Справа № 335/2129/15-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/2129/15-а 2-а/335/65/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В.,при секретарі Кудряшовій Ю.І., за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача Каретник Ю.М. ., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання незаконними дії Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо відмови провести перерахунок пенсії з урахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та у подальшому сплачувати в розмірі 90% від сум заробітної плати із врахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, відображених у довідці Державної податкової адміністрації в Запорізькій області від 09.08.2007 №385. Провести доплату пенсії з урахуванням раніше виплачених з 11.02.2015 року сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.02.2008 року він вийшов на пенсію і перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя та одержує пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

В бухгалтерії Державній податковій адміністрації в Запорізькій області йому було видано копію Довідки від 09.08.2007 №385/1 про суми додаткових видів оплати праці, в якій зазначені суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань (копія Довідки від 09.08.2007 №385/1 ( Додаток 1). А також Довідки від 03.03.2008р. №15 для перерахунку пенсії (Додаток 2).

11.02.2015 року позивач надав Управлінню пенсійного фонду України в Орджонікідзевському м. Запоріжжя копію Довідки від 09.08.2007 №385/1 для нового обрахунку пенсії та лист 11.08.2015 ( зареєстрований в Управлінні пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя згідно штампу вхідної кореспонденції 11.02.2015), в якому він, з посиланням на лист Пенсійного фонду України, від 13.07.2011р. №1499/03-20 про нарахування ЄСВ на суму матеріальної допомоги" - за підписом заступника Голови Управління В. Короневського просив включити до розрахунку пенсії державного службовця суму матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально- побутові потреби, а також індексації до розрахунку заробітної плати.

23.02.2015 року за №25/Т-9 листом від Управлінню пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя позивачу повідомлено, що згідно з абз.2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" та пункту 1 постанови ту Міністрів України №865 від 31.05.2000р. " Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії " включення будь-яких інших виплат, а саме: матеріальної допомоги та індексації чинним законодавством не передбачено, тому включення їх до складових заробітної плати для обчислення пенсії згідно Закону України "Про державну службу" немає законних підстав. На теперішній час пенсія розрахована вірно, згідно з наданими документами, та у відповідності до діючого законодавства про пенсійне забезпечення.

Відповідач надіслав заперечення проти позову, які підтримав у судовому засіданні і вважає, що нарахування пенсії проведене відповідно до вимог чинного законодавства України. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення учасників справи, та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Згідно ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Судом встановлено, що з 01.06.2006 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжі та отримує пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України "Про державну службу". У вересні 2007 року управлінням проведено перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 з 01.06.2006 року на підставі довідок ДПА в Запорізькій області від 09.08.2007 року №219/05-03, №384/1, № 385/1. З 01.05.2007 року управлінням було проведено перерахунок пенсії згідно до довідки ДПА в Запорізькій області від 30.07.2007 року №291/1 у зв'язку із підвищенням пенсій державних службовців. З 01.02.2008 року управлінням проведено перерахунок пенсії згідно з довідкою ДПА в Запорізькій області від 03.03.2008 року №15 у зв'язку із підвищенням заробітної плати державних службовців.

11 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати.

Управління листом від 23.02.2015 року № 25/т -9 відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до довідки від 09.08.2007 року № 385/1 про складові заробітної плати з урахуванням "інших виплат", посилаючись на те, що матеріальна допомога на оздоровлення, та матеріальна допомога на вирішення соціально- побутових питань не передбачені статтею 33 Закону № 3723-ХІІ як складові заробітної плати державного службовця.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена в повній мірі правомірність їх дій з таких підстав.

Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст. 33, 37 Закону України "Про державну службу", Законом України "Про оплату праці", ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до статті 33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Стаття 33 Закону № 3723-ХІІ визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, а тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував грошову винагороду, то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця.

Задовольняючи позов та зобов'язуючи відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суд виходить з наступного.

Статтею 37 Закону № 3723-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Нормою, яка визначає механізм проведення перерахунку пенсії державним службовцям є стаття 37-1 Закону України "Про державну службу". За правилами частини першої цієї статті у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії (ч. 2 ст. 37-1 Закону України "Про державну службу").

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч.1 даної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3668-УІ від 08.07.2011 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законом України "Про державну службу"). Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України "Про державну службу") є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. До спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону, які обмежень максимального розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, не встановлюють.

Принципом верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, частина друга статті 3, частина друга статті 6, частина перша статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Верховним Судом України в постановах від 20.02.2012р. у справі №21-430а11, від 06.11.2013 року (справа № 21-350а13), Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 06.02.2014 (справа № К/800/53114/13), від 25.02.2014 (справа №К/800/44856/13) та ін. визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Позиція Верховного Суду України з цього питання викладена також 01.02.2013 року у "Висновках викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України, за І півріччя 2012 р".

Зокрема, визначено, що "отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У цьому разі перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, - ст. 41 Закону України від 9 липня 2003 р. № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 66 Закону України від 5 листопада 1991 р. № 1788-ХП "Про пенсійне забезпечення". Норми Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-ХП "Про державну службу" та Закону України від 24 березня 1995 р. № 108/95-ВР "Про оплату праці" щодо спірних відносин є загальними (постанова Верховного Суду України від 20 лютого 2012 р. у справі № 21-430а11)".

Отже, суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально побутових питань, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та сплачувалися страхові внески мають враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця, що ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, від 14 травня 2013 року у справах № №21-430а11, 21-125а13.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги мають бути задоволені частково і позивачу при обчисленні пенсії відповідно до спеціальних норм, встановлених ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, щодо спірних правовідносин, які визначають виплати для обчислення пенсії за наведених обставин, мають бути зараховані отримані ним матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально- побутових питань, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Суд дійшов до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, повинні бути враховані в заробіток позивача для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, оскільки на них фактично нараховані та сплачені страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування .

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведена правомірність його дій щодо відмови в перерахунку пенсії позивачки, в той час як позивач довів законність своїх вимог.

Водночас відповідач приймаючи рішення про відмову позивачу у включенні до структури заробітної плати яка використана для розрахунку пенсії таких складових як матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань керувався положеннями ст.ст. 33, 37 Закону України "Про державну службу", та виходив з того, що матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Зазначені посилання відповідача на положення закону № 3723-XII "Про державну службу", який є загальним щодо спірних правовідносин, суд не приймає до уваги, оскільки при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом, в даному випадку статті 41 Закону №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"та статті 66 Закону №1788XII "Про пенсійне забезпечення".

Також суд звертає увагу на те, що Закон України "Про запобігання фінансовій катастрофі та створення передумов для економічного зростання в Україні" вступив у дію з 01.01.2015 ним зменшено максимальний розмір пенсії з 90% до 70% від суми заробітної плати.

Однак, відповідно до ч. 3 ст.22та ч. 1 ст.58 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони покращують становище особи.

Отже, з наведеного випливає, що будь-які законодавчі зміни, які звужують зміст та обсяг прав окремої категорії громадян не можуть застосовуватися до тих осіб, які до набрання чинності цих змін вже набули в законний спосіб певні, гарантовані державою права та свободи, в тому числі і право на пенсію державного службовця в передбаченому на час призначення пенсії розмірі.

Як встановлено, позивачу була нарахована пенсія державного службовця в розмірі 90% від його заробітку, що відповідає чинному на час призначення пенсії законодавству. Будь-які зміни до вищезазначених законодавчих актів, які були прийнятті після призначення пенсії позивачу, ніяким чином не можуть впливати на розмір її пенсії.

Суд зазначає, що статтею 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду. Частиною 4 статті 45 цього ж Закону визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Судом встановлено, що позивач подав заяву про перерахунок пенсії до УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя 11 лютого 2015 року, тому перерахунок позивачеві має бути проведений відповідачем з 1 лютого 2015 року.

Отже, позовні вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання здійснення перерахунку пенсії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача виплачувати пенсію в зазначених розмірах на майбутнє, то ці вимоги суд вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від вже вчинених порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Отже, неможливо зобов'язати відповідача вчиняти певні дії на майбутнє, тому що на даний час не можливо стверджувати, чи будуть допущені відповідачем факти порушення прав позивача у майбутньому.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не включення в розрахунок заробітку для призначення пенсії ОСОБА_1 усіх складових заробітної плати державного службовця, зокрема, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з яких утримувався та був сплачений соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії шляхом включення зазначених вище доплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Строк звернення до суду позивачем не пропущено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121,160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії,задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо не включення в розрахунок заробітку для призначення пенсії ОСОБА_1 усіх складових заробітної плати державного службовця, зокрема, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця, включивши до вже нарахованих сум заробітної плати для обчислення пенсії виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно з довідками Державної податкової адміністрації в Запорізькій області від 09.08.2007 року № 385/1 та № 03.03.2008 року №15, виходячи із розміру 90% заробітної плати державного службовця, починаючи з 01 лютого 2015 року, з урахуванням виплачених сум.

В решті частині вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: Ю.В.Апаллонова