Справа № 818/2793/14
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 р.Справа № 818/2793/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 17.02.2015р. по справі № 818/2793/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області

про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 22.09.2014 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 23105грн.69коп.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17.02.2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу від 22.09.2014 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 23105грн.69коп.

Податковий орган, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Охтирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Сумській області була проведена документальна планова перевірка позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року до 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року до 31.12.2013 року, результати якої відображені в акті від 22.04.2014 року №187/18-23-17-0123/НОМЕР_1 (т.1, а.с.6-37).

Під час перевірки відповідачем було встановлено завищення валових витрат у 2013 році на загальну суму 70000 грн. та як наслідок заниження єдиного внеску із суми доходу (прибутку) фізичної особи-підприємця, яка забезпечує себе роботою самостійно, в сумі 23105грн.69коп. (т.1. а.с.25). Зокрема, в п.2.1.2 акту перевірки наведено, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно включено до складу документальних витрат вартість придбаного транспортного засобу на 70000грн. (сума без ПДВ), оскільки до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування не включається вартість придбаного рухомого та нерухомого майна (основних засобів), а підлягає амортизації.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок, відповідно до встановлених порушень в п.2.1.2 даного акту перевірки, та даних Книги обліку доходів та витрат платника податків підсумований помісячний чистий дохід по наступним місяцям: січень (111468грн.64коп.), квітень (76989грн.30грн.), травень (176140грн.69коп.), липень (18345грн.65коп.) та грудень (105054грн.46коп.), а в інші періоди зазначена від'ємна сума чистого доходу (т.1, а.с.33).

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, встановлено, що самозайнятою особою ФОП ОСОБА_1 неправильно визначено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок (з урахуванням максимальної величини), в результаті чого донараховано єдиного внеску в загальній сумі 23105грн.69коп. (т.1, а.с.34).

Тобто, в якості порушених норм права в акті перевірки відповідачем зазначені п.177.1, п.177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) та п.2 ч.1 ст.7, ч.3 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

На підставі Акту перевірки Охтирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області винесено вимогу від 22.09.2014 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 23105грн.69коп. (т.1, а.с.38).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом не надано доказів щодо правомірності своїх дій, натомість позивачем надано всі первинні документи.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Підпунктом 14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що витратами є сума будь-яких витрат платника податків у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу ("Податок на прибуток підприємства").

Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 статті 138 ПК України.

Відповідно до абз. "в" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, це витрати на утримання основних засобів, до яких відноситься і амортизація.

Разом з тим, згідно з пп.139.1.5 п.139.1 ст.139 ПК України до складу витрат не включаються витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями 144-148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 ст.148 цього Кодексу.

Як передбачено п.144.1 ст.144 Податкового кодексу України витрати на придбання основних засобів, нематеріальних активів та довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності підлягають амортизації.

Відповідно до пп.14.1.138 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України основними засобами є матеріальні активи у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 2500 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 2500 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Таким чином, до складу витрат не включаються витрати на придбання основних засобів, а підлягають амортизації у порядку, визначеному ст.144-146 ПК України.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів встановила наступне, ФОП ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2 від 17.01.2013 року придбано у власність сідельний тягач Renault Magnum 2006, вартість якого позивачем віднесено до складу документальних витрат на придбання основних фондів, про що свідчать записи у Книзі обліку доходів і витрат від 08.02.2013 року гр.10 всього у сумі 63649грн.20коп. та запис від 13.03.2013 року гр.10 всього у сумі 65080грн.31коп. (т.1, а.с.92, 95).

Таким чином, витрати на придбаний позивачем транспортний засіб повинні відноситися до валових витрат з урахуванням положень щодо амортизації транспортних засобів.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що контролюючий орган повинен був провести відповідні розрахунки та прийняти рішення стосовно частини відрахувань, виключивши з валових витрат не повністю суми витрат на придбання сідельного тягача, а враховуючи, що він використовується в господарській діяльності фізичної особи-підприємця, з урахуванням до витрат сум амортизаційних відрахувань.

Також колегія суддів не бере до уваги доводи податкового органу щодо неможливості проведення відповідних розрахунків внаслідок не надання позивачем під час проведення перевірки первинних документів, що підтверджують вартість об'єкта амортизації (договору купівлі-продажу транспортного засобу, актів приймання-передачі, податкових, видаткових накладних, платіжних доручень, виписок банківських установ, прибуткових, видаткових касових ордерів, оскільки такі документи надані позивачем до матеріалів справи.

До того ж, пункт 6 таблиці, що наведена у розділі 1.13 Акту перевірки (т.1, а.с.13), вказує на використання при її проведенні документів, які підтверджують витрати підприємця на придбання ТМЦ: податкові, видаткові накладні, рахунки-фактури, акти здачі-прийняття робіт, фіскальні чеки, банківські квитанції (перевірені суцільним порядком з 01.01.2013 року до 31.12.2013 року.

Приймаючи до уваги, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем п.2 ч.1 ст.7, ч.3 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" був зроблений із врахуванням висновку про завищення валових витрат у 2013 році на загальну суму 70000 грн., викладеного в пункті 2.1.2 акту перевірки (т.1, а.с.53), то твердження відповідача щодо заниження ОСОБА_1 єдиного внеску із суми доходу фізичної особи-підприємця, яка забезпечує себе роботою самостійно, в сумі 23105грн.69коп. також не відповідають дійсності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 17.02.2015р. по справі № 818/2793/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Кононенко З.О.
Судді Калитка О.М. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 18.05.2015 р.