Справа № 813/47/15
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Справа № 876/2246/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Бєлкіної Н.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - Краснопольська Ю.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2015р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України та Львівської митниці ДФС, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Дороховський Олександр Миколайович, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на публічній службі, -

В С Т А Н О В И Л А:

05.01.2015р. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача Львівської митниці Міндоходів на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.08.2013р. по дату винесення рішення по цій справі, з розрахунку 221 грн. 31 коп. за один робочий день згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду та за мінусом 6168 грн. 27 коп., отриманих як допомога по безробіттю згідно довідки Львівського міського центру зайнятості № 3395 від 15.09.2014р. (а.с.3-5).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2015р. заявлений позов задоволено; стягнуто з відповідача Львівської митниці Міндоходів на користь позивача 78593 грн. 46 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключенням податків і зборів (а.с.60-62).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила відповідач Львівська митниця Міндоходів, яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.67-70).

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що апелянт жодних порушень відносно позивача не допускав, такий не являється боржником по відповідному виконавчому провадженню; апелянтом у межах своїх повноважень виконано рішення суду та виплачено позивачу суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також суд помилково задовольнив вимоги позивача про розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 221 грн. 31 коп. середньоденного заробітку із врахуванням рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013р. У згаданому рішенні розрахунок середнього заробітку стосувався періоду 30.07.2012р.-31.01.2013р., натомість у розглядуваній справі заробіток обчислюється за інший період, а саме 01.08.2013р.-05.02.2015р.

У зв'язку із реорганізацією Львівської митниці Міндоходів судом апеляційної інстанції в порядку ст.55 КАС України допущено заміну цього відповідача його правонаступником - Львівською митницею ДФС (а.с.101-104).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України «Про державну службу».

Згідно зі ст.30 зазначеного Закону до державних службовців можуть бути застосовані як загальні підстави припинення державної служби, визначені КЗпП України, так і підстави, визначені цим законом.

Відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З наведеного слідує, що підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2013р. у справі № 813/2405/13-а визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України № 305-к від 12.02.2013р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_1, головного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краківець» Львівської митниці, з 12.02.2013р.; поновлено останнього на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краківець» Львівської митниці з 12.02.2013р.; стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 5144 грн. 07 коп., без врахування сум обов'язкових до сплати податків та внесків; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; звернуто постанову до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на публічній службі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 915 грн. 48 коп. (а.с.23-26).

Відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2013р. в частині стягнення з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено і викладено її в такій редакції: «стягнути з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 20139 грн. 21 коп. без урахуванням сум обов'язкових до сплати податків та внесків»; у решті постанову суду залишено без змін; апеляційну скаргу Львівської митниці залишено без змін (а.с.27-31).

Згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 14.01.2014р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської митниці на вищевказані судові рішення (а.с.33-34).

Фактичними обставинами справи стверджується, що не зважаючи на допуск рішення суду до негайного виконання в частині поновлення на роботі, таке відповідачем виконано не було.

У зв'язку з викладеним, позивач звернувся у встановленому порядку до органів державної виконавчої служби із заявою щодо примусового виконання судового рішення. Постановою від 11.10.2013р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 813/2405/13-а, виданого 31.07.2013р. (а.с.50).

Також позивач неодноразово звертався до Львівської митниці Міндоходів, Міністерства доходів та зборів України та Державної фіскальної служби України із заявами щодо невідкладного забезпечення виконання рішення суду та допуску його до виконання службових обов'язків, однак такі були залишені без задоволення (а.с.45-49).

На час розгляду справи в суді першої інстанції позивача не було поновлено на публічній службі в митних органах, через що затримка виконання судового рішення складає період з 01.08.2013р. по 05.02.2015р. (час винесення рішення суду першої інстанції).

Окрім цього, під час апеляційного розгляду справи з'ясовано, що позивач поновлений на публічній службі в митних органах, що стверджується копією наказу Львівської митниці Міндоходів № 16-0 від 12.02.2015р. (а.с.100).

В частині покладення обов'язку по виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу на апелянта колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно покликався на позицію Європейського Суду з прав людини. Зокрема, відповідний державний орган, який було належним чином проінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок, і саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесенні проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 15.10.2009р. у справі «Іванов проти України», від 27.07.2004р. у справі «Ромашов проти України», від 11.01.2005р. у справі «Дубенко проти України», від 07.12.2006р. у справі «Козачек проти України»).

Згідно довідки Львівської митниці ДФС № 13-70-05/13-32 від 23.01.2015р. середньомісячна заробітна плата позивача становить 1147 грн. 35 коп., а середньоденна заробітна плата становить 42 грн. 77 коп. (з врахуванням сум обов'язкових до сплати податків та внесків) (а.с.52).

Разом з тим, оскільки позивач повторно поновлюється на роботі за судовими рішеннями (а.с.35-39), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що для розрахунку середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу слід приймати до уваги виплати за грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі середньоденної заробітної плати, встановленої рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2012р. у справі № 2а-7468/12/1370, а саме у розмірі 221 грн. 31 коп., оскільки у цей час позивач був поновлений на службі та вважався фактично працюючим.

Також аналогічна позиція викладена у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013р. у справі № 876/11049/13, яка в силу приписів ч.1 ст.72 КАС України має преюдиціальне значення для вирішення розглядуваної справи.

Відповідно до листів Міністерства соціальної політики України № 9050/0/14-12/13 від 21.08.2012р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік», № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» та № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» кількість робочих днів за спірний період складає 383 дні.

Протягом затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі позивач не працював та заробітну плату в іншому місці не отримував, однак в період з 01.08.2013р. по 31.08.2014р. перебував на обліку у Львівському міському центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю; згідно довідки центру зайнятості № 3395 від 15.09.2014р. сума виплаченої позивачу допомоги по безробіттю склала 6168 грн. 27 коп. (а.с.16).

Таким чином, за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі підлягає стягненню середня заробітна плата з врахуванням суми отриманої допомоги по безробіттю у розмірі: 84761 грн. 73 коп. - 6168 грн. 27 коп. = 78593 грн. 46 коп.

Із змісту ст.236 КЗпП України слідує, що виплата заробітної плати за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі здійснюється незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов'язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Звідси, обов'язок Львівської митниці Міндоходів виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі не обумовлюється залежністю від причин, в тому числі їх поважністю, внаслідок яких судове рішення виконане несвоєчасно.

Відповідно до норм чинного законодавства, рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Отже, затримка виконання судового рішення про поновлення на роботі становить період з 01.08.2013р. по 05.02.2015р., що є підставою для нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2013р. у розмірі 78593 грн. 46 коп., із утриманням обов'язкових податків та зборів до бюджету.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність затримки виконання судового рішення зі сторони відповідача, а тому заявлені позовні вимоги слід вважати підставними та обґрунтованими.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

За таких обставин заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на вищевказане, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2015р. в адміністративній справі № 813/47/15 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська