Справа № 823/276/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №823/276/15 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Оксененка О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмашхімкомплект - 2013» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмашхімкомплект - 2013» до Державної податкової інспекції у м. Черкасах головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправним податкового повідомлення - рішення від 08.12.2014 року №,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Черкасах головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправним податкового повідомлення - рішення від 08.12.2014 року №.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, посадовою особою відповідача проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Укрмашхімкомплект - 2013» з питань дотримання вимог податкового законодавства по господарських взаємовідносинах з ТОВ «Гетьман» за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року; за наслідками перевірки складено акт від 26.11.2014 року №499/23-01-22-01/38553372.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість за серпень 2014 року на 6503,00 грн.

В обґрунтування заниження податкових зобов'язань орган державної податкової служби посилається на непідтвердження реальності господарських операцій позивача з ТОВ «Гетьман», оскільки згідно акту «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Гетьман» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.04.2014 року по 31.08.2014 року» від 01.09.2014 року №2634/26-55-22-07/32416270 вказаний контрагент не знаходиться за місцезнаходженням, господарські операції не підтверджуються з урахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна; наявністю трудових ресурсів, виробничо - складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій. Також в акті перевірки зазначено, що у наданій до перевірки довіреності від 26.08.2014 року №59 вказано номенклатуру отриманого товару - підшипники, у кількості 10000,00 штук, а відповідно до наданих видаткової та податкової накладної крім підшипників у кількості 228 штук, ще зазначено пас привідний у кількості 2 шт та манжет армований у кількості 12 штук; інших довіреностей до перевірки не надано. Окрім цього, в акті перевірки звернуто увагу на порушення порядку заповнення видаткової накладної та товарно - транспортної накладної.

08.12.2014 року відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення №, яким на підставі акту перевірки за виявлені порушення позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 9855,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи не підтверджують фактичне здійснення господарських операцій, тому останнім неправомірно сформовані дані податкового обліку по господарським операціям з ТОВ «Гетьман».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Частиною другої статті 3 цього Кодексу передбачено, що господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Водночас за відсутністю факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При цьому, під час розгляду зазначеної категорії справ необхідно звертати особливу увагу на дослідження реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку та приймати на підтвердження даних податкового обліку лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Розглядаючи реальність господарських операцій позивача з зазначеним вище контрагентом, на підставі яких позивачем було сформовано дані податкового обліку, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем (покупець) та ТОВ «Гетьман» (постачальник) укладено договір поставки від 26 серпня 2014 року №26/08-2014, відповідно до якого останній зобов'язується відпустити, а покупець прийняти та оплатити підшипники в асортименті (далі - товар). Ціна товару визначається згідно рахунків та накладних на поставку товару, які є невід'ємною частиною договору. Вивіз товару зі складу постачальника здійснюється транспортом покупця.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано видаткову накладну від 26 серпня 2014 року №376 та податкову накладну від 26.08.2014 року №376, в яких містяться відомості про товар - підшипники, манжети армованої, пас привідний.

Судом першої інстанції встановлено, що вказані манжети є комплектуючими для підшипників, а тому не розглядаються як окремий товар.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказані накладні містять відомості про придбання 230 підшипників, які повинні мати відповідні комплектуючі, проте таких комплектуючих тільки дванадцять, що свідчить про формальне складення вказаного бухгалтерського документу без фактичного руху товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, на вимогу суду першої інстанції позивач не надав документів, які підтверджують оприбуткування в місцях зберігання, придбаних товарів.

Також, позивачем не надані рахунки, які відповідно до умов договору є невід'ємною частиною.

Колегія суддів не приймає до уваги надану позивачем копію довіреності, оскільки в останній відсутні підписи керівника, та, як вірно зазначено в акті перевірки, в переліку товарно - матеріальних цінностей, які належить отримати, відсутній товар - пас привідний, який також не був предметом договору.

Судом першої інстанції вірно звернуто увагу, що товарно-транспортна накладна від 26.08.2014 №376 не підтверджує фактичне транспортування товару, оскільки не містить відомостей про особу, яка здійснила відпуск матеріальних цінностей від імені ТОВ «Гетьман». Також, позивач на вимогу суду першої інстанції не надав доказів перебування у власності чи користуванні транспортного засобу - WV Transporter, державний номерний знак №818-68 МА, що зазначений у товарно-транспортній накладній, а також відомостей про витрати на його обслуговування, оскільки саме на покупця згідно пункту 3.1 договору поставки від 26.08.2014 №26/08-2014 покладено обов'язок вивезення товару зі складу продавця.

Тому, як вірно зазначено судом першої інстанції, оплата позивачем вартості товару та надані первинні документи на підтвердження подальшої реалізації товару не є доказом фактичного здійснення господарських операцій та самостійною підставою у спірних відносинах для формування податкового кредиту, оскільки з останніх не можливо встановити походження самого товару (чи придбаний він саме у контрагента позивача - ТОВ «Гетьман»).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем не доведено реальність здійснення господарських операцій з зазначеним вище контрагентом, на підставі яких були сформовані дані податкового обліку, відповідно надані первинні документи не є підтвердженням даних податкового обліку.

Згідно підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Податкового кодексу України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема, виданих виконавцем податкових накладних, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки фактичного здійснення господарських операцій не було, тому позивачем неправомірно сформовані дані податкового обліку по господарським операціям з ТОВ «Гетьман».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав правомірним оскаржуване податкове повідомлення - рішення та відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмашхімкомплект - 2013» залишити без задоволення, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 18.05.2015 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: О.М. Оксененко

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Оксененко О.М.

Федотов І.В.