Справа № 352/1042/14-а,2-а/352/57/14
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 9289/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

Суддів Хобор Р.Б., Попко Я.С.,

розглянувши упорядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано - Франківської області на постанову Тисменицького районного суду Івано - Франківської області від 22 серпня 2014 року у справі № 352/1042/14-а за позовом ОСОБА_1 до Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання недійсним рішень Радчанської сільської ради та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

06.05.2014 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Радчанської сільської ради про визнання недійсними та скасувати рішення сесії сільської ради від 07.11.2013 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки ОСОБА_1 та рішення сесії сільської ради від 27.03.2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 та зобов'язання вчинити певні дії.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, які викладені в позовній заяві, просять позов задовольнити, визнати недійсними та скасувати рішення сесії Радчанської сільської ради від 07.11.2013 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки ОСОБА_1 та рішення сесії сільської ради від 27.03.2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 » і зобов'язати сільську раду прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, яким надати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виділених для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 площею 0,16 га.

Постановою Тисменицького районного суду Івано - Франківської області від 22 серпня 2014 року позов задоволено, визнано недійсним та скасовано рішення Радчанської сільської ради двадцять першої сесії від 07.11.2013 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 » та двадцять п»ятої сесії від 27.03.2014 року «Про розгляд заяви» та зобов»язано Радчанську сільську раду прийняти рішення, яким надати дозвіл ОСОБА_1 на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,16 га, виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, сільський голова Радчанської сільської ради, Вацеба В.М. подав апеляційну скаргу, в яких просять скасувати постанову Тисменицького районного суду Івано - Франківської області від 22 серпня 2014р. та постановити нову, якою в задоволені позову відмовити.

Сільський голова Радчанської сільської ради, Вацеба В.М. апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що підставою для оскарження постанови суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.08.13 позивачка успадкувала від свого чоловіка ОСОБА_3 житловий цегляний будинок житловою площею 34,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де і зараз проживає, свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.08.2013р.

Радчанська сільська рада рішенням двадцять першої сесії від 07.11.2013 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1» вирішила: Надати дозвіл гр. ОСОБА_1 на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею - 0,05 га, виділених: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 площею - 0,05 га.

Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 знаходилася в користуванні чоловіка позивачки і не була ним приватизована до дня смерті.

У довідці Радчанської сільської ради від 22.11.2012 року №1912 зазначено, що за померлим ОСОБА_3 згідно записів земельно-кадастрової книги №1 стор.42, ведення якої розпочато у 1993 році, по матеріалах подвірної інвентаризації 1991-1993 років, числиться 0,05 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівельта споруд по АДРЕСА_1.

Згідно отриманого в архіві рішення Радчанської сільської ради 10 сесії 1 скликання від 20.11.97 та додатку до рішення "Про інвентаризацію і затвердження змін на приватизацію" ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,25 га.

Вказаний факт підтверджений також наданим архівним відділом Тисменицької РДА архівним витягом з протоколу 9 сесії 1 скликання Радчанської сільської ради від 05.08.1997 року, на якій вирішено: 1) Затвердити заяви жителів села на проведення приватизація станом на 05.08.97, згідно додатку (список). 2) Розпочати приватизацію згідно заяв. В списку під №14 за ОСОБА_3 числиться 0,25 га. і 0,06 га.

Отже, питання про надання у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,25 га та 0,06 га. підтверджено рішенням Радчанської сільської ради 10 сесії 1 скликання від 20.11.1997 року, яке на даний момент є чинним і ніким не скасовувалось.

Так як за життя, чоловік позивачки отримав 0,15 га план під будівництво по АДРЕСА_2, сільська рада зобов'язана надати земельну ділянку площею 0,16 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1.

В рішенні від 07.11.2013 року відповідач посилається на рішення Радчанської сільської ради 10 сесії 1 скликання від 20.11.1997 року, однак виділяє земельну ділянку площею 0,05 га, а не 0,16 га.

Відповідачем не приймалось рішення про переведення спірної ділянки в запас територіальної громади с. Радча, тому посилання відповідача є безпідставні.

Окрім того, 27.03.2014 року Радчанська сільська рада приймає рішення, яким зобов'язує позивачку прибрати огорожу, що встановлена за межами її ділянки згідно матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), однак технічна документація не відповідає розмірам земельної ділянки та є не погоджена.

Крім того, в суді встановлено, що огорожа встановлена ще за життя чоловіка позивачки в межах норми, тобто 0,16 га, яка була йому виділена в користування та якою користувалися його члени сім»ї, а тому законодавство в сфері землекористування не порушено.

Земельним кодексом 1991 р. було передбачено розмір санітарно-захисної зони річки 5 м. тому, будівлі споруджені законно, які перейшли по спадщині позивачу разом із земельною ділянкою площею 0,16 га., яка має право на її приватизацію.

Вказані обставини підтвердили допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які ствердили, що чоловік позивачки ОСОБА_3 1982 р. отримав план на будівництво по АДРЕСА_1, та протягом 1982-1983 р.р. здійснював будівництво будинку та господарських будівель, земельною ділянкою користувались та користуються в тих розмірах, що і була раніше близько 0,16 га, за якою здійснювали догляд, насаджували дерева та кущі. Огорожа встановлена, ще за життя ОСОБА_7 жодних претензій зі сторони сільської ради не виникало.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 10, 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до положень ст.26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішується відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Стаття 59 названого Закону передбачає, що сільська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно правил ст.12 ЗК України, до повноважень сільської ради у галузі земельних відносин на території села належить розпорядження землями територіальної громади.

Згідно ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах -не більше 0,25 га.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає, що порушенні права позивачки, підлягають захисту способами, передбаченими ст. 152 Земельного кодексу України, з обов'язковим дотриманням норм чинного законодавства. Згідно вказаної статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку, що передбачено п.2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 16.04.2004 року у п.7, при оскаржуванні рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування з питань, віднесених до їх компетенції (наприклад, про відмову в передачі у власність чи продажу земельної ділянки або розміщення об'єкта, тощо), суд у разі задоволення позову визнає рішення цих органів недійсними і зобов'язує їх, залежно від характеру спору, виконати певні дії на захист порушеного права чи сам визнає це право за позивачем.

На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що при вирішенні питання про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки ОСОБА_1 стосовно спірної земельної ділянки не враховано всі наявні обставини справи, хто і коли та з якого часу користувався даною земельною ділянкою, хто і коли звертався із заявою про надання земельної ділянки і т.д., є порушенням принципу справедливості. Така позиція щодо дій органів місцевого самоврядування (збереження справедливого балансу між інтересами держави і громадянами) висловлена зокрема в Рішенні Європейського Суду з прав людини № 44277/98 від 24.07.2003 року.

В зв'язку з цим суд вважає, що Радчанська сільська рада 07.11.2013 року передчасно прийняла рішення «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки ОСОБА_1 щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею - 0,05 га, виділених: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по по АДРЕСА_1 площею - 0,05 га., та рішення сесії сільської ради від 27.03.2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 і за вказаних обставин слід визнати дані рішення нечинними та зобов'язати Радчанську сільську раду прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, яким надати дозвіл ОСОБА_1 на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виділених для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 площею 0,16 га.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним та всебічним з'ясуванням усіх обставин справи, а тому виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає, що позов правильно задоволено повністю.

Керуючись ст.ст. 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано - Франківської області залишити без задоволення, а постанову Тисменицького районного суду Івано - Франківської області від 22 серпня 2014 року у справі № 352/1042/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Р.П. Сеник

Судді Р.Б. Хобор

Я.С. Попко