Справа № 821/863/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/863/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов Каховського міськрайонного центру зайнятості до Державної фінансової інспекції в Херсонській області, провідного контролера-ревізора контрольно-ревізійного відділу в м. Каховка та Каховського району Гончарова Юрія Миколайовича про визнання частково недійсним акту ревізії та скасування пункту 2 вимоги від 20 січня 2012 року №45-15/129, -

встановив:

Каховський міськрайонний центр зайнятості (далі - позивач, Центр зайнятості) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Херсонській області (далі - відповідач, ДФІ) про визнання нечинним акту ревізії в частині та скасування п. 2 вимоги від 20.01.2012 року № 450-15/129.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив що, на думку ДФІ, перерахування грошових коштів для виплати допомоги по частковому безробіттю працівникам ЗАТ "ДСУ- 12" за період з 01.01.2010 р. по 21.02.2010 р. здійснено з порушенням встановленого законодавства на суму 67191,63 грн., чим не дотримано п. 3 Розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення" від 25.12.2008 р. № 799-IV, ст. 24,25, ч. 2-5 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 р. № 1533-ІІІ, обґрунтовує тим, що кошти для виплати допомоги по частковому безробіттю в 2010 році перераховувалися Каховським МРЦЗ згідно пунктів 2.11, 2.12. Порядку 45 на виконання прийнятого у 2009 році рішення Херсонським обласним центром зайнятості. З 1 січня 2010 року жодного нового позитивного висновку комісією з питань фінансування виплат по частковому безробіттю обласного центру зайнятості ухвалено не було, а відповідно директором Херсонського ОЦЗ не видано жодного наказу. Всі виплати здійснювали на виконання взятих службою зайнятості зобов'язань у 2009 році згідно діючого Порядку 45 в межах видатків, затверджених Правлінням Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття для виплати по частковому безробіттю особам рішення щодо яких були прийняті до 01.01.2010 р. Наголошує, що Каховським МРЦЗ на законних підставах було забезпечено, перерахування коштів Підприємству для виплати допомоги по частковому безробіттю. Щодо здійснення перерахування Каховським міськрайонним центром зайнятості, грошових коштів на оплату праці та нарахування на заробітну плату безробітних, які працевлаштовані на громадські роботи (кур'єр 1 розряду, оброблювач інформаційного матеріалу) до Управління праці та соціального захисту населення Каховської міської ради в 2010 - 2011 роках, понад посадові оклади, які встановлені законодавством (1200,00 грн. замість мінімальної заробітної плати за відповідні періоди), чим зайво сплачено за рахунок бюджету Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття суму 10720,42 грн., свої вимоги обґрунтували тим, що Каховський міськрайонний центр зайнятості при організації оплачуваних громадських робіт для безробітних діяв виключно відповідно до Законів України "Про зайнятість населення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття", Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 року № 839. Питання щодо правового регулювання відносин, що виникають в процесі організації та проведення громадських робіт врегульовані вищезазначеними нормативно-правовими та підзаконними актами. Посилання ДФІ на ч. 1, 2 ст.2 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 р. № 108/95, п. 1 Постанови Кабінету Міністрів "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" від 30.08.2002 р. № 1298 вважають безпідставними, оскільки, відповідно до п. 6 Положення про порядок організації та проведення оплачуваних громадських робіт, затвердженого постановою КМУ від 10.09.2008р. № 839 (далі - Положення № 839) оплачувані громадські роботи проводяться виключно на спеціально створених для цього тимчасових робочих місцях. Для організації таких робіт не можуть використовуватися вакантні робочі місця, робітники, які працюють на оплачуваних громадських роботах, не можуть перебувати у штаті підприємства. Пунктом 9 Положення № 839 встановлено, що громадські роботи організуються на договірній основі між центром зайнятості та роботодавцем, тобто, заробітна плата безробітним, які приймають участь в оплачуваних громадських роботах, визначається сторонами з урахуванням обсягу робіт, які виконуються саме безробітними на договірних умовах. Оскільки, обсяг робіт, який виконується безробітними і штатними працівниками, є різним. Вважає, що управлінням праці та соціального захисту населення Каховської міської ради подавались достовірні дані щодо витрат на організацію та проведення оплачуваних громадських робіт, Каховським центром зайнятості кошти були витрачені на законних підставах, будь-які фінансові порушення відсутні, а вимога ДФІ про відшкодування коштів є безпідставною та суб'єктивною.

Представник позивача 12 травня 2015 року заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач 16 січня 2012 року надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. В порушення вимог п. 3 Розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення" від 25.12.2008 р. № 799-УІ, статей 24, 25, ч. 2-5 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 р. № 1533-III, Центром зайнятості проведено фінансування виплат по частковому безробіттю за період з 01.01.2010 р. по 21.02.2010 р. на суму 67191,63 грн. з порушенням встановленого законодавства, чим нанесено матеріальну шкоду (збитки) на суму 67191,63 грн. Крім того, ревізією встановлено, що Центром зайнятості проведені видатки на оплату громадських робіт з порушенням встановленого порядку на суму 10720,42 грн.

Представник відповідача 12 травня 2015 року заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані сторонами документи, зваживши доводи позивача викладені в адміністративному позові та доводи відповідача викладені в запереченні на адміністративний позов, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що на підставі п.2.35 Плану роботи Державної фінансової інспекції України на ІУ квартал 2011 року, проведена планова виїзна ревізія фінансово-господарської діяльності в Каховському міськрайонному центрі зайнятості за період з 01.01.2009 р. по 01.10.2011 р.

За результатами ревізії складено акт ревізії від 28.12.2011 р. № 52-30/27 та 20.01.2012 року надіслано на адресу Центру зайнятості вимоги про усунення фінансових порушень №40-15/129.

Ревізією встановлено, що відповідно до наказу директора Херсонського обласного центру зайнятості № 250 від 29.10.2009 р. "Про виділення коштів для виплати допомоги по частковому безробіттю", на підставі ст.ст. 24, 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", з урахуванням висновку комісії з питань фінансування виплат по частковому безробіттю Херсонського обласного центру зайнятості - виділено кошти по частковому безробіттю ЗАТ "ДСУ-12" для виплат по частковому безробіттю з 26.08.2009 р.

Відповідно до платіжних доручень Центром зайнятості здійснено перерахування грошових коштів фонду на банківський рахунок ЗАТ "ДСУ-12" для здійснення виплат по частковому безробіттю за період з 26.08.2009 р. по 21.02.2010 р. на загальну суму 230654,38 грн., з них у 2009 році 155945,61 грн. виплати по частковому безробіттю за вересень - грудень 2009 року; у 2010 році 74708,77 грн. виплата по частковому безробіттю за грудень 2009 року на суму 667,13 грн., виплата по частковому безробіттю з 25.12.2009 р. по 21.02.2010 р. на суму 74041,64 грн.

Проведеною зустрічною звіркою в ЗАТ "ДСУ-12" встановлено, що відповідно до витягу з протоколу загальних зборів трудового колективу № 3 від 25.06.2009 р., відповідно до п. 12 Розділу 5 колективного договору на 2009 рік у зв'язку з фінансовими труднощами оголошено простій для закритого акціонерного товариства в режимі неповного робочого часу з 26.08.2009 р. з дотриманням вимог законодавства, повідомлено про початок простою, що може призвести до часткового безробіття, що у зв'язку з фінансовою кризою, відсутністю фінансування галузі державною службою автомобільних доріг в ЗАТ "ДСУ - 12" з 26.08.2009р. починається простой, який може призвести до часткового безробіття, що може тривати до 6 місяців.

Крім того, зустрічною звіркою підтверджено надходження на банківський рахунок ЗАТ "ДСУ-12" грошових коштів від Каховського міськрайонного центру зайнятості на виплату допомоги по частковому безробіттю та видачу працівникам товариства допомоги по частковому безробіттю на загальну суму 230654,38 грн.

Висновки акту ревізії стали підставою для винесення вимоги про усунення фінансових порушень від 20 січня 2012 року №40-15/129, спірні пункти якої передбачають наступне:

- п.2 вжити заходи та забезпечити відшкодування та усунення фінансових порушень на загальну суму 77912,05 грн.;

- пп.2.1. перераховані грошові кошти для виплати допомоги по частковому безробіттю працівниками ЗАТ «ДСУ-12» за період з 01.01.2010 р. по 21.02.2010 р. з порушенням встановленого законодавства на суму 67191,63 грн., чим не дотримано п. 3 Розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення" від 25.12.2008 р. № 799-УІ, статей 24, 25, ч. 2-5 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 р. № 1533-III. Відобразити дебіторську заборгованість в сумі 67191,63 грн. Провести претензійно-позовну роботу з ПрАТ «ДСУ-12» щодо повернення грошових коштів (в разі відмови в добровільному порядку здійснити повернення грошових коштів), або стягнути кошти з відповідальних осіб шляхом проведення претензійно-позовної роботи;

- пп.2.2. Відобразити дебіторську заборгованість в сумі 10720,42 грн. Провести претензійно-позовну роботу з управлінням праці та соціального захисту населення Каховської міської ради щодо повернення коштів, виплачених на оплату праці за виконані громадські роботи понад розмір, встановлений законодавством (в разі відмови в добровільному порядку здійснити повернення грошових коштів), або стягнути кошти з відповідальних осіб шляхом проведення претензійно-позовної роботи.

Правомірність п.2, пп.2.1.,2.2 вимоги про усунення фінансових порушень від 20 січня 2012 року №40-15/129 є предметом судового розгляду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68 Конституції).

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно пункту 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, акт ревізії - це документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати.

Пункт 35 цього Порядку передбачає, що акт ревізії складається зі вступної та констатуючої частин.

У констатуючій частині наводиться інформація про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням того, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, а також висновок про наявність або відсутність порушень законодавства.

Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Пункти 45, 46 вказаного Порядку визначають, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

В даному випадку законодавець поділяє повноваження ДФІ здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень та процедуру звернення до суду в інтересах держави при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява N 30856/03§43) суд наголошує, що «вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування ... Функція роз'яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам».

З наведеного суд дійшов висновку, що обов'язковими для виконання є не всі без винятку вимоги ДФІ. Для того щоб підпадати під визначення ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» вимога повинна відповідати ознакам законності, тобто ґрунтуватись на нормах законодавства.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведені норми закріплюють за ДФІ право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Суд звертає увагу сторін, що спірні пункти містять інформацію про завдані збитки та містять суму таких збитків 77912,05 грн., 67191,63 грн. та 10720,42 грн. відповідно.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, ДФІ пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом ДФІ, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14 відповідно).

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) зазначено, що «Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення "Артіко проти Італії" від 13 травня 1980)».

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстав для висновку про порушення діями відповідача прав та інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 122, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Каховського міськрайонного центру зайнятості до Державної фінансової інспекції в Херсонській області, провідного контролера-ревізора контрольно-ревізійного відділу в м. Каховка та Каховського району Гончарова Юрія Миколайовича про визнання частково недійсним акту ревізії та скасування пункту 2 вимоги від 20 січня 2012 року №45-15/129 - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 9.3.