Справа № 816/2859/13-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 р.Справа № 816/2859/13-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Філатова Ю.М. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Тітова А.В.

Представник позивача - Намінас О.В.

Представник позивача - Юренко О.Б.

Представник відповідача - Гаспарян С.С. -

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2015р. по справі № 816/2859/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірнично - збагачувальний комбінат"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо - збагачувальний комбінат" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 21 січня 2013 року № /8.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач порушив права та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин через безпідставне зменшення розміру від'ємного значення.

Протокольною ухвалою суду від 28 жовтня 2013 року було здійснено заміну відповідача - Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби на його правонаступника - Кременчуцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Полтавській області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірнично - збагачувальний комбінат" задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201, п. 200.1, п. 200.3, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, ст.ст. 9, 11, 69, 86 та 159 Кодексу адміністративного судочинства України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України в межах апеляційної скарги, та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" зареєстроване як юридична особа 14.07.2008 виконавчим комітетом Комсомольської міської ради Полтавської області, ідентифікаційний код 35713283, про що видано свідоцтво серії А00 №648972 /т.1 а.с.88/.

З 24.07.2008 позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №100130216 серії НБ №094098 /т.1 а.с. 84/.

У період з 21 грудня 2012 року по 27.12.2012 року посадовими особами Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" з питань перевірки достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2012 року, яке виникло за рахунок від'ємного значення ПДВ, що декларувалось в вересні 2012 року.

За результатами перевірки складено Акт від 29.12.2012 року №5833/15-507/35713283, у якому відображено порушення вимог пункту 198.3 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6 статті 201, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, у результаті чого:

- завищено суму від'ємного значення по ПДВ (рядок 19 декларації) за жовтень 2012 року - 17245106,00 грн.;

- завищено суму бюджетного відшкодування по ПДВ (рядок 23.1 декларації): за жовтень 2012 року - 16408886,00 грн.;

- завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації): за жовтень 2012 року - 82346956,00 грн.

За висновками перевірки, порушення податкового законодавства ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" виникло у зв'язку із придбанням основних фондів, а також отримання незначних доходів від ведення фінансово-господарської діяльності, що безпосередньо впливає на обсяг оподатковуваних операцій по податку на додану вартість. ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" не отримувало доходів від ведення фінансово-господарської діяльності, про що свідчить податкова звітність підприємства та збитковість за результатами діяльності 2012 року.

З Акту перевірки вбачається, що податковий орган не заперечує право ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" на формування від'ємного значення при господарській діяльності, але такої, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, тобто, використати від'ємне значення по податку на прибуток можливо лише у періодах, в яких фінансово-господарська діяльність підприємства направлена в першу чергу на отримання доходу в грошовій, матеріальній, або нематеріальній формах. Тому, на думку податкового органу, у позивача відсутні підстави для формування від'ємного значення у сумі 99592062,00 грн., яке складається з від'ємного значення по ПДВ (рядок 19 декларації) за жовтень 2012 року - 17245106,00 грн., та залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації): за жовтень 2012 року - 82346956,00 грн.

Позивач не погодився з висновками акту перевірки від 29.12.2012 року №5833/15-507/35713283 та надав до податкового органу заперечення /т.1 а.с. 47-54/, які відповідач залишив без задоволення /т.1 а.с. 55-58/.

На підставі вищезазначеного Акту перевірки, Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Полтавської області Державної податкової служби винесено податкове повідомлення-рішення від 21 січня 2013 року № /8, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 99592062,00 грн. /т.1 а.с.16/.

Позивач не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням оскаржив його до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що формування позивачем від'ємного значення з ПДВ за жовтень 2012 року в розмірі 99592062,00 грн. є правомірним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду /пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України/.

Відповідно до пункту 200.4 цього ж Кодексу, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності та не залежить від того яка господарська діяльність здійснюється суб'єктом господарювання (прибуткова чи збиткова).

Колегія суддів зазначає, що наявність належним чином оформлених податкових накладних виписаних на реально придбаний товар та надані послуги сторонами не оспорюється.

Відповідач в акті перевірки посилається на те, що підставою виникнення від'ємного значення по податку на додану вартість є придбання позивачем основних фондів, а також отримання незначних доходів від ведення фінансово-господарської діяльності, що безпосередньо впливає на обсяг оподатковуваних операцій по податку на додану вартість.

Як свідчать матеріали справи, позивачем 16 жовтня 2012 року до Комсомольського відділення Кременчуцької ОДПІ подано податкову декларацію з ПДВ за вересень 2012 року (вх. від 16.10.2012 року №) та уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх. від 13.11.2012 року №) з додатками /т.4, а.с.59-78/, відповідно до яких позивачем задекларовано:

- від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, відображене у рядку 19 податкової декларації, складає 16735146,00 грн.;

- сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, відображена у рядку 23.1 декларації, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: серпень 2012 р. складає 16172425,00 грн.;

- сума залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24), складає 82020696,00 грн.

Як вбачається з позовної заяви та акту перевірки позивача, причиною виникнення від'ємного значення по податку на додану вартість є придбання ТОВ "Єристівський ГЗК" основних фондів, а також отримання незначних доходів від ведення фінансово-господарської діяльності, що безпосередньо впливає на обсяг оподатковуваних операцій по податку на додану вартість.

Відповідач в акті перевірки та письмових запереченнях на апеляційну скаргу посилається на те, що право на використання від'ємного значення по податку на додану вартість можливо лише в періодах, в яких фінансово-господарська діяльність підприємства направлена на отримання доходу, мотивуючи свою позицію наступним.

В вересні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо - збагачувальний комбінат" здійснювало роботи по розробці Єристівського кар'єру та вивезення пустої породи на промислову площу відвал, добування залізних руд підприємством не здійснювалось та товариство не отримувало доходів від ведення фінансово-господарської діяльності, про що свідчить податкова звітність підприємства та збитковість результатів діяльності в 2012 році.

Згідно чинного законодавства підприємства створюється з метою одержання прибутку. Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку. Згідно з діючим законодавством господарська діяльність підприємства направлена знову ж таки на одержання прибутку.

Таким чином, відповідач вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо - збагачувальний комбінат", заключаючи угоди на придбання основних фондів, товарів, робіт, послуг, при цьому завідомо не використовуючи їх для отримання прибутку, а для ведення позиційно збиткової діяльності, порушує публічний порядок, а отже угоди є нікчемними та ніяких зобов'язань не породжують в плані бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками податкового органу, виходячи з наступного.

З матеріалів справи, пояснень представника позивача наданих під час розгляду справи, що не заперечувалось представником відповідача, вбачається, що Єристівське родовище залізистих кварцитів детально розвідано в 1977-1979 роках Кременчуцькою ГРЕ ГГП "Южукргеологія" до глибини 700 м. Підрахунок запасів виконаний згідно з вимогами постійних кондицій, затверджених ДКЗ СРСР протоколом № 1444-К від 28 березня 1980 року. Запаси залізистих кварцитів Єристівського родовища затверджені ДКЗ СРСР в 1980 році протоколом № 8500.

27 серпня 2002 року ВАТ "Полтавський ГЗК" отримано ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами № 2768 щодо Єристівського родовища залізистих кварцитів /т.1 а.с.160-162/.

Для розробки Єристівського родовища залізистих кварцитів у 2005 році розроблено техніко-економічне обґрунтування інвестицій.

Постановою Кабінету Міністрів України № 864 від 24 червня 2006 року ВАТ "Полтавський ГЗК" передано земельні ділянки загальною площею 579,5355 га для видобування залізної руди Єристівського родовища.

Після оформлення відповідної документації на земельні ділянки Єристівського родовища та проведення підготовчих робіт ВАТ "Полтавський ГЗК" розпочало будівництво кар'єру. У зв'язку із масштабом проекту розробки Єристівського родовища та необхідністю залучення значних адміністративних і фінансових ресурсів, ВАТ "Полтавський ГЗК" прийнято рішення про створення самостійної юридичної особи. 14 липня 2008 року з метою промислової розробки Єристівського родовища залізної руди створене ТОВ "Єристівський ГЗК". Засновниками підприємства позивача є ВАТ "Полтавський ГЗК" (частка в статутному капіталі 51 %) та швейцарська фірма ФЕРРЕКСПО АГ (частка в статутному капіталі 49 %).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський ГЗК" здійснює свою господарську діяльність на підставі ліцензії серії АВ №501987, виданої Державною геологічною службою України 04.02.2010 року /т.1 а.с.180/, ліцензії серії АВ №513806, виданої Міністерством регіонального розвитку та будівництва України 26.02.2010р. /т.1 а.с.181/, ліцензії серії АВ№550515, виданої Міністерством транспорту та зв'язку України 04.08.2010р., дозволу на виконання будівельних робіт №К157-10, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 20.12.2010 року /т.1 а.с. 183/, спеціального дозволу на користування надрами №2768 від 27.08.2002 року /т.2 а.с.205/, виданого Міністерством охорони навколишнього природного середовища /т.1 а.с.160-161/, акт про надання гірничого відводу, виданого 09 лютого 2010 року за № 1652 Державним комітетом України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду /т.1 а.с. 208/.

Позивачем розроблений План розвитку гірничих порід на 2012 рік /т.2 а.с.157-224/.

Відповідно до статті 4 Статуту ТОВ "Єристівський ГЗК", предметом діяльності Товариства є: пошук (розвідка) та експлуатація родовищ корисних копалин; діяльність по видобуванню, переробці залізної руди і збуту виробленої продукції (концентрат, окатиші), інших корисних копалин та супутніх порід, а також пов'язаних з цим бурових і підривних робіт; оренда будівельних машин та устаткування; будівельних робіт; проектування, дослідження і виконання усіх робіт, які пов'язані з будівництвом об'єктів загального використання, інфраструктури і транспорту, землеобробними та землерийними роботами, будівельними роботами, будівництвом споруд або виконанням будівельних робіт /т.1 а.с.186-191/.

Відповідно до довідки серії АБ №494579 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, виданої 09.08.2012р., основними видами діяльності ТОВ "Єристівський ГЗК" згідно КВЕД є:

Добування залізних руд (07.10);

Будівництво житлових і нежитлових будівель (41.20);

Неспеціалізована оптова торгівля (46.90);

Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у (49.39);

Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сфера (71.12);

Надання в оренду будівельних машин і устаткування (77.32) /т.1 а.с.182/.

Матеріалами справи підтверджено, що будівництво кар'єру на базі Єристівського родовища залізистих кварцитів здійснюється протягом п'яти років (у тому числі - 6 місяців підготовчого періоду) відповідно до Календарного плану будівництва (додаток Б проекту "Вскрытие Еристовского месторождения для поддержания мощности комбината. Корректировка рабочего проекта" Том 3 "Проект организации строительства").

Представником позивача в судовому засіданні пояснено, що протягом проведення підготовчого періоду будівництва здійснено зрізання рослинного шару, влаштовано тимчасові будівлі і споруди для потреб будівництва, виконані роботи з винесення комунікацій, прокладені тимчасові автодороги для проїзду автотранспорту і будівельної техніки, а також постійні автодороги (на місці проектованих, з пристроєм верхнього покриття після закінчення будівництва), проведені заходи щодо забезпечення будівельних майданчиків тимчасовим енергопостачанням. Розкриття родовища здійснюється з використанням автомобільного транспорту і транспортуванням розкривних порід на зовнішні відвали. Перед початком розробки кар'єру з ділянок земель, зайнятих ріллею, знято родючий шар ґрунту, який складовано та в майбутньому заплановано використати для поліпшення родючості малопродуктивних земель або для рекультивації земель, порушених гірничими роботами. По периметру ділянки розтину споруджується ряд водознижуючих свердловин для захисту гірничих виробок від припливу води, зниження рівнів підземних вод і освітлення депресивної воронки кар'єру. На протязі 2010 року, згідно з графіком, введено все основне устаткування для розробки м'яких розкривних порід, споруджені осушувальні траншеї. Протягом 2011 року підприємством проведено гірничі роботи. Цей період будівництва кар'єра полягав у розробці м'яких розкривних порід четвертинних відкладень другим уступом. На протязі 2012 року проведено зниження розкривних робіт. В середині 2012 року родовище розкрито: підготовлені до видобутку промислові запаси руди, зроблені необхідні роботи щодо розкриття ділянки родовища, проводиться нарізання уступів і формування робочих майданчиків для подальшого розвитку кар'єра.

Згідно із Довідкою ТОВ "Южгіпроруда" від 23.07.2013 р. № 25/1040, копія якої залучена позивачем до матеріалів справи, ТОВ "Єристівський ГЗК" з вересня 2012 року відповідно до проектної документації розпочало видобування залізної руди.

Відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" за вересень 2012 року з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок податкові зобов'язання (рядок 9 колонка Б) становлять 543113,00 грн.; податковий кредит (рядок 17 колонка Б) становить 17278259,00 грн.; від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19) становить 16735146,00 грн.

Як пояснили в судовому засіданні представники позивача 2009 році на базі Єристівського родовища залізничних кварцитів розпочато будівництво кар'єру, яке має бути завершено на протязі 5 років у тому числі 6 місяців підготовчого періоду. В середині 2012 року родовище було розкрито: підготовлені до видобутку промислові запаси руди, зроблені необхідні роботи щодо розкриття ділянки родовища, проводиться нарізання уступів і формування робочих майданчиків для подальшого розвитку кар'єра.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на підтвердження правомірності декларування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19) становить 16735146,00 грн. надані податкові накладні, акти, платіжні доручення, вантажно-митні декларації по контрагентах: ТОВ "Славутич-Руда-Україна", ПАТ "Газенергокомплек", ТОВ "Укравтозапчасть", ВАТ "Полтавський ГЗК", АТ "Нова лінія", ТОВ "Укртрансстандарт", ПП "Соломон", ДП "Полтавський центрстандартизації, метрології та сертифікації", ДП "Укрпошта", ТОВ "Укрспецбудресурс", ТОВ "Кисень", ФОП ОСОБА_5, ПП "Фірма Принцип", ТОВ "Івкро", ТОВ "ТК-Проміндустрія", ПП "ВТФ "Пек", ТОВ "Промкабель-Електрика", ДП "Кривбасстандартметрологія", ТОВ "Прогрес центр-постач", ПП "Дніпрокварц", ТОВ "Майстерфайбр-Крим", ПП "Інвест груп Україна", ТОВ НВП "Електродинаміка", ТОВ "Зеніт-Імпекс", ТОВ "Фрегат", ТОВ "АВІС ТЕЛЕКОМ УКРАЇНА", ТОВ "Бріон", ТОВ "Капрі", ПП "Фірма "Вольта", ТОВ "Склад-Тех", ТОВ "АВ Метал Груп", ТОВ "Автохімкомплект Кременчук", ТОВ "Беттері холдінг", ТОВ "ЦТП"МЕМ", ТОВ з II "Юромаш", ТОВ ""Екобудкомплект ТМ", ТОВ "Віост", ТОВ "Екіпаж", ТОВ ВКП "Стройекс", ТОВ "АВ Центр", ТОВ "АІС-Кременчук", ТОВ "АМІ", ТОВ "ТД"Арматура Запоріжжя", ПАТ "Електроград", ТОВ "МПКА-Україна", ТОВ "АВМ Ампер", ТОВ "Альфа Техно Імпорт", ПАТ "ТФП Компанія "Укртатнафта", ТОВ "Нова Пошта", ТОВ "Арт Сплав Моторс", ТОВ "Аеро-Експрес", ТОВ "Телерадіокомпанія ГОК", ПП "МК", ПрАТ "Електронні технології", ДП "Східний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України", КП "СпецЕко", ПП "Стандарт Авто", ДП "ДЕРЖЗОВНІШФОРМ", ТОВ "ЦС-ДРАЙВ", ТОВ "ДомусАрт", ПАТ "Полтава-Авто", ТОВ "Українська промислово-технічна проектна група", ТОВ "Політек Імпекс", ТОВ "Козацька Стріла", МКП "ЕКОГАЗ", ТДВ "Херсонський електромеханічний завод", ТОВ "ІССА ЛТД", ДП "Головний навчально-методичний центр Держгірпромнагляду України", ТОВ "НВП "Інформаційні технології-Центр", ТОВ "Охоронна агенція "Ратник", Торгово-промислова палата України, ТОВ "ВОРСКЛА-СТАЛЬ", Концерн "Південруда", ПрАТ "КСП № 410", Підприємство з ІІ "Тебодін Україна", ПП "Автобуд", ТОВ "Платекс", КП "Південукргеологія", ТОВ "Колтех-Енерго", ТОВ "КИЙ Спеавтоматика", ТОВ фірма "Даско", Асоціація Харківського міжгалузевого центру екологічної освіти, виховання та науково-практичної діяльності, ТОВ ІІ "Целіон Україна ТОВ", ДПВНД Інститут "УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ", ПП "НВФ "Теплоенергосервіс", ПАТ "Інститут транспорту нафти", ПП "ДВД-Транс", ТОВ "Основа", ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна".

В пункті 3.13 акту перевірки від 29.12.2012 року №5833/15-507/35713283 вказано, що станом на 27.12.2012 року за результатами опрацювання податкових періодів - жовтень 2012 року не встановлено включення ТОВ "Єристівський ГЗК" до складу податкового кредиту податкових накладних незареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних або зареєстрованих з порушенням вимог чинного законодавства. Тобто в цій частині між Кременчуцькою ОДПІ та ТОВ "Єристівський ГЗК" відсутній спір (відповідачем не заперечується факт реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних всіх податкових накладних, включених ТОВ "Єристівський ГЗК" до складу податкового кредиту у жовтні 2012 року).

Як вбачається з матеріалів справи, реальність господарських операцій позивача з його контрагентами, як під час проведення перевірки, так і під час розгляду справи відповідачем не заперечувалась і під сумнів не ставилась. Здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами підтверджується належним чином оформленими документами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про достатність підстав для визнання доведеним здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами та, відповідно, про правомірність включення позивачем до від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, відображеного у рядку 19 податкової декларації, суму у розмірі 16735146,00 грн.

Надаючи оцінку твердженням відповідача, викладеним в апеляційній скарзі, про ведення позивачем позиційно збиткової діяльності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.27 ПКУ витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку.

З наведеного випливає, що будь-які витрати мають бути здійснюваними саме для і в межах провадження господарської діяльності, а не з іншими цілями. Аналогічні вимоги містить і пункт 198.3 статті 198 ПКУ, відповідно до якої податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг, основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, придбання активів (тобто товарів, послуг) передбачає наявність мети їх використання в господарській діяльності платника податків. Така мета є необхідною умовою для формування витрат та/або податкового кредиту платником податків.

В даному ж випадку метою діяльності позивача є розроблення кар'єру для забезпечення здійснення діяльності з видобування руд.

Крім того, всі витрати мають бути здійсненими в межах господарської діяльності платника податків.

Відповідно, витрати на придбання активів, здійснені без мети їх використання у господарській діяльності або придбання таких активів поза межами господарської діяльності платника податків не дають право на відповідні врахування цих витрат у податковому обліку. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що придбання товарів, робіт, послуг відбулося в межах господарської діяльності позивача, визначеної статутними документами.

В свою чергу, господарська діяльність згідно з підпунктом 14.1.36 ПКУкраїни - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) підчас здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненої в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Така позиція випливає зі змісту підпункту 14.1.231 ПКУ, відповідно до якого, розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.

Поняття економічного ефекту не розкрито в Податковому кодексі України. Однак із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

При цьому не обов'язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому. Також не виключено, що в результаті об'єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є один із варіантів перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Проте, з визначеного ПКУ поняття ділової мети випливає, що обов'язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Так, як слідує зі змісту Постанови Верховного Суду України від 28 лютого 2011 року у справі за позовом дочірнього підприємства "Пілснер Україна" до Сквирської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області про скасування податкового повідомлення-рішення, за заявою підприємства про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 2 грудня 2010 року, Верховний суд України погодився із висновками судів у цій справі, згідно яких збитковість господарської діяльності не може бути підставою для визначення такої діяльності, як негосподарської. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача, наданих під час розгляду справи, вбачається намір товариства отримати економічних ефект від здійснення господарських операцій, оскільки забезпечення отримання ними доходу в межах статутної господарської діяльності пов'язане із необхідністю здійснення таких господарських операцій.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновок акту перевірки від 29.12.2012 року №5833/15-507/35713283 щодо порушення позивачем пункту 198.3 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6 статті 201, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено суму від'ємного значення по ПДВ (рядок 19 декларації) за жовтень 2012 року - 17245106,00 грн. не знайшов свого підтвердження.

Стосовно висновків акту перевірки про завищення суми залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24), у розмірі 82346956,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 98193121,00 грн., був висновок в акті перевірки від 29.12.2012 року №5833/15-507/35713283, щодо порушення позивачем пункту 198.3 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6 статті 201, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, у результаті чого позивачем, серед іншого, завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) за жовтень 2012 року на суму ПДВ 82346956,00 грн, який сформований підприємством за рахунок сум від'ємного значення з ПДВ за наступні періоди: січень 2011 року - 1231118 грн., лютий 2011 року - 4804115 грн., березень 2011 року - 4927459 грн., квітень 2011 року - 16209033 грн., травень 2011 року - 2076 грн., січень 2012 року - 3280519 грн., лютий 2012 року - 41730863 грн., березень 2012 року - 9835513 грн., вересень 2012 року 326260 грн.

Як свідчать матеріали справи, в провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебувала справа № 2а-1670/6143/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо - збагачувальний комбінат" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 вересня 2012 року № /1409 та № /1410.

Вказані зобов'язання були нараховані на підставі висновків виїзної позапланової перевірки, оформленої актом від 29 серпня 2012 року № 3351/15-507/35713283, щодо порушення позивачем пункту 198.6, статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6 статті 201, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем, серед іншого, завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) за липень 2012 року на суму ПДВ 82020696,00 грн.

Таким чином, залишок від'ємного значення з ПДВ в сумі 82020696 грн., який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду відповідно до рядка 24 декларацій за вересень 2012 року та жовтень 2012 року є тотожними сумами.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2014 року у справі № 2а-1670/6143/12 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 18.09.2012 року № /1409 та № /1410. Вказане рішення суду набрало законної сили 02 липня 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, з огляду на висновки суду, зроблені під час дослідження операцій зі спірними контрагентами позивача, та на встановлення судовими рішеннями безпідставності зменшення податковим органом від'ємного значення позивача за попередній період вересень 2014 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності формування позивачем від'ємного значення з ПДВ за жовтень 2012 року в розмірі 99592062,00 грн.

Інших доказів наявності підстав та мотивів для зменшення від'ємного значення ТОВ "Єристівський ГЗК" відповідачем не наведено.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо - збагачувальний комбінат" щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної ДПІ від 21 січня 2013 року № /8 є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, обов'язок щодо доказування правомірності спірного податкового повідомлення-рішення покладено на відповідача у справі.

В даному випадку колегія суддів вважає, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року по справі № 816/2859/13-а прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2015р. по справі № 816/2859/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 18.05.2015 р.