Справа № 821/4983/14
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 р. Справа № 821/4983/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановиЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.09.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 60675,97 грн., з яких за основним платежем на 48543,98 грн., за штрафними санкціями на 12135,99 грн.

Суд першої інстанції своєю постановою від 15 січня 2015 року позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 24.09.2014 р. № .

Державна податкова інспекція у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Державна податкова інспекція у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Авто Холдинг» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу від 09.12.2013 року №16/13. Відповідно до вказаного Договору купівлі-продажу, ТОВ «Авто Холдинг» передав у власність ФОП ОСОБА_4 транспортний засіб марки Mazda SK YACTIV SDN 2/5 L AT Toring вартістю 284 900 грн. з яких ПДВ 47483.33 грн. Реальність виконання вказаного договору та комплектуючих до автомобіля (килимків, захисту моторного відсіку, авто сигналізації, паркувального радару, захисної плівки) і робіт по їх установці (тонування, поклейці бронь-плівки, установці паркувального радару, авто сигналізації, захисту ДВЗ) підтверджується: рахунком-фактурою від 10.12.2013 р. № СФ-0000049, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 24.12.2013 р. № НЗ-000223, актом приймання-передачі товару від 31.12.2013 р., видатковою накладною від 31.12.2013 р. № РН-0000051, податковими накладними від 11.12.2013 р. № 14, від 13.12.2013 р. № 18, від 17.12.2013 р. № 29, від 31.12.2013 р. № 51, розрахунками коригування кількісних і вартісних показників: № 47 від 31.12.2013 р. до податкової накладної від 11.12.2013 р. № 14; № 48 від 31.12.2013 р. до податкової накладної від 13.12.2013 р. № 18; № 49 від 31.12.2013 р. до податкової накладної від 17.12.2013 р. № 29; № 50 від 31.12.2013 р. до податкової накладної від 17.12.2013 р. № 32, платіжними дорученнями від 11.12.2013 р. № 279, від 13.12.2013 р. № 282, від 17.12.2013 р. №№ 283, 284. Контролюючий орган, за наслідками проведення документальної позапланової виїзної перевірки, не заперечує як з приводу правомірності та законності укладання договорів купівлі-продажу транспортних засобів, так і з приводу здійснення оплати її вартості. В той же час посадові особи відповідача вважають, що ФОП ОСОБА_4 не надано доказів використання придбаного у ТОВ "Авто Холдинг" автомобіля у власній господарській діяльності, у зв'язку з чим ним протиправно включено до складу податкового кредиту грудня 2013 року суму ПДВ 48543,98 грн., сплачену у вартості придбаного транспортного засобу. Крім цього відповідач вважає, що автомобіль Маzda SK YАCTIV SDN 2.5L AT Touring зареєстровано на фізичну особу, що не дає можливості вважати майно, яке перебуває у приватній власності фізичної особи, основними засобами суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця.

Пунктом 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року за № 1388 передбачено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції. Транспортні засоби, що належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами. Відповідно до зазначеної правової норми транспортні засоби, що придбаваються фізичними особами - підприємцями, право власності реєструється виключно за фізичними особами, відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 320 ЦК України, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (ч.2 ст. 50 ЦК України та ч.1 ст. 128 ГК України).

Оскільки фізична особа, ОСОБА_4, зареєструвалася в порядку передбаченому законом як підприємець та набув статусу суб'єкта підприємницької діяльності з моменту такої реєстрації, він має право використовувати все без виключення своє майно в цілях господарської діяльності.

У відповідності до ст. 51 ЦК України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. До суб'єктів господарювання, згідно із положенням п.2 ч.2 ст. 55 ГК України, належить громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Зі змісту гарантій прав підприємців, встановлених ст. 47 ГК України, випливає, що держава гарантує всім підприємцям, незалежно від обраних ними організаційних форм підприємницької діяльності, рівні права та рівні можливості для залучення і використання матеріально-технічних, фінансових, трудових, інформаційних, природних та інших ресурсів.

Відповідно до ч.4 ст. 55 та ч.1 ст. 133 ГК України, суб'єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності. Основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності.

Оскільки фізична особа - підприємець належить до суб'єктів господарювання (підприємців), вона має рівні права поряд з іншими суб'єктами господарювання незалежно від організаційно-правової форми залучення і використання матеріально-технічних ресурсів на основі права власності.

Нормами діючого законодавства України не обмежено фізичну особу - підприємця у праві мати у власності майно, здійснювати суб'єктивні права та нести обов'язки щодо такого майна, і використовувати його у господарській. На підставі ст. 52 ЦК України та ч.2 ст. 128 ГК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Колегія суддів на підставі вище викладених нормативних актів приходить до висновку, що законодавчі акти України не відокремлюють майно, яке використовується фізичною особою - підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, від усього належного такій фізичній особі майна, що надає право фізичній особі - підприємцю використовувати його без будь-яких обмежень в цілях підприємницької діяльності, якщо такі обмеження прямо не встановлені чи не випливають із змісту закону.

Проте що транспортний засіб використовуються позивачем у господарській діяльності свідчать надані докази, а саме: подорожні листи службового автомобіля а.с.70-133. ТОВ "Авто Холдинг" видав податкові накладні на постачання транспортних засобів, де покупцем товару зазначено фізичну особу - підприємця ОСОБА_4, а не фізичну особу. Таким чином, наведені вище обставини та письмові докази у їх сукупності свідчать про те, що ФОП ОСОБА_4 придбав на підставі договору купівлі-продажу транспортний засіб та використовує його у своїй господарській діяльності. Податкове законодавство України не розмежовує платників податку на додану вартість за їх правами та обов'язками в частині нарахування, утримання та сплати податку на додану вартість, а тому як юридична так і фізична особа - підприємець мають рівні права, передбачені розділом V Податкового Кодексу України (Податок на додану вартість). Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів. Як передбачено положенням п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів та складається з сум податку на додану вартість, нарахованого (сплаченого) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право позивача на віднесення суми сплаченого ним податку на додану вартість, включеного до ціни транспортних засобів, до податкового кредиту, виникло у нього зв'язку із придбанням транспортного засобу, який використовуються в оподаткованих операціях у межах його господарської діяльності ФОП ОСОБА_4. На підставі матеріалів справи та оцінки представлених доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 повністю знайшли своє підтвердження, є законними, а тому підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області, - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк