Справа № 2а-6260/10/1570
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2015 р. м. Київ К/800/10914/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Прокуратури Кілійського району Одеської області в інтересах держави в особі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області до Відкритого акціонерного товариства "Кілійське підприємство "Спецмонтажник" про стягнення заборгованості за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кілійського району Одеської області в інтересах держави в особі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області звернувся до суду з адміністративним позовом до Відкритого акціонерного товариства «Кілійське підприємство «Спецмонтажник», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по страховим внескам у сумі 536,53 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2010 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року скасовано постанову та прийнято нову про відмову у задоволенні позову.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області не погодилось з постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року і звернулось до суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2010 року, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, дійшла висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Кілійське підприємство «Спецмонтажник» зареєстроване як юридична особа Кілійською районною державною адміністрацією Одеської області 25.12.1998 року, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 280845.

ВАТ «Кілійське Підприємство «Спецмонтажник» перебуває на обліку у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про що свідчить страхове свідоцтво від 14.06.2001 року.

Згідно плану графіку перевірок страхувальників відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області була проведена планова перевірка підприємства ВАТ «Кілійське підприємство «Спец монтажник».

За результатами вказаної перевірки був складений акт перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 94/33 від 19.11.2009 року, відповідно до якого заборгованість платника страхових внесків склала 944,06 грн., в тому числі: недоїмка 502,11 грн., сума страхових внесків, строк сплати яких не настав 311,20 грн. та несплачена пеня 130,75 грн.

Згодом акт перевірки був скоригований, в зв'язку з тим, що в ході розгляду справи представником відповідача були надані документи, підтверджуючі сплату матеріальної допомоги на лікування в сумі 3000 грн., яка не підлягає обкладанню податком з доходів фізичних осіб та страховими внесками на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання України.

Згідно відкоригованого акту № 94/33 від 06.12.2010 року заборгованість платника страхових внесків склала 847,73 грн., в тому числі недоїмка в сумі 429,51 грн., сума страхових внесків, строк сплати яких не настав 311,20 грн., не сплачена пеня 107,02 грн.

З довідки про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вбачається, що видами діяльності ВАТ «Кілійське підприємство «Спецмонтажник»є монтажні роботи, пусконалагоджувальні операції, автомобільне господарство.

З акту перевірки вбачається, що підприємство має 52 клас ризику, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» для даного класу професійного ризику виробництва встановлений страховий тариф 2,32 %.

Згідно додатку № 2 до відкоригованого акту перевірки № 94/33 від 06.12.2010 року недоїмка по сплаті страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кілійському районі складає 429,51 грн., а сума пені 107,02 грн., тобто ВАТ «КП Спецмонтажник» під час виплати надбавки за роз'їзний характер роботи та матеріальної допомоги не сплачувало страхові внески до вищевказаного Фонду.

У зв'язку з несплатою, у добровільному порядку, заборгованість по страховим внескам у сумі 536,53 грн., прокуратура Кілійського району Одеської області в інтересах держави в особі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області звернулась до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підприємством, всупереч ст. 1 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не сплачений страховий тариф на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності в розмірі 536,53 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказана норма Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не регулює спірні правовідносини, з посиланням на те, що на діяльність Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України поширюється норма Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року № 2181-III, якою встановлено процедуру погашення податкового боргу.

Проте, з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна погодитися, з огляду на наступне.

Перелік податків і зборів (обов'язкових платежів), наведений у статтях 14, 15 зазначеного Закону, є вичерпним і з 12.02.2003р. (дата набрання чинності) Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо загальнообов'язкового державного соціального страхування» від 16.01.2003р. № 429-ІV не включає збір на обов'язкове соціальне страхування, різновидом якого є внесок на страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно з преамбулою Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування. Пунктом 1.3 статті 1 цього Закону встановлено, що податковий борг (недоїмка) це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання. У свою чергу, пункт 1.2 статті 1 цього ж Закону визначає податкове зобов'язання як зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 р. № 1105- ХV, який, крім підпунктів "а" - "в" пункту 5 та пункту 7 статті 21, набрав чинності з 01.04.2001р., законодавство про страхування від нещасного випадку складається із Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про охорону праці» та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Тобто, відносини у сфері соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, зокрема щодо погашення боргу, регулюються спеціальним законодавством, відмінним в силу статей 14, 15 Закону України «Про систему оподаткування» від Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Згідно пункту 2 розділу XI Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, законодавчі та інші нормативно - правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на це, з моменту вступу в силу Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (з 01,04.2001р.) норми Закону України "Про систему оподаткування" у частині, що йому суперечили до 12.02.2003р., також не застосовуються, хоча зміни у Закон України "Про систему оподаткування", якими виключено пункт 16 частини першої статті 14 Закону, що відносив до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів) і збір на обов'язкове соціальне страхування, були внесені тільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо загальнообов'язкового державного соціального страхування» від 16.01.2003 р. № 429-ІV.

Окрім цього, статті 15, 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 р. № 1105 встановлюють, що Фонд соціального страхування України від нещасних випадків є некомерційною самоврядною організацією, і кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України, натомість як згідно з частинами 2, 3 статті 2 Закону України "Про систему оподаткування" державні цільові фонди це фонди, які створені відповідно до законів України і формуються за рахунок визначених законами України податків і зборів (обов'язкових платежів) юридичних осіб незалежно від форм власності та фізичних осіб; державні цільові фонди включаються до Державного бюджету України, крім Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Пенсійного фонду України.

Тобто аналіз положень Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", Закону України "Про систему оподаткування" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 1105- XV не дає підстав для віднесення страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, до податків і зборів (обов'язкових платежів), на які поширюється дія Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" згідно його преамбули.

Включення Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" органів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування у перелік контролюючих органів не змінює статусу названих внесків, у зв'язку з чим вони не можуть вважатися податком чи збором у розумінні законів України про оподаткування і не можуть погашатися в іншому порядку, ніж це передбачено Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Отже, страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання не входять до складу системи оподаткування.

Також слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням. Згідно з частиною четвертою статті 46 вказаного Закону, кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не включаються до складу Державного бюджету України.

Таким чином, норми Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-14 на діяльність Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не поширюються.

Окрім того, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», діяла до 01.01.2011 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в частині 5 якої зазначено наступне:

«Страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків. інших обов'язкових платежів, що становлять систему оподаткування. На страхові внески не поширюється податкове законодавство».

Стаття 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» діяла в даній редакції у період з 23.02.2007 по 01.01.2011 рік, а перевірка проводилась 19.11.2009 року та 10.06.2010 року.

Таким чином, судом апеляційної інстанції не була врахована дія ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції від 23.02.2007 року на момент виникнення правовідносин із стягнення заборгованості, яка передбачала, що на страхові внески не поширюється податкове законодавство.

За таких обставин судова колегія визнає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотримання норм матеріального та процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 225, 226, 231 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області - задовольнити

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року скасувати, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2010 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець