Справа № 815/794/15
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/794/15

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

секретаря Жукової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора №18320423 від 25 грудня 2014 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; зобов'язання Реєстраційної служби повторно розглянути заяву від 11 грудня 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та здійснити реєстрацію права власності на квартиру НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язання Реєстраційної служби видати їй свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірної квартири; стягнення з державного реєстратора на її користь моральної шкоди у розмірі 7000грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року позов задоволений частково; визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора Одеського міського управління юстиції №18320423 від 25 грудня 2014 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; зобов'язано реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 грудня 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на квартиру НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; у задоволені решти позовних вимог, - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №268 від 21 червня 2012 року був затверджений договір пайової участі замовників у розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси між виконавчим комітетом Одеської міської ради та ТДВ «Чорноморгідробуд» при реконструкції гуртожитку №2 під житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.34/.

15 травня 2013 року між TOB «ФК «Талінофф» та відокремленим підрозділом «Будівельне управління № 463 ТДВ «Чорноморгідробуд» в м. Одесі» укладений договір №10 про фінансування об'єкту будівництва з залученням коштів наданих в управління Фонду фінансування будівництва. Предметом даного договору відповідно до пункту 2.2 є врегулювання цивільно - правових відносин сторін, пов'язаних з реконструкцією гуртожитку №2 для розміщення житла квартирного типу з надбудовою двох поверхів та мансардного поверху по АДРЕСА_1, введенням його в експлуатацію та передачею довірителям об'єктів інвестування в об'єкті будівництва /т.1 а.с.16-19/.

03 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та TOB «ФК «Талінофф» укладений договір №20/12 про участь у Фонді фінансування будівництва, згідно якого за позивачем закріплено об'єкт інвестування, а саме квартира НОМЕР_1, розміщена на 4 поверсі, загальною площею 58,01кв.м. /т.1 а.с.20-26/.

Відповідно до умов договору № 20/12 від 03 грудня 2013 року, актом від 23 жовтня 2014 року забудовник ТДВ «Чорноморгідробуд» передав, а довіритель ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру НОМЕР_1, загальною площею 58,30кв.м., на 4 поверсі за адресою: АДРЕСА_1.

24 жовтня 2014 року за замовленням позивача виготовлений технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 /т.1 а.с.46-47/.

11 грудня 2014 року позивач звернулась до реєстраційної служби з заявою про реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) з наданням всіх документів, які підтверджують виникнення її права власності на квартиру /т.1 а.с.54/.

Розглянувши вказану заяву позивача, керуючись статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктом 20 та 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, відповідач прийняв рішення №18320423 від 23 грудня 2014 року про відмову у державній реєстрації прав власності на квартиру НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з тих підстав, що під час розгляду заяви та доданих до неї документів, державним реєстратором прав на нерухоме майно було встановлено, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме згідно з наданим договором оренди землі від 16 вересня 2005 року земельна ділянка, на якій розташований об'єкт, надана лише для експлуатації та обслуговування будівель гуртожитків, що суперечить п.8.1 наданого договору (заборона на зміну цільового призначення без узгодженої за встановленим порядком проектної документації) /т.1 а.с.40/.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наведені в рішенні №18320423 від 25 грудня 2014 року державним реєстратором доводи являються безпідставними, оскільки відповідачем не надано жодних доказів порушення позивачем законодавства України при зверненні з заявою та доданих до неї документів про реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені повноваження органу державної реєстрації, якій: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1)обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2)повноважень заявника; 3)відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4)наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5)наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлений перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи позивач надала відповідачу всі необхідні документи, а саме: договір №10 про фінансування об'єкту будівництва з залученням коштів наданих в управління Фонду фінансування будівництва від 15 травня 2013 року; договір № 20/12 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А «Шмигіна» від 03 грудня 2013 року; додаток №1 до договору № 20/12; додаткову угоду №00 від 14 жовтня 2013 року; договір оренди землі від 16 вересня 2005 року; акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 16 листопада 2004 року; акт прийому-передачі земельної ділянки від 16 вересня 2005 року; рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 268 від 21 червня 2012 року; декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 06 жовтня 2014 року; акт прийому-передачі квартири НОМЕР_1 від 23 жовтня 2014 року; довідку з адресного реєстру м.Одеси від 23 жовтня 2014 року; технічний паспорт на квартиру НОМЕР_1 від 24 жовтня 2014 року; розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про присвоєння поштової адреси №504/01-06 від 21 листопада 2014 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень від 20 листопада 2014 року.

Таким чином, відповідно до переліку документів та вищенаведених нормативних актів, колегія суддів вважає, що у відповідача була відсутня підстава для відмови у державній реєстрації прав власності на квартиру НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 щодо подання документів, які не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до частини першої статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до п.5 ст.20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Згідно ст.38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Відповідно до класифікації видів цільового призначення земель до земель житлової забудови відносяться землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше); землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва).

Таким чином, виходячи з вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що при здійсненні реконструкції гуртожитку №2 для розміщення житла квартирного типу з надбудовою двох поверхів та мансардного поверху по АДРЕСА_1 зміни цільового призначення відповідно до пункту 8.1 договору оренди землі не відбулося.

Отже, перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не надано достатніх доказів порушення позивачем законодавства України при державній реєстрації прав власності на спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності оригіналів документів, як на підставу для відмови в проведенні державної реєстрації прав власності на квартиру, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до пункту 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви та надає час для усунення недоліків.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими доводами суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного, оскільки при вирішенні справи суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись, ст.ст.198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: О.І. Шляхтицький