Справа № 2а/2470/3692/11
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2015р. м. Київ К/800/35999/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (суддя-доповідач), Загороднього А.Ф., Зайцева М.П.,

секретар судового засідання Луцак А.В.,

за участю: представника позивача Фрейдун О.М.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України»

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2014 року

у справі №2а/2470/3692/11

за позовом Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України»

до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Дочірнє підприємство «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») звернулось в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області (далі - ДПІ) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 8 квітня 2005 року за №/0 та №/0.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 4 березня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано недійсними податкові повідомлення рішення ДПІ №/0 від та №/0 від 8 квітня 2005 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2014 року апеляційну скаргу ДПІ задоволено.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 4 березня 2014 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» подало касаційну скаргу, в якій просило його скасувати та залишити в силі постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 4 березня 2014 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами перевірки 18 березня 2005 року відповідачем складено акт №1211/130/23-4/31963989 про результати документальної перевірки правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на додану вартість ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за період з 1 вересня 2004 року по 30 вересня 2004 року, згідно висновків якого за перевіряємий період податкове зобов'язання складає 715 139 грн., а саме: обсяг операцій, що оподатковуються за ставкою 20% становить 3 575 700 грн., сума податку на додану вартість (далі - ПДВ) - 715 139 грн., сума дозволеного податкового кредиту складає 515 019,33 грн., а саме: придбані з ПДВ на митній території України товари (роботи, послуги), вартість яких включається до складу валових витрат виробництва (обігу), та основні фонди, які підлягають амортизації для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню на суму 2 575 099,67 грн., ПДВ - 515019,33 грн.

Судами встановлено, що позивач звернувся до начальника Південної залізниці з клопотанням надати фінансову допомогу в розмірі 7 млн. грн. для виконання аерофотознімальних робіт та картографічного дослідження території Чернівецької області зі складним рельєфом з метою прогнозування стихійної руйнації інженерних споруд автодоріг загального користування. На розрахунковий рахунок Позивача надійшли вказані кошти (поворотна фінансова допомога).

Між ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (Замовник) та АТ ЗТ Авіакомпанія «Вітаїр» (Виконавець) укладено договір №131/08 від 13 серпня 2004 року по забезпеченню при виконанні аерофоознімальних робіт, відповідно до якого Замовник замовляє, а Виконавець здійснює та контролює весь комплекс заходів по виконанню аерофотознімальних робіт території Чернівецької області з складним рельєфом.

Вартість робіт складає 7 млн. грн., у тому числі ПДВ - 1 166 666,67грн., оплата здійснюється шляхом 100% передоплати на р/р Виконавця. Договір підписано від імені повноважних представників та скріплено печатками підприємств.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання умов договору №131/08 від 13 серпня 2004 року позивач перерахував кошти в сумі 7 млн. грн. на рахунок АТ ЗТ «Авіакомпанія «Вітаїр» за проведення аерофотознімальних робіт.

АТ ЗТ «Авіакомпанія «Вітаїр» надало податкову накладну №51 від 18 серпня 2004 року на суму 7 млн. грн., в графі «Найменування товарів, робіт, послуг» вказано «Попередня оплата за забезпечення і виконання аерофотознімальних робіт».

30 вересня 2004 року між позивачем та АТ ЗТ «Авіакомпанія «Вітаїр» було підписано акт виконаних робіт. Згідно протоколу погодження договірної ціни на виконання аерофотознімальних робіт в Чернівецькій області загальна вартість виконаних робіт складає 7 млн. грн.

В подальшому ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» звернулося до Південної залізниці з проханням надану поворотну фінансову допомогу, згідно договору від 13 серпня 2004 року в сумі 7 млн. грн., визначити як безповоротну.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вчинення господарських операцій позивачем із контрагентом підтверджується наявними в матеріалах справи копіями податкової накладної та актом виконаних робіт, дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сплачена позивачем сума в якості передоплати за виконані роботи не може бути підставою для формування податкового кредиту, а в подальшому - отримання бюджетного відшкодування, з огляду на фіктивний характер взаємовідносин ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та АТЗТ Авіакомпанія «Вітаїр».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Порядок обчислення і сплати податку на додану вартість на момент виникнення спору, регулював Закон України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР (далі - Закон №168/97-ВР).

У відповідності до п. 1.7 Закону №168/97-ВР податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Пп. 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону №168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Поставка товарів (робіт, послуг), як встановлено п. 7.1 ст. 7 Закону №168/97-ВР, здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість.

Згідно з пп. 7.2.1 п.7.2 ст. 7 Закону №168/97-ВР платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціну поставки без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

У відповідності до пп. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону №168/97-ВР податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до пп. 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР податковий кредит складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з положеннями Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, що був чинний на момент виникнення спірних відносин, валові витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До їх складу, зокрема, включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті (п.5.1 ст. 5 Закону № 334/94-ВР).

Датою збільшення валових витрат виробництва (обігу), згідно пп. 11.2.1 п.11.2 ст. 11 Закону № 334/94-ВР, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-Х11 (далі - Закон № 996) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оскільки, згідно зі ст. 1 Закон № 996 господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, то визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що надані позивачем в підтвердження виконання умов договору № 31/08 від 13 серпня 2004 року документи (накладна, акт виконаних робіт та ін.) підписані уповноваженою особою директором ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_4, відносно якого порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366 КК України, тобто за умисне складання, підписання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та видачу таких документів, що спричинило тяжкі наслідки, та ч. 2 ст. 364 КК України, тобто зловживання службовим становищем, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

В постанові Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 січня 2013 року вказано, що ОСОБА_4 злочинно діяв в особистих інтересах та в інтересах третіх осіб, як службова особа в період з 19 серпня 2004 року по 30 серпня 2004 року підписав від імені підприємства та скріпив печаткою завідомо неправдивий офіційний документ - датований 13 серпня 2004 року примірник протоколу погодження договірної ціни на виконання аерофотознімальних робіт згідно договору № 131/08, в якому містились невідповідаючі дійсності дані про те, що вартість робіт була погоджена сторонами, а також невідповідаючі дійсності дані щодо дати та місця їх складання. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4, діючи в своїх особистих інтересах та в інтересах третіх осіб, як службова особа, в один із днів у першій половині жовтня 2004 року підписав від імені підприємства та скріпив печаткою завідомо неправдивий офіційний документ - примірник акта без номера від 30 вересня 2004 року «виконаних робіт згідно договору 131/08 по забезпеченню при виконанні аерофотознімальних робіт від 13 серпня 2004 року», в якому містились неправдиві дані про виконання АТ ЗТ «Авіакомпанія «Вітаїр» умов вказаного договору у повному обсязі, тобто вартість цих робіт - 7 млн. грн., хоча роботи на час підписання актів не були виконані та будь-які результати на підприємство не поступили.

По одному примірнику вище зазначених завідомо неправдивих документів ОСОБА_4 передав АТ ЗТ «Авіакомпанія «Вітаїр», а інші долучив до фінансової документації ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Вказані обставини щодо здійснення попередньої оплати згідно вищевказаного договору та в частині підписання вищевказаних завідомо неправдивих офіційних документів та їх видачі визнані ОСОБА_4

Судом апеляційної інстанції встановлено, що кримінальну справу стосовно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України - закрито у зв'язку з закінченням строку давності. Постанова суду набрала законної сили.

Із постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2013 року вбачається, що в ході розгляду вказаної справи прокурором змінено обвинувачення ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 364 КК України на ч. 2 ст. 367 КК України (вчинення службової недбалості - неналежного виконання своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки). Згідно з постановою Першотравневого районного суду внаслідок вчинення ОСОБА_4 при вищевказаних обставинах протиправних дій державі в особі ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» завдано матеріальних збитків на суму 8 млн. грн. Кримінальну справу стосовно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України - закрито у зв'язку з закінченням строку давності. Постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З наведених судових рішень, які набрали законної сили, слідує, що надані позивачем документи первинного бухгалтерського обліку не мають юридичної сили та доказовості бухгалтерського обліку, оскільки складені без фактичного виконання умов домовленостей та виконання господарських зобов'язань.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції обґрунтовано не погодилась з висновком експертів про правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про необґрунтованість позову.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують, а зводяться до переоцінки обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, що у відповідності до ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування рішення суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України» залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді О.А. Веденяпін

А.Ф. Загородній

М.П. Зайцев