Справа № 819/2027/13-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 р. Справа № 876/7063/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці Міндоходів на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року у справі за позовом Тернопільського міськрайонного центру зайнятості до Тернопільської митниці Міндоходів про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до Тернопільської митниці Міндоходів, яким просив стягнути з відповідача на його користь виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 8638,94 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що з врахуванням положень ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», вимоги якої кореспондуються із приписами п. 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 219, вимоги позивача щодо стягнення допомоги по безробіттю, отриманої ОСОБА_1 під час вимушеного прогулу та в подальшому поновленому на роботі, на переконання суду першої інстанції, є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, отже, підлягають до задоволення в повному обсязі. Суд відхилив посилання відповідача на наявність у разі задоволення позову подвійного стягнення заявлених позивачем сум із Державного бюджету України, оскільки згідно з приписами ч. 5 ст. 8 зазначеного Закону кошти Фонду державного соціального страхування на випадок безробіття не включаються до складу Державного бюджету України.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає її незаконною та необґрунтованою, зазначає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що після поновлення ОСОБА_1 на посаді на виконання судового рішення його було звільнено із займаної посади за власним бажанням, отже, на час розгляду даної справи ОСОБА_1 не перебував у трудових відносинах з Тернопільською митницею Міндоходів. Крім того, ОСОБА_1 було звільнено з посади та поновлено на посаді в митних органах наказами Державної митної служби України, відповідно саме Державна митна служба України є роботодавцем, в зв'язку з чим відсутні законні підстави для стягнення з Тернопільської митниці Міндоходів виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю. Також суд першої інстанції не врахував, що після припинення перебування на службі в митних органах ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у СМП «Сателіт» і після звільнення з даного підприємства за угодою сторін він звернувся до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, де отримав статус безробітного та спірну допомогу по безробіттю. Тобто ОСОБА_1 отримав статус безробітного у зв'язку із звільненням з СМП «Сателіт», а не з митних органів України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, наказом Державної митної служби України від 11.06.2012 року № 1207-к «Про припинення перебування на державній службі» ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного інспектора відділу митного оформлення № 1 Тернопільської митниці на підставі п. 6 ст. 30 Закону України «Про державну службу».

Наказом начальника Тернопільського міськрайонного центру зайнятості від 10.12.2012 року № НТ121210 ОСОБА_1 було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

Наказом начальника Тернопільського міськрайонного центру зайнятості від 13.06.2013 року № НТ130613 ОСОБА_1 було припинено його реєстрацію як безробітного та припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з поновленням на роботі за рішенням суду, яке набрало законної сили.

За період з 10.12.2012 року до 13.06.2013 року ОСОБА_1 було виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття (допомога по безробіттю) в розмірі 8638,94 грн.

При цьому, 25.07.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної митної служби України та Тернопільської митниці про поновлення його на зазначеній вище посаді.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.08.2012 року у задоволенні позову було відмовлено.

Однак постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2013 року зазначену постанову Тернопільського окружного адміністративного суду було скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 11.06.2012 року № 1207-к про припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1 - провідного інспектора відділу митного оформлення № 1 Тернопільської митниці. та поновлено його на даній посаді з 12.06.2012 року.

На виконання вказаного судового рішення наказом Державної митної служби України від 01.06.2013 року № 901-к було скасовано зазначений вище наказ від 11.06.2012 року № 1207-к та поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного інспектора відділу митного оформлення № 1 Тернопільської митниці з 12.06.2012 року.

19.07.2013 року Тернопільський міськрайонний центр зайнятості листом за № 08/3827 надіслав Тернопільській митниці Міндоходів претензію про відшкодування виплаченого ОСОБА_1 забезпечення (допомоги по безробіттю) в сумі 8638,94 грн. у зв'язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.

На претензію Тернопільська митниця Міндоходів надала відповідь від 23.07.2013 року № 51.1-820, в якій зазначила, що виплачена ОСОБА_1 допомога по безробіттю в сумі 8638,94 грн. не підлягає поверненню в зв'язку з його поновленням на роботі за рішенням суду, оскільки Тернопільська митниця не здійснювала виплату за рішенням суду середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також ОСОБА_1 з 19.06.2013 року звільнений із митних органів на підставі поданої ним заяви.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача спірної допомоги по безробіттю з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одним із видів забезпечення безробітного є допомога по безробіттю.

Згідно з пп. 2 п. 1 ст. 31 цього Закону виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 даного Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду утримується із роботодавця.

Відповідно до п. 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 219, громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні знімаються з обліку з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили. При цьому в картці робиться запис про прийняття на роботу, зазначаються дата та номер наказу. Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до частини четвертої статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Враховуючи, що ОСОБА_1 був поновлений на посаді провідного інспектора відділу митного оформлення № 1 Тернопільської митниці за рішенням суду, сума допомоги по безробіттю, виплачена йому позивачем, відповідно до вимог наведених вище норм підлягає стягненню з Тернопільської митниці Міндоходів як правонаступника Тернопільської митниці.

Твердження відповідача про те, що відсутні правові підстави для стягнення з Тернопільської митниці Міндоходів виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, оскільки ОСОБА_1 було звільнено з посади та поновлено на посаді в митних органах наказами Державної митної служби України, отже, в даному випадку саме Державна митна служба України є роботодавцем, колегія суддів вважає безпідставними і не бере до уваги з таких підстав.

ОСОБА_1 був звільнений з посади провідного інспектора відділу митного оформлення № 1 Тернопільської митниці та поновлений на цій посаді на виконання судового рішення.

Тобто ОСОБА_1 займав штатну посаду, отже, перебував в трудових відносинах саме з Тернопільською митницею, де також отримував заробітну плату, що підтверджується виданими відповідачем довідками про його заробіток, які досліджувались адміністративними судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Міндоходів та Міністерства доходів і зборів України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Особливості призначення на посади та звільнення з посад працівників митних органів, а саме їх призначення та звільнення керівником митного органу вищого рівня - Державної митної служби України чи її правонаступника Міністерства доходів і зборів України, зазначених обставин не спростовують.

Також, на думку колегії суддів, та обставина, що та після поновлення ОСОБА_1 на посаді на виконання судового рішення його було звільнено із займаної посади за власним бажанням, в зв'язку з чим на час розгляду даної справи ОСОБА_1 не перебуває в трудових відносинах з Тернопільською митницею Міндоходів, не звільняє відповідача від обов'язку відшкодувати Тернопільському міськрайонному центру зайнятості виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 звертався з адміністративним позовом до Тернопільської митниці Міндоходів, Міністерства доходів і зборів України про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, зобов'язання здійснити перерахунок сум, належних до виплати при звільненні.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.10.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2014 року, позов було задоволено частково: стягнуто з Тернопільської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.06.2012 року до 25.12.2013 року в сумі 19720,58 грн. з утриманням обов'язкових податків і зборів, та середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника за період з 26.01.2013 року до 12.06.2013 року в сумі 7388,48 грн. з утриманням обов'язкових податків та зборів.

Щодо посилання відповідача на тут обставину, що після припинення перебування на службі в митних органах згідно з наказом Державної митної служби України від 11.06.2012 року № 1207-к ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у СМП «Сателіт» і лише після звільнення з даного підприємств за угодою сторін він звернувся до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, де отримав статус безробітного та спірну допомогу по безробіттю, тобто отримав статус безробітного у зв'язку із звільненням з СМП «Сателіт», а не з митних органів України, колегія суддів зазначає наступне.

Поновлення судом працівника на роботі (посаді) має місце у випадку його незаконного звільнення роботодавцем.

Водночас звільнений працівник має право як звернутись до центру зайнятості для отримання статус безробітного та відповідних виплат, так і влаштуватись на іншу роботу.

Проте передбачений ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» обов'язок роботодавця відшкодувати центру зайнятості виплачене звільненому працівнику забезпечення безробітного, зокрема, допомогу по безробіттю, не залежить від моменту отримання цим працівником статусу безробітного (відразу після звільнення з роботи чи пізніше), а також від перебування цього працівника в трудових відносинах з іншими підприємства (підприємцями), установами, організаціями в період від звільнення з роботи до поновлення за рішенням суду.

Також колегія суддів враховує, що, як вбачається із зазначеної вище постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.10.2013 року, суд дослідив факт отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в сумі 8638,94 грн. та виключив дану суму із стягуваних сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року у справі № 819/2027/13-а за позовом Тернопільського міськрайонного центру зайнятості до Тернопільської митниці Міндоходів про стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький