Справа № 826/5016/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 травня 2015 року № 826/5016/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Огурцова О.П., суддів Арсірія Р.О., Кузьменко В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина"
до третя особа Державної виконавчої служби України Товариство з обмеженою відповідальністю "Коссад Решерш"
провизнання недійними постанов про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №36182941 від 22.04.2014 та частково про закінчення виконавчого провадження ВП №36182941 від 22.04.2014
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Коссад Решерш".

31.03.2015 до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява з виправленими недоліками, яка була прийнята судом, про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії та визнання недійними постанов про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №36182941 від 22.04.2014 та частково про закінчення виконавчого провадження ВП № 36182941 від 22.04.2014.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2015 позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" в частині позовних вимог щодо визнання незаконними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попіва Р.І. по винесенню постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП № 36182941 та щодо визнання недійною і скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП № 36182941 було залишено без розгляду, відповідно до ст.ст. 99, 100, 155 Кодексу адміністративного судочинства України (пропуск строку звернення до адміністративного суду).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно виніс пункт 2 резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого провадження № 36182941 від 02.03.2015, в якому зазначено, що постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП № 36182941 виділено в окреме провадження, оскільки виконавчою службою не вчинено дій, пов'язаних із виконанням рішення суду, в той час як між сторонами виконавчого провадження було досягнуто згоди шляхом укладення мирової угоди при добровільному виконанні судового рішення Господарського суду Чернігівської області.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання 22.04.2015 не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

10.04.2014 до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява відповідача про надання доказів, а саме: копій матеріалів виконавчого провадження № 36182941.

14.04.2014 до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява від третьої особи про розгляд справи без участі представника ТОВ "Коссад Решерш", в якій товариство підтримує позовні вимоги та позицію позивача, яка полягає в тому, що стягнення виконавчого збору здійснено відповідачем без належних правових підстав, а тому просило задовольнити позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина".

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд, заслухавши у судовому засіданні представника позивача ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

23.01.2013 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попівим Р.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 36182941 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області № 5028/4/6/2012 виданого 04.12.2012 про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Коссад Решерш" 11056400,00 грн. боргу, 47616,89 грн. судового збору, 2411280 грн. штрафу та 1397922,29 грн. відсотків річних.

08.02.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю "Коссад Решерш" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" було укладено мирову угоду про закінчення виконавчого провадження.

22.04.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попівим Р.І. було винесено постанову про стягнення з боржника (Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина") виконавчого збору в розмірі 691321,91 грн., так як рішення суду у повному обсязі не виконано.

22.04.2014 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2014 по справі №5028/4/6/2012 визнано незаконними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попіва Романа Ігоровича при примусовому виконанні наказу господарського суду Чернігівської області №5028/4/6/2012 від 04.12.2012р. щодо накладення арешту на кошти боржника в межах суми 7604541,09 грн., які знаходяться на рахунках, відкритих СТОВ «Батьківщина» в установах банку. Визнано недійсною постанову про арешт коштів боржника від 22.04.2014р., винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попівим Романом Ігоровичем у виконавчому провадженні №36182941 щодо накладення арешту на рахунки СТОВ «Батьківщина» в установах банку в межах суми 7604541,09 грн. В решті частини скаргу відхилено.

10.07.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю "Коссад Решерш" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" було укладено мирову угоду про закінчення виконавчого провадження.

23.12.2014 Господарським судом Чернігівської області було затверджено мирову угоду про закінчення виконавчого провадження від 10.07.2014, яка була спільно подана до суду в межах справи № 5028/4/6/2012 товариством з обмеженою відповідальністю "Коссад Решерш" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Батьківщина".

02.03.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попівим Р.І. було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 36182941, відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», так як судом було затверджено мирову угоду між стягувачем і боржником.

В той же час, в пункті 2 резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого провадження № 36182941 від 02.03.2015 зазначено, що постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП № 36182941 виділено в окреме провадження.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Батьківщина", не погоджуючись з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП № 36182941, пунктом 2 резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого провадження № 36182941 від 02.03.2015 та діями відповідача, оскаржив їх до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

В частині першій статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Судом було встановлено, що Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" було пропущено 10-ти денний строк, встановлений статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2015 позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" в частині позовних вимог щодо визнання незаконними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попіва Р.І. по винесенню постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП № 36182941 та щодо визнання недійною і скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП № 36182941 було залишено без розгляду, відповідно до ст.ст. 99, 100, 155 Кодексу адміністративного судочинства України (пропуск строку звернення до адміністративного суду).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.07.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю "Коссад Решерш" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" було укладено мирову угоду про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами.

Частиною четвертою статті 121 Господарського процесуального кодексу України визначено, що мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Згідно з частиною першою статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Судом було встановлено, що 23.12.2014 Господарським судом Чернігівської області було затверджено мирову угоду про закінчення виконавчого провадження від 10.07.2014, яка була спільно подана до суду в межах справи № 5028/4/6/2012 товариством з обмеженою відповідальністю "Коссад Решерш" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Батьківщина".

У зв'язку з чим, 02.03.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попівим Р.І. було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 36182941, відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», так як судом було затверджено мирову угоду між стягувачем і боржником та виділено в окреме провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП № 36182941.

Частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 4.16.6 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 р. № 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за № 865/4158, про винесення постанови про стягнення виконавчого збору та про суми виконавчого збору, фактично стягнуті за цією постановою, державним виконавцем робиться відмітка на зворотному боці виконавчого документа. Ці записи при поверненні виконавчого документа або скеруванні його до іншого органу державної виконавчої служби скріпляються підписом начальника відповідного органу державної виконавчої служби та печаткою цього органу. Записи про наступні стягнення сум виконавчого збору або повне його стягнення виконуються відповідними органами державної виконавчої служби, куди виконавчий документ надійшов для подальшого виконання разом з постановою про стягнення виконавчого збору.

За постановами про стягнення виконавчого збору виконавчі провадження не заводяться, виконавчий збір не береться, постанова приєднується до виконавчого провадження, щодо якого винесено цю постанову. Виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження допускається в разі винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, щодо якого було винесено постанову про стягнення виконавчого збору. При виконанні цієї постанови виконавчий збір не береться.

Згідно із частиною сьомою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Отже, з наведеного вбачається, що постанова про стягнення виконавчого збору виділяється в окреме виконавче провадження лише у випадку закінчення виконавчого провадження, в якому боржником не виконано постанову про стягнення виконавчого збору.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попівим Р.І. було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП №36182941.

02.03.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попівим Р.І. було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 36182941, відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», так як судом було затверджено мирову угоду між стягувачем і боржником.

В той же час, в пункті 2 резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого провадження № 36182941 від 02.03.2015 зазначено, що постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП № 36182941 виділено в окреме провадження.

Позивачем доказів виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП № 36182941 суду не надано.

Отже, в даному випадку, враховуючи, що позивач на момент закінчення виконавчого провадження № 36182941 не виконав постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП № 36182941, відповідач, виділяючи в окреме провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.04.2014 ВП № 36182941, діяв у відповідності до вимог законодавства, а саме відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко