Справа № 345/4788/14-а
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року Справа № 876/2981/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М..

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю представника третьої особи: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Станьківської сільської ради Калуського району Івано-Франківського області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Станьківської сільської ради Калуського району Івано-Франківського області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дії виконавчого комітету Станьківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області щодо ухвалення рішення № 11 від 26 березня 2009 року «Про оформлення права власності на будинковолодіння в с. Станькова» та визнати його нечинним з часу прийняття. Просить визнати недійсним свідоцтво від 05 травня 2009 року про права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що рішенням виконавчого комітету Калуської районної ради народних депутатів №210/1 від 10.10.1984 року ОСОБА_4, виділено земельну ділянку для будівництва жилого будинку та господарських споруд на старому місці, на даний час, за адресою: АДРЕСА_1 На підставі даного рішення районним архітектором Калуської районної ради цього ж року виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної забудовнику - ОСОБА_4.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.02.2015 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду. Визнано протиправними дії виконавчого комітету Станьківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області щодо ухвалення рішення № 11 від 26 березня 2009 року «Про оформлення права власності на будинковолодіння в с. Станькова» та визнано його нечинним з часу прийняття. Визнано недійсним свідоцтво від 05 травня 2009 року про права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Постанову суду першої інстанції оскаржила третя особа ОСОБА_2. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Станьківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області № 11 від 26 березня 2009 року «Про оформлення права власності на будинковолодіння в с.Станькова» вирішено оформити право власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 в цілому за ОСОБА_3. Далі на підставі даного рішення, 05.05.2009 року на ім'я ОСОБА_5 Станьківською сільською радою видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

З відомостей що містяться в будівельному паспорті на забудову земельної ділянки від 09.09.1985 р. вбачається, що рішенням виконавчого комітету Калуської районної ради народних депутатів №210/1 від 10.10.1984 року забудовнику - ОСОБА_4, виділено земельну ділянку для будівництва жилого будинку та господарських споруд на старому місці, на даний час, за адресою: АДРЕСА_1

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно зі змістом заповіту від 17.12.1986 року, остання все належне їй майно заповіла своєму синові - ОСОБА_5.

Проте останній не звертався із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, так як, вважав, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном та продовжував користуватися ним, як на той час вимагали норми Цивільно-процесуального кодексу (в редакції 1961 року).

Поряд з тим, 28.07.2010 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу ОСОБА_6 посвідчено спадковий договір, укладений між ОСОБА_5 та його другою дружиною ОСОБА_2 (а.с.14-15, 17).

З матеріалів справи вбачається, зокрема з свідоцтва про смерть, що 07.10.2010 року ОСОБА_5 помер (а.с.13).

Після його смерті відкрилася спадщина на жилий будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1.

Після звернення сина спадкодавця ОСОБА_3 та дружини спадкодавця ОСОБА_7 до Калуської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, державний нотаріус 20.08.2011 року відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті його батька, оскільки є спадковий договір від 28.07.2010 року, і син померлого спадкодавця не входить в коло спадкоємців за законом на обов'язкову частку в спадщині, передбачену ст.1241 ЦК України, про що свідчить лист-відмова за №513/02-31 від 20.08.2011 року.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

З рішення Станьківської сільської ради № 11 від 26 березня 2009 року вбачається, що ухвалюючи дане рішення відповідач керувався п. б ч.1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування», який передбачає повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством; а також на п.6.1.а «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» затверджене Наказом Міністерства юстиції України № 6/5 від 28.01.2003 року (хоча даний Наказ виданий тільки про внесення змін до Положення).

Згідно п.6.1.а «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» затверджене Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року з подальшими змінами і доповненнями (в редакції яка діяла на час прийняття відповідачем рішення, тобто на 26.03.2009 року), передбачено, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності:

а) органами місцевого самоврядування - фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що рішення прийнято щодо оформлення права власності на спадкове домоволодіння за фізичною особою, без наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення ОСОБА_5 земельної ділянки для цієї мети, що свідчить про вихід відповідачем за межі повноважень та незаконність рішення.

Разом з тим, судом першої інстанції прийнято рішення про визнання недійсним свідоцтва від 05 травня 2009 року про права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: вул. Л.Українки, 67 в с. Станькова, Калуський район Івано-Франківська область, проте апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції покликаючись на наступне.

Зі змісту ч.2 ст.4 КАС України випливає, що для розгляду спору адміністративним судом необхідно, щоб спір носив публічно-правовий зміст, а не приватно-правовий.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт , який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як зазначено в адміністративному позові, суб`єктами спору є позивач фізична особа ОСОБА_3 та відповідач - орган місцевого самоврядування Станьківська сільська рада і третя особа без самостійних вимог фізична особа ОСОБА_2

Проте, ч. 1 ст.15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.21 Постанови № 3 від 01березня 2013 р. "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", ураховуючи положення статті 1 ЦПК України та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/ або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Таким чином, на підставі зазначеного та враховуючи зміст позовних вимог, судова колегія вважає, що по даній справі існує спір (визнання недійсним свідоцтва від 05 травня 2009 року про права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1), який за змістом є приватно-правовий і стосується відносин права власності та спадкових відносин, які регулюються Цивільним кодексом України, а тому в цій частині позовних вимог провадження слід закрити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 слід роз'яснити, що останній має право для вирішення спірних правовідносин звернутись до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 157, 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.02.2015 року у справі №345/4788/14-а - скасувати і закрити првадження в частині визнання недійсним свідоцтва від 05 травня 2009 року про права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 13.05.2015 року