Справа № 2а-2784/10/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2015 р. Справа № 2а-2784/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.

за участі секретаря судового засідання Житняк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі про скасування рішень від 15 березня 2010 року за №№ 392-439 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків,-

ВСТАНОВИВ:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі про скасування рішень від 15 березня 2010 року за №№ 392-439 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Позов мотивовано тим, що згідно із актом повторної перевірки від 08.09.2008р. за №94 відповідачем було встановлено порушення термінів сплати страхових внесків за період з 2005 по 2008 роки, внаслідок чого позивачу було направлено вимогу в сумі 8797,04грн., за наслідками узгодження якої, сформовані рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками від 14.05.2009р. за №№3639-3701 та від 10.11.2009р.за №№5440-5507. Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 10.08.2010р. за №4358/06 та від 21.12.2009р. за №6801/06 зазначені рішення управління Пенсійного фонду України в Долинському районі були скасовані. А нові рішення від 15.03.2010р. за №№ 392-439 за аналогічні періоди на загальну суму 4544,51грн., винесені з порушенням вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому підлягають скасуванню.

Позивач в судове засідання не з'явилася, суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. В попередніх судових засідання позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Вказала, що з врахуванням акту перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати судового збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та акту про результати звірення особового рахунку, за висновками яких страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування нараховувалися правильно, сплата таких здійснювалася вчасно, просила позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В минулих судових засіданнях позовні вимоги заперечив з підстав викладених в письмовому запереченні відповідача. Пояснив, що оскаржувані рішення прийняті згідно вимог чинного законодавства, а виявлені факти несвоєчасної сплати страхових внесків, на момент повторної перевірки мали місце внаслідок помилкового зарахування відповідачем на особовий рахунок позивача коштів, які належали іншим платникам та які позивач, фактично не сплачував. Просив в задоволенні позову відмовити за його безпідставністю.

Заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позову суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Крім того, цей Закон регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 1 цього Закону визначено, що страхувальники -роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 даного Закону страхувальниками відповідно є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Частина 1 статті 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону. Частиною 3 даної статті передбачено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Частина 2 статті 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (статтю виключено на підставі Закону №2464-VI від 08.07.2010 року) встановлює обов'язки страхувальників, пункт шостий якої передбачає, що страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлює обов'язок страхувальників сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду (ч.6 ст.20 Закону).

Відповідачем 15 березня 2010 року прийняло рішення за №№ 392-439, яким застосовано до позивача фінансові санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду (т.1,а.с.15-61).

Стаття 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлює відповідальність страхувальників, частиною 1 (частину 1 виключено на підставі Закону №2464-VI від 08.07.2010 року) якої передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Частина 2 вказаної статті Закону (частину 2 виключено на підставі Закону №2464-VI від 08.07.2010 року) передбачала, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Пункт 2 частини 9 статті 106 вказаного Закону (частину 9 виключено на підставі Закону №2464-VI від 08.07.2010 року) передбачав, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

З акту перевірки від 11.10.2007 року №64 вбачається, що заборгованості по сплаті страхових внесків у позивача не було виявлено.

Щодо посилань представника відповідача на те що страхові внески позивачем сплачувалися несвоєчасно, що підтвердилося в результаті проведеної повторної перевірки, слід зазначити таке.

Так, актом звірки від 08.09.2008 року №94 виявлено, що на особовому рахунку позивача перебували кошти в сумі 8297,04грн., які належали іншим платникам, та які позивач фактично не сплачувала та були відсутні кошти, які вона фактично сплатила на суму 1715,81грн., а тому після проведення вказаної звірки неправильно зараховані кошти повернуті платникам, які їх фактично сплатили, а особовий рахунок позивача приведено у відповідність та винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) страхових внесків. Відповідні рішення були складені за формою згідно з Додатком 14 вказаної Інструкції.

Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за даний період за №№3639-3701 від 14.05.2009 року були скасовані рішенням головного управління Пенсійного фонду України в області за №4358/06 від 10.08.2009 року, а рішення за №№5440-5507 від 10.11.2009 року за аналогічний період скасовані головним управлінням Пенсійного фонду України в області рішенням за №6801/06 від 21.12.2009 року. Підставою скасування вказаних рішень було неправильне обчислення відповідачем строків затримки платежів.

У зв'язку із скасуванням вищезазначених рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, відповідачем були винесені оскаржувані рішення за даний період №392-439 від 15.03.2010р.

Варто зазначити, що до кримінальної відповідальності притягнуто та в подальшому засуджено вироком суду службову особу управління Пенсійного фонду України в Долинському районі, яка використовуючи незнання приватними підприємцями законодавства щодо сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, створила умови, при яких приватні підприємці, з метою швидкої здачі звітності та уникнення переписування звітів та з метою запобігання можливих негативних наслідків у вигляді застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну здачу звітів та сплату страхових внесків, перед здачею звітності до управлінням Пенсійного фонду України змушені були проводити з ними уточнення даних, внесених до Розрахунків сум страхових платежів. При цьому, володіючи знаннями, що стосуються сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та порядку складання і подання звітності до управлінням Пенсійного фонду України, повідомляла підприємцям розмір внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і пропонувала на суму цього внеску передати їй готівку, яку зобов'язувалася перерахувати на їхні рахунки в управлінням Пенсійного фонду України.

Однак, після отримання готівки та товару, свої зобов'язання службова особа не виконувала, а зловживаючи службовим становищем, на суму отриманих готівкових коштів та товарно-матеріальних цінностей, здійснювала незаконні перекидки страхових внесків від інших платників на особові рахунки цих підприємців. Такі незаконні дії службової особи мали місце в період з 2005 по 2008 рік.

Зважаючи на встановлені обставини в межах кримінальної справи щодо службової особи відповідача та те, що вчиненням нею корупційних діянь, щодо підроблення документів, період вчинення яких співпадав із періодом сплати позивачем страхових внесків, суд приходить до переконання, що управління Пенсійного фонду України в Долинському районі безпідставно прийняті 15 березня 2010 року рішення за №№ 392-439 про застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Як уже зазначалося вище, прийняті рішення про застосування фінансових санкцій, з тих же підстав та за той же період які передували спірним, були скасовані вищим за підпорядкування Пенсійним органом з підстав невірного обчислення строків затримки платежів, здійснених позивачем.

Таким чином, суд вважає, що оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені, управлінням Пенсійного фонду України в Долинському районі підлягають скасуванню.

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності спірних рішень про застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування пені.

Отримана судом інформація згідно ухвали про витребування доказів не встановила наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують заперечення відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що управління Пенсійного фонду України в Долинському районі сформувавши спірні рішення не врахувало тієї обставини, що сплачені платниками, в тому числі позивачем, суми страхових внесків не були вчасно зараховані на їх особові рахунки з вини службової особи, що не залежало від волі платника страхових внесків.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірні рішення є безпідставними та такими, що підлягають скасуванню, а позов, як наслідок, підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Долинському районі від 15 березня 2010 року за №№ 392-439 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Могила А.Б.

Постанова складена в повному обсязі 20.05.2015 року.