Справа № 2-а/489/55/15
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а/489/55/15

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Губницький Д.Г.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 03 березня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Інституту імпульсних процесів і технологій НАН України, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачем подано до суду позов, у якому заявлено позовні вимоги до пенсійного органу про визнання протиправними його дій щодо відмови у переведенні позивача на наукову пенсію, зобов'язання врахувати до наукового стажу період роботи позивача в Інституті імпульсних процесів і технологій НАН України та зобов'язання призначити наукову пенсію з 31.07.2014 року.

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 03 березня 2015 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним рішення відповідача №54/1 від 08.08.2014 року про відмову позивачу у переході на наукову пенсію та зобов'язано повторно розглянути подану пенсіонером заяву від 31.07.2014 року.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволені позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам у справі, так як пенсіонером не доведено виконання наукової роботи на вищевказаному підприємстві, а тому стаж його роботи не враховується при призначенні наукової пенсії.

Позивачем не надано заперечень на апеляційну скаргу, проте у суді першої інстанції вказано про те, що у період з 01.04.1989 року по 29.05.2014 року, він працював у науковій установі та виконував наукову роботу, що підтверджено відповідною довідкою від підприємства, а тому він має право на призначення відповідної наукової пенсії.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв'язку із неявкою відповідача у судове засідання та поданням позивачем відповідного клопотання.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 01.04.1989 року по 29.05.2014 року позивач працював на різних посадах в Інституті імпульсних процесів і технологій НАН України та виконував на цьому підприємстві наукову роботу, що підтверджено відповідними доказами.

У липні 2014 року позивачем подано заяву до пенсійного органу про переведення її з пенсії за віком на наукову пенсію, відповідно до ст.24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", проте оскаржуваним рішенням №54/1 від 08.08.2014 року в задоволені цієї заяви відмовлено через не підтвердження заявником наукового характеру своєї роботи.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог, оскільки позивачем доведено виконання наукової роботи на підприємстві, що надає йому право на отримання відповідної наукової пенсії, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.1 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", науково-організаційна діяльність - діяльність, що спрямована на методичне, організаційне забезпечення та координацію наукової, науково-технічної та науково-педагогічної діяльності;

Статтею 24 цього ж Закону встановлено, що держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", після досягнення чоловіками віку 62 роки за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.

Відповідно до п.п. "в" п.1 "Переліку та порядку подання документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" - для призначення наукової пенсії подаються зокрема документи про стаж, що визначені Порядком подання документів №22-1, та довідка про підтвердження стажу наукової роботи підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації або їх правонаступників.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судовою колегією встановлено, що в період з 01.04.1989 року по 29.05.2014 року позивач працював на різних посадах в Інституті імпульсних процесів і технологій НАН України, а саме: з 01.04.1989 року по 15.10.1989 року - заступником завідуючого відділу по виробництву планово-виробничого відділу (в подальшому Планово-виробничого відділу), з 16.10.1989 року по 02.01.2001 року - завідуючим цього ж відділу, з 03.01.2001 року по 01.03.2004 року - завідуючим цього та бухгалтерського відділу (в подальшому головним бухгалтером), з 01.03.2004 року по 30.04.2005 року - завідуючим Планово-виробничим відділом та з 01.05.2005 року по 29.05.2014 року - в.о. завідувача і головним бухгалтером (а.с.54-58), при цьому сторонами не заперечено науковий статус самого Інституту.

З матеріалів справи вбачається, що відділ у якому постійно працювала позивач здійснює науково-організаційну діяльність, що прямо зазначено у Положеннях про цей відділ (а.с.10, 15).

Крім того посаду позивача включено до уточненого переліку посад наукових працівників підприємства (а.с.19), а науковий характер виконуваної позивачем роботи підтверджено довідкою підприємства №91-ок-86 від 30.07.2014 року (а.с.62).

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення пенсійного органу щодо відмови у переведенні позивача на наукову пенсію - є висновок відповідача про те, що пенсіонером не виконувалась наукова робота на підприємстві, оскільки у вищевказані довідці не підтверджено характер її роботи (а.с.6).

Колегія суддів вважає вказаний висновок суб'єкта владних повноважень необґрунтованим та безпідставним, оскільки у довідці наданій підприємством прямо вказано про науковий характер роботи позивача (частка не менше 70%) та розписано кожний період її роботи із зазначенням конкретних обов'язків тощо. При цьому відповідачем не проведено жодної перевірки на підприємстві з цього приводу та не оскаржену саму довідку, яка є чинною на момент розгляду справи.

Таким чином судова колегія приходить до висновку, що належними та допустимими доказами підтверджено науковий характер роботи позивача на підприємстві, а оскільки пенсійним органом не зазначено інших підстав для відмови у переведенні на наукову пенсію - то судом першої інстанції правомірно зобов'язано відповідача повторно розглянути подану пенсіонером заяву.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовою колегією встановлено, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем лише в частині задоволених позовних вимог, а в частині відмови в задоволені позовних вимог про зобов'язання пенсійного органу зарахувати стаж роботи та призначити позивачу наукову пенсію - постанову суду не оскаржено сторонами по справі, а тому колегія суддів переглядає оскаржувану постанову суду в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва - залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 03 березня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло