Справа № 201/15357/14-а(2-а/201/45/2015)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 травня 2015 рокусправа № 201/15357/14-а 2-а/201/45/2015

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Баранник Н.П.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року у справі № 201/15357/14-а (2-а/201/45/2015) за позовом Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена організації ОСОБА_1 до директора Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Рудяк Олександра Опанасовича та головного спеціаліста по зв'язкам з громадськістю та юридичному забезпеченню Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Скоріної Ганни Володимирівни про визнання дій неправомірними у зв'язку із порушенням права на отримання публічної інформації та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року апеляційна скарга Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року у справі № 201/15357/14-а (2-а/201/45/2015) була залишена без руху. Апелянту був наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: заявнику апеляційної скарги необхідно було надати статут організації, оформлений належним чином, відповідно до якого громадська організація має право звертатися до суду за захистом прав та інтересів членів своєї організації, або сплатити судовий збір у встановленому розмірі, із наданням документу на підтвердження його сплати.

На адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду повернулося поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що позивач копію ухвали суду апеляційної інстанції від 17.03.2015 року отримав 11 квітня 2015 року.

05 травня 2015 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява від Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» про усунення недоліків апеляційної скарги.

У заяві йдеться проте, що відповідно до п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору як громадська організація, що звернулась до суду із заявою про захист прав та інтересів іншої особи. Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» зареєстрована у Міністерстві юстиції України без статусу юридичної особи.

Перевіривши документи, надані на усунення недоліків апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Захист у судах прав та інтересів інших осіб є однією з гарантій реалізації конституційного права кожного на судовий захист і полягає у зверненні до суду державних органів, органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб, яким законом надано право звертатися із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб (ст. 45 ЦПК України, ст. 60 КАС України, абз. 3 ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 21, ст. 28 ГПК України).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Правові та організаційні засади діяльності громадських організацій визначені в Законі України «Про громадські об'єднання» від 22 березня 2012 року № 4572-VI.

Відповідно до офіційного тлумачення Закону України «Про громадські об'єднання» Конституційним Судом України у Рішенні від 28.11.2013 року (справа №1-17/2013) зазначено, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Наданий скаржником Витяг з протоколу № 1 Установчих зборів Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» від 15 вересня 2014 року не можна віднести до установчих документів громадської організації, оскільки означений документ, не містить обов'язкових реквізитів, що надають йому юридичної сили.

Відповідно до положень ст.9 Закону України «Про об'єднання громадян» утворення громадського об'єднання здійснюється на установчих зборах його засновників та оформлюється протоколом. Протокол установчих зборів повинен містити відомості, зокрема, щодо рішення про утворення громадського об'єднання із зазначенням мети (цілей) його діяльності.

Відповідно до вищевикладеного, протокол установчих зборів, із вказівкою на мету діяльності організації є установчим документом громадської організації, з якого можна визначити основні напрями діяльності громадського об'єднання та встановити наявність чи відсутність повноважень щодо захисту в суді прав та інтересів членів організації та інших осіб.

Посилання на те, що ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» має повноваження захищати в суді інтереси членів організації або третіх осіб, зазначені лише у витязі з протоколу засідання ради керівництва ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» стосовно вирішення питання про прийняття членів до лав організації», проте суд не може вважати даний витяг належним документом, що визначає повноваження організації на звернення в інтересах інших осіб до суду на захист порушеного права.

Скаржник зазначає, що організація не є платником податків та зборів. Вказані обставини не свідчать про звільнення останнього від сплати судового збору. Судовий збір за своєю правовою природою є різновидом судових витрат, порядок справляння якого визначено Законом України «Про судовий збір», і не відноситься до загальнообов'язкових податків, зборів та платежів, питання щодо сплати яких регулюється Податковим кодексом України.

За таких обставин вважаю, що громадська організація, що звернулася в інтересах ОСОБА_1, не звільнена від сплати судового збору, тому особою, що подає апеляційну скаргу мав бути сплачений судовий збір.

Згідно з частиною 3 статті 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 108, ст. 189 КАС України, якщо недоліки апеляційної скарги, вказані в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху, не усунуті у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

З огляду на викладене, наявні підстави для повернення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 108, 189 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року у справі № 201/15357/14-а (2-а/201/45/2015) - вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Суддя: Н.П. Баранник