Справа № 807/2712/14
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 876/10303/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Держземагенства у Тячівському районі Закарпатської області (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство "Закарпатський геодезичний центр") про визнання протиправною відмову у погодженні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та зобов'язання погодити проект, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Управління Держземагенства у Тячівському районі Закарпатської області погодити проект із землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2565 га, розташованої в АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача погодити вказаний проект.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржив ОСОБА_1 Апляційну скаргу мотивує тим, що ч.7 ст.118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що в разі якщо орган місцевого самоврядування не надав мотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки має право замовити розроблення проекту землеустрою без надання такого дозволу, про що повідомляє орган місцевого самоврядування, тому замовивши в Державного підприємства Закарпатський геодезичний центр Державною службою геодезії, картографії та кадастру Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (далі - ДП Закарпатський геодезичний центр) позивач скористався таким правом. Крім того, є недоведеною обставина отримання позивачем рішення Колодненської сільської ради про відмову в наданні у власність земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1. Також, апелянт звертає увагу на те, що до компетенції відповідача належить питання перевірки відповідності розробленої документації із землеустрою наявній у нього інформації про територію, щодо якої складена документація. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, від сторін надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, тому відповідно до ч.4 ст.196 КАС України та п.2 ч.1 ст.197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що Рішенням 32 сесії 6 скликання Колодненської сільської ради № 274 від 09.07.2014 р. "Про надання у власність земельної ділянки в порядку ст. 119 Земельного кодексу України" ОСОБА_1 було відмовлено в наданні у власність земельної ділянки, з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1, східна сторона якої межує із земельною ділянкою, яка використовується сім'єю ОСОБА_3 під розміщення мучно-комбікормового складу.

В подальшому, 29.07.2014 р. між ДП Закарпатський геодезичний центр в особі керівника Тячівського ВТГВ Білей В.І. та ОСОБА_1 було укладено договір № Т-317 про виконання проектно-вишукувальних робіт з геодезії, землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Керівник Тячівського ВТГВ ДП "Закарпатгеодезцентр" звернувся до Управління Держземагенства у Тячівському районі із клопотанням щодо погодження проекту із землестрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1, проте, листом № 0-708-0.7-1423/2-14 від 18.08.2014 р. було відмовлено в його задоволенні, у зв'язку із наявністю рішення Колодненської сільської ради № 274 від 09.07.2014 р., а проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність без надання дозволу на розроблення такого - погодити неможливо, яка є предметом оскарження.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач знав про те, що йому відмовлено у наданні права власності на земельну ділянку, що розташована в урочищі "Крим'янець", проте, дане рішення не оскаржував. Крім того, посилання позивача на ст. 186-1 ЗК України судом не може братися до уваги, так як підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Суд першої інстанції констатував, що невідповідність положенням закону в даному випадку є відсутність рішення про надання земельної ділянки у власність.

Аналізуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із положеннями ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною сьомою вказаної статті ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Частинами десятою та одинадцятою статті 118 ЗК України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У подальшому були внесені зміни до цієї статті, які направлені на спрощення процедури відведення земельних ділянок у власність, зокрема запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки.

Рішення Колодненської сільської ради № 274 від 09.07.2014 р. ґрунтується на посиланні на лист Верховного Суду України № 19-3767/0/8-08 від 29.10.2008 р., де вказано, що норма ст. 119 Земельного кодексу України щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю може застосовуватися з 1 січня 2017 року відповідно до п. 1 розділу ІХ "Прикінцеві положення" Земельного кодексу України.

Вказане рішення та відповідь на клопотання Колоденська сільська рада Тячівського району було направлено позивачу листом № 02-06/95 від 14.07.2014 р.

Отже, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, в даному випадку не можна застосовувати принцип «мовчазної згоди», оскільки ОСОБА_1 знав про те, що йому відмовлено у наданні права власності на земельну ділянку, що розташована в урочищі "Крим'янець". Даний факт підтверджується повідомленням позивача від 29.07.2014 р.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Дане рішення в судовому порядку не оскаржувалося.

Також суд попередньої інстанції правомірно вказав, що посилання позивача на ст. 186-1 ЗК України судом не може братися до уваги, так як підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації., а в даному випадку є відсутність рішення про надання земельної ділянки у власність.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову оскільки, у позивача взагалі відсутнє рішення про надання земельної ділянки у власність.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом допущено не було, тому відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року по справі №807/2712/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П. Нос