2014 року №16836.

Визнано неправомірними дії Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області щодо погашення 02.04.2014 року неіснуючої заборгованості суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за січень-грудень 2013 року в сумі 5272,52 грн.

Визнано неправомірними дії Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області щодо перерахування 02.04.2014 року коштів єдиного соціального внеску в сумі 5272,52 грн, сплачених платіжним дорученням №115 від 30.12.2013 року, з рахунку НОМЕР_2 за ставкою 34,7% на рахунок НОМЕР_2 за ставкою 38,11% за відсутності укладеного між Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати в сумі 73,08 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2015р. по справі №816/477/15-а в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що інформація по інтегрованих картках відноситься до службової, яка відповідно до статті 9 Закону №2939 є інформацією з обмеженим доступом та не надається платнику податків, у зв`язку з чим, відмову в наданні витягу з картки особового рахунку позивача вважає правомірною. Також, з викладених підстав, вважає правомірними дії відповідача щодо погашення заборгованості та перерахування коштів єдиного соціального внеску в сумі 5272,52 грн. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції в частині задоволення адміністративного позову неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Надіслав клопотання з проханням задовольнити апеляційну скаргу та провести розгляд справи у відсутності представника податкового органу.

Позивач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, справі розглянути без участі представника позивача в порядку письмового провадження.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 14.11.2001 (а.с. 9) та є платником страхових внесків (а.с. 11).

Протягом 2012-2013 рр. між ОСОБА_1 та Управлінням Пенсійного фонду України у м. Кременчуці існували відносини щодо добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування на підставі договорів від 25.01.2011, 23.01.2012 (а.с. 33-35, 39-41) та додаткової угоди від 03.01.2012 № 2 (а.с. 42), за умовами яких ОСОБА_1 сплачує єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за підвищеною ставкою 38,11 %.

Згідно пункту 3.2 вищевказаних договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, позивач зобов'язався сплачувати єдиний внесок щомісячно, до 20-го числа на рахунок Управління Пенсійного фонду України.

30.12.2013 року ОСОБА_1 перераховано платіжними дорученнями № 114 суму єдиного внеску за 2013 рік 430,93 грн. та № 115 суму 5272,52 грн за 2014 рік на р/р НОМЕР_2, на якому обліковується єдиний соціальний внесок за ставкою 34,7 % (а.с. 73-74).

03.01.2014 року ОСОБА_1 подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік, у якому самостійно визначено розмір єдиного внеску за ставкою 38,11 % на загальну суму 5272,50 грн., у зв'язку з чим по р/р №1603 в картці особового рахунку позивача виникла заборгованість (а.с. 46-47).

21.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцької ОДПІ із заявою від 18.03.2014 про зарахування помилково перерахованих коштів з р/р НОМЕР_2 (34,7%) на р/р НОМЕР_2 (38,11%) в сумі 5703,45 грн. (а.с. 76).

Згідно висновку Кременчуцької ОДПІ від 31.03.2014 року № 227 при перевірці інтегрованої карти платника ОСОБА_1 по рахунку НОМЕР_2, на якому обліковується єдиний соціальний внесок за ставкою 34,7 %, рахується переплата в сумі 5703,45 грн, у зв'язку з чим зазначена сума підлягає перерахуванню на р/р НОМЕР_2 (38,11 %) (а.с.134).

02.04.2014 року Кременчуцькою ОДПІ суму 5703,45 грн. перераховано в рахунок погашення єдиного соціального внеску по рахунку НОМЕР_2 згідно звіту за 2013 рік від 03.01.2014 року.

ОСОБА_1 отримав від Кременчуцької ОДПІ вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2014 року № Ф-3446-25/5924, згідно з якою станом на 31.10.2014 року за ОСОБА_1 рахується борг зі сплати єдиного внеску по рахунку НОМЕР_2 (34,7%) на суму 3803,85 грн (а.с.13).

ОСОБА_1 подано до Кременчуцької ОДПІ скаргу від 18.11.2014 №16761 про визнання неправомірною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2014 року № Ф-3446-25/, видачу довідки про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску, укладення договору про добровільну участь у сплаті єдиного соціального внеску за ставкою 38,11 % та просив розглянути скаргу на неправомірну бездіяльність посадових осіб Кременчуцької ОДПІ (а.с.14-15).

До Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області також подано скаргу від 18.11.2014 року № 16762 з аналогічними вимогами (а.с. 19-20).

Рішенням від 19.12.2014 року № 11884/В "Про розгляд скарги" Кременчуцька ОДПІ повідомила ОСОБА_1 про те, що скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня, також додатково повідомлено, що для укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного страхування необхідно подати до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в у встановленому порядку та формі (а.с. 18).

Рішенням від 23.12.2014 року № 866/В/16-31-10-04-12 Головне управління Міндоходів у Полтавській області залишило без змін вимогу Кременчуцької ОДПІ від 11.11.2014 № Ф-3446-25/5924, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення (а.с. 23-24).

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 26.12.2014 № 16831, рішенням від 27.01.2015 року № 622/В/99-99-10-01-07-15 Державна фіскальна служба України вимогу Кременчуцької ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2014 № Ф-3446-25/5924 та рішення Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 23.12.2014 № 866/В/16-31-10-04-12 залишила без змін, скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

30.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцької ОДПІ з листом № 16836, у якому просив направити витяг з облікової картки Кременчуцької ОДПІ щодо нього як платника ЄСВ за період з 01.10.2014 року по 01.12.2014 року та просив повідомити інформацію згідно переліку питань (а.с. 80-81).

Листом від 23.01.2015 року № 435/В/16-03 Кременчуцька ОДПІ надала відповідь на питання, поставлені ОСОБА_1 у зверненні від 30.12.2014 року № 16836 та повідомила, що інформація по інтегрованих картках є службовою інформацією з обмеженим доступом та не надається платнику податків.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог щодо визнання неправомірною бездіяльності Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів в Полтавській про не надання повних, об'єктивних (обґрунтованих і вмотивованих) відповідей на звернення ОСОБА_1 від 18.11.2014 року та від 30.12.2014 року, зобов'язання надати ОСОБА_1 повні, об'єктивні (обґрунтовані і вмотивовані) відповіді на звернення від 18.11.2014 року та від 30.12.2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що Кременчуцькою ОДПІ надано обґрунтовану та вмотивовану відповідь на звернення ОСОБА_1 від 18.11.2014 року № 16761, а також надано в повному обсязі відповіді на весь перелік питань, поставлений ОСОБА_1 у зверненні від 30.12.2014 року № 16836. Також, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності щодо не надіслання в строки і в порядку, встановленому діючим нормативно-правовими актами України, вимог про сплату недоїмки за листопад і грудень 2013 року, І-й і ІІ-й квартали 2014 року, оскільки позивач не мав недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску за вказаний період. Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що не підлягають задоволенню вимоги щодо зобов'язання відповідача відновити дані в обліковій картці ОСОБА_1 по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.09.2013 року по 20.01.2015 року згідно з призначеннями платежів у платіжних дорученнях за цей же період, з огляду на те, що така вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства

Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення частини позовних вимог про визнання протиправною відмови відповідача у Полтавській області у видачі витягу з картки особового рахунку платника єдиного соціального внеску - позивача, за період з 01.10.2014 року по 01.12.2014 року на його звернення від 30.12.2014 року №16836 та зобов'язання Кременчуцьку ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області надати позивачу витяг з картки особового рахунку платника єдиного соціального внеску - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2014 року по 01.12.2014 року на його звернення від 30.12.2014 року №16836, суд першої інстанції виходив з того, що доступ до запитуваної позивачем службової інформації є можливим. Також, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо погашення неіснуючої заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень-грудень 2013 рік в загальній сумі 5272,50 грн. та перерахування коштів згідно платіжних доручень від 30.12.2013 року №114 - 115 з рахунку за ставкою 34,7% на рахунок за ставкою по сплаті внесків 38,11% в сумі 4 805,94 грн. за відсутності договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового соціального страхування на 2014 рік, у зв`язку з неправомірністю дій відповідача в цій частині, та, як наслідок, порушення прав позивача, що підлягають захисту.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ненадання витягу з облікової картки позивача, Кременчуцькою ОДПІ обґрунтовується тим, що інформація по інтегрованих картках є службовою інформацією з обмеженим доступом та не надається платнику податків.

Колегія суддів вважає такий висновок податкового органу хибним з огляду на наступне.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації відповідно до цьогоЗакону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; 2) вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» реалізуючи право на отримання публічної інформації запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Назване право кореспондується з обов'язком розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Положеннями ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» закріплено право розпорядника відмовити в задоволенні запиту, однак, лише у разі, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

З аналізу наведених норм вбачається, що відмова в наданні запитуваної інформації може бути аргументована виключно підставами, закріпленими в пунктах 1-4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

З огляду на зазначену норму, колегія суддів вказує на те, що законодавством визначені чіткі критерії визначення інформації з обмеженим доступом, тому якщо при розгляді питання обмеження доступу не буде доведено відповідність усім трьом вимогам, то інформація повинна бути розкрита (надана на запит).

У відповідності до ч.2 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцької ОДПІ з листом № 16836, у якому просив направити витяг з облікової картки Кременчуцької ОДПІ щодо нього як платника ЄСВ за період з 01.10.2014 року по 01.12.2014 року та просив повідомити інформацію згідно переліку питань (а.с. 80-81).

Аналізуючи наведені норми та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вказує на відсутність у даному випадку сукупності умов для обмеження доступу до інформації, оскільки розголошення запитуваної позивачем інформації не може завдати істотної шкоди інтересам національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя, від оприлюднення такої інформації не може бути спричинена будь-яка шкода.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач просив направити витяг з облікової картки Кременчуцької ОДПІ щодо нього як платника ЄСВ, тобто просив надати про себе відомості.

Згідно з ч.3 ст.32 Конституції України, кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Пунктом першим статті третьої вказаної статті передбачено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання вказаної запитуваної інформації, а відповідач, в даному випадку, зобов`язаний забезпечити її надання за відповідним запитом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності відмови Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області у видачі витягу з картки особового рахунку платника єдиного соціального внеску - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2014 року по 01.12.2014 року на його звернення від 30.12.2014 року №16836 та зобов'язати Кременчуцьку ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області надати позивачу витяг з картки особового рахунку платника єдиного соціального внеску - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2014 року по 01.12.2014 року на його звернення від 30.12.2014 року №16836.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання неправомірними дій Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області щодо погашення неіснуючої заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень-грудень 2013 рік в загальній сумі 5272,50 грн. та перерахування коштів згідно платіжних доручень від 30.12.2013 року №114 - 115 з рахунку за ставкою 34,7% на рахунок за ставкою по сплаті внесків 38,11% в сумі 4 805,94 грн. за відсутності договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового соціального страхування на 2014 рік, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів, вчиняючи вказані дії, податковий орган виходив з наявності у позивача заборгованості, яка підлягає сплаті.

Колегія суддів вважає такий висновок відповідача хибним, у зв`язку з наступними нормативно-правовими актами, встановленими обставинами та дослідженими доказами по справі.

Згідно з частиною 13 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону із страховими коштами, акумульованими на рахунках органів доходів і зборів, здійснюються такі операції:

1) перерахування на рахунки Пенсійного фонду фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до встановлених законом пропорцій розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування;

2) повернення платникам єдиного внеску надміру або помилково сплачених сум;

3) повернення безпідставно стягнених сум єдиного внеску (абзац другий частини третьої статті 26 цього Закону).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду, згідно листа Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області від 09.01.2015 року №263/03-2 та доданого до нього витягу з особової картки платника ЄСВ (а.с.66-72) - станом на 30.09.2013 року позивач мав переплату по рахунку ФО спрощена система 38,11% в сумі 877,73 грн.

Однак, згідно листа Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області від 23.01.2015 року №435/В/16-03 вбачається суперечність між даними відповідача та Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області станом на час передачі функцій адміністрування ЄСВ до віддання органів Міндоходів і зборів України на суму 877,73 грн, оскільки за даними відповідача станом на 01.10.2013 року - заборгованість і переплата відсутні.

Так, колегія суддів вказує на те, що передану відповідачу органом Пен сійного фонду України вищевказану суму переплати по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (за ставкою 38,11%) Кременчуцька ОДПІ станом до 20.10.2013 року повинна була продовжувати обліковувати в обліковій картці.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач за період з 01.01.2013 року по 20.10.2013 року мав переплату по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 877,73 грн. (за ставкою 38,11%).

При цьому, в якості доплати ЄСВ за 2013 рік за ставкою 38,11% ОСОБА_1 перераховано суму єдиного внеску 430,93 грн платіжним дорученням від 30.12.2013 року № 114, однак помилково на розрахунковий рахунок за ставкою 34,7%. Вказана помилка 02.04.2014 року виправлена шляхом обґрунтованого перерахування відповідачем за заявою позивача від 18.03.2014 року ЄСВ в сумі 430,93 грн з рахунку за ставкою 34,7% на рахунок за ставкою 38,11%.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не мав заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень-грудень 2013 рік за ставкою 38,11%.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду, між ОСОБА_1 та Управлінням Пенсійного фонду України у м. Кременчуці укладено договір від 23.01.2012 року (а.с. 39-41) та додаткову угоду від 03.01.2012 року № 2 (а.с. 42), за умовами яких ОСОБА_1 сплачує єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за підвищеною ставкою 38,11 %. Згідно з пунктом 6.2 строк дії Договору з 23.01.2012 року по 23.01.2014 року.

23.01.2015 року між Кременчуцькою ОДПІ та ОСОБА_1 укладено договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування № 5/16.03-1704, в умовах якого визначено розмір єдиного внеску - 38,11%, з терміном дії з 23.01.2015 року по 23.01.2016 року. (а.с.157-160).

Отже, на період з 24.01.2014 року по 31.12.2014 року договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування між позивачем та ОСОБА_1 не укладався та, відповідно, ОСОБА_1 у вказаний період був платником єдиного соціального внеску для фізичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, за ставкою 34,7%.

Матеріалами справи підтверджено, що 30.12.2013 року ОСОБА_1 перераховано платіжними дорученнями № 114 суму єдиного внеску за 2013 рік 430,93 грн. та № 115 суму 5272,52 грн. за 2014 рік на р/р НОМЕР_2, на якому обліковується єдиний соціальний внесок за ставкою 34,7 % (а.с. 73-74).

02.04.2014 року Кременчуцькою ОДПІ суму 5703,45 грн. перераховано в рахунок погашення єдиного соціального внеску по рахунку НОМЕР_2 (38,11%) згідно звіту за 2013 рік від 03.01.2014 року на підставі висновку Кременчуцької ОДПІ від 31.03.2014 № 227, оскільки при перевірці інтегрованої карти платника ОСОБА_1 по рахунку НОМЕР_2, на якому обліковується єдиний соціальний внесок за ставкою 34,7 %, рахується переплата в сумі 5703,45 грн. (а.с.134). Щодо сплати ЄСВ згідно платіжного доручення №114 від 30.12.2013 в сумі 430,93 грн як доплати ЄСВ за 2013 рік (ставка 38,11%), то як встановлено судом, таке перерахування відповідачем на рахунок за ставкою 38,11% з рахунка за ставкою 34,7% здійснено правомірно, оскільки вказані кошти спрямовувались позивачем згідно призначення платежу саме на сплату ЄСВ за ставкою 38,11%, однак помилково вказано рахунок, на якому обліковується ЄСВ за ставкою 34,7%.

Разом з тим, перерахування відповідачем 02.04.2014 року коштів в сумі 5272,52 грн., сплачених згідно платіжного доручення №115 від 30.12.2013 року, з рахунка за ставкою 34,7% на рахунок за ставкою 38,11% відбулось за наявності таких обставин: станом на 30.12.2013 року позивач не мав заборгованості по рахунку НОМЕР_2, на якому обліковується єдиний соціальний внесок за ставкою 38,11 %, натомість у 2014 році був платником єдиного соціального внеску для фізичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, за ставкою 34,7%.

Таким чином, перерахована позивачем згідно платіжного доручення від 30.12.2013 року №115 сума єдиного соціального внеску 5272,52 грн. на рахунок НОМЕР_2, на якому обліковується єдиний соціальний внесок за ставкою 34,7%, не є сумою помилково сплаченого єдиного внеску в розумінні частини 13 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що 02.04.2014 року Кременчуцькою ОДПІ неправомірно перераховано зазначену суму в рахунок погашення єдиного соціального внеску по рахунку НОМЕР_2 згідно звіту за 2013 рік від 03.01.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач відмовляючи позивачу у видачі витягу з картки його особового рахунку як платника єдиного соціального внеску за період з 01.10.2014 року по 01.12.2014 року на його звернення ОСОБА_1 від 30.12.2014 року №16836, а також, вчиняючи дії щодо погашення 02.04.2014 року неіснуючої заборгованості суб'єкта підприємницької діяльності - ФО ОСОБА_1 за січень-грудень 2013 року в сумі 5272,52 грн. та щодо перерахування 02.04.2014 року коштів єдиного соціального внеску в сумі 5272,52 грн, сплачених платіжним дорученням №115 від 30.12.2013 року, з рахунку НОМЕР_2 за ставкою 34,7% на рахунок НОМЕР_2 за ставкою 38,11% за відсутності, укладеного між податковим органом та позивачем, договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2015р. по справі № 816/477/15-а в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 19.05.2015 р.