Справа № 820/3681/15
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 травня 2015 р. № 820/3681/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Сагайдак В.В.

при секретарі судового засідання - Ромащенко М.П.,

за участю представника позивача, Новакова А.І.,

представника відповідача, Бабенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Громадської організації "Країна для людей" до Харківської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Громадська організація "Країна для людей", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської обласної державної адміністрації, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Харківської обласної державної адміністрації з надання неправдивої інформації у відповіді від 02.03.2015 року за вих. №01-23/1074 на запит Громадської організації "Країна для людей" від 24.02.2015 року за вих. №03/02-15.

- зобов'язати Харківську обласну державну адміністрацію надати достовірну інформацію на запит Громадської організації "Країна для людей" від 24.02.2015 року за вих. №03/02-15 відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на запит Громадської організації "Країна для людей" від 24.02.2015 року за вих. №03/02-15 відповідачем було надано неправдиву інформацію. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти прозову заперечував, надав до суду письмові заперечення та зазначив, що належна відповідь позивачу була надана в повному обсязі, а інформація є достовірною та стосується виключно питань земельних відносин, що прямо вказано у запиті Громадської організації "Країна для людей". Вважає, що пред'явлені вимоги є необґрунтованими, оскільки ним було об'єднано поняття земельних та лісових відносин, які за своєю природою є окремими та самостійними.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, Громадською організацією "Країна для людей" 24.02.2015 року за вих. № 03/02-15, в порядку п.1 ст.12, ст13, п.6 ст.14, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та п.2 ст. 34 Конституції України, до Харківської обласної державної адміністрації було подано інформаційний запит щодо надання інформації та копій відповідних документів ( а.с.6).

У запиті позивач просив надати відомості щодо усіх виданих Харківською обласною державною адміністрацією розпоряджень щодо передачі у користування або власність фізичним чи юридичним особам земельних ділянок, що розташовані на території Печенізького району Харківської області, у період з 2011 по 2015 роки, а також надати належним чином завірені їх копії.

На вказаний запит відповідачем було надано відповідь за вих. № 01-23/1074 від 02.03.2015 року, з якої вбачається, що за період 2011 по 2015 року Харківською обласною державною адміністрацією (надалі - ХОДА), було винесено 8 розпоряджень щодо передачі у користування або власність фізичним чи юридичним особам земельних ділянок, а саме: № 377 від 07.07.2011 р., № 396 від 13.07.2011 р., № 39 від 11.02.2013 р., №40 від 11.02.2013 р., № 248 від 18.07.2013 р., № 290 05.08.2013 р., № 28 від 03.02.2014 р., № 29 від 03.02.2014 р.( а.с. 7-15).

Отже, відповідачем було надано відповідь стосовно саме земельних ділянок, та надано копії розпоряджень.

Позивач мав можливість надати до Харківської обласної державної адміністрації повторний запит після встановлення факту помилки у власному запиті та отримати відомості, які позивачу були потрібні. Але позивач цим правом повторного запиту не скористався, звернувшись з позовом до суду.

Позивачем також було направлено до Державного підприємства «Чугуєво - Бабчанський лісгосп» інформаційний запит від 30.03.2015 року за № 03/03-15 ( а.с. 17).

У даному запиті позивач просив надати відомості щодо укладених ДП «Чугуєво - Бабчанський лісгосп» договорів щодо передачі у користування або власність фізичним чи юридичним особам лісових ділянок, що розташовані на території Печенізького району Харківської області, у період з 2011 по 2015 року та надати належним чином завірені їх копії, а також засвідчені копії усіх виданих ХОДА розпоряджень, щодо передачі у користування або власність фізичним чи юридичним особам земельних ділянок, що розташовані на території Печенізького району Харківської області, у період з 2011 по 2015 року.

Отже, зазначений запит було направлено з метою отримання інформації не тільки земельних, а й лісових ділянок.

На даний запит ДП «Чугуєво - Бабчанський лісгосп» було надано відповідь від 01.04.2015 року за вих. № 01-11/122, з якої вбачається, що за вказаний період, на підставі виданих Харківською обласною державною адміністрацією розпоряджень, підприємством було укладено 6 відповідних договорів, а саме: договір № 05-11 від 05.08.2011 р. за розпорядженням ХОДА № 429 від 29.07.2011 року, договір № 06-11 від 22.09.2011 р. за розпорядженням ХОДА № 428 від 29.07.2011 року, договір № 01-12 від 22.03.2012 р. за розпорядженням ХОДА № 99 від 28.02.2012 року, договір № 01-13 від 03.01.2013 р. за розпорядженням ХОДА № 628 від 05.11.2012 року, договір № 02-13 від 04.03.2013 р. за розпорядженням ХОДА № 63 від 22.02.2013 року, договір № 03-13 від 12.11.2013 р. за розпорядженням ХОДА № 224 від 12.04.2013 року ( а.с.18).

Позивач, отримавши відповідь від ДП «Чугуєво - Бабчанський лісгосп» та співставивши її з листом відповідача, встановив невідповідність та зробив висновок, що останнім надано неправдиві дані, що й стало причиною звернення до суду.

Аналізуючи спірні правовідносини суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (надалі - закон), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак ( ст. 4 Закону). Забезпечення доступу до публічної інформації здійснюється, зокрема шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ч.2 ст.5 Закону).

Суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.6 ст. 14 Закону, розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Щодо факту подання відповідачем недостовірних відомостей суд зазначає наступне.

Згідно ст. 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб'єктами яких є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Водночас об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Статтею 79 Земельного Кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Як вбачається з вказаного інформаційного запиту, поданого до Харківської обласної державної адміністрації, позивач вимагав отримати інформацію та її документальне підтвердження щодо видання суб'єктом владних повноважень розпоряджень за період з 2011-2015 роки виключно стосовно земельних ділянок на території Печенізького району Харківської області.

Водночас, з вищезазначеної відповіді на запит, отриманої позивачем від ДП «Чугуєво - Бабчанський лісгосп» судом встановлено, що відповідна інформація стосується виданих розпоряджень та укладених на їх підставі договорів щодо передачі у користування або власність лісових та одночасно земельних ділянок на згаданій території.

При цьому, поняття про ліс та лісову ділянку визначено Лісовим кодексом України, статтею 1 якого визначено, що ліс - тип природних комплексів, у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав'яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов'язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище. Водночас лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі.

Лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо). До не вкритих лісовою рослинністю лісових ділянок належать лісові ділянки, зайняті не зімкнутими лісовими культурами, лісовими розсадниками і плантаціями, а також лісовими шляхами та просіками, лісовими протипожежними розривами, лісовими осушувальними канавами і дренажними системами.

Земельна лісова ділянка - земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства.

Поняття лісових відносин визначено ст. 2 Лісового кодексу України, а саме: лісові відносини - суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства. Об'єктом лісових відносин є лісовий фонд України та окремі лісові ділянки. Суб'єктами лісових відносин є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, юридичні особи та громадяни, які діють відповідно до Конституції та законів України.

Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).

Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв'язок їх використання із лісокористуванням.

Планування використання земель лісогосподарського призначення здійснюється головним чином у формі лісовпорядкування, яке, зокрема, передбачає складання проектів організації і розвитку лісового господарства та здійснення авторського нагляду за їх виконанням (пункт 13 статті 46 ЛК України).

Паралельно із земельним кадастром здійснюється облік лісів та ведеться органами лісового господарства державний лісовий кадастр на основі державного земельного кадастру (частина друга статті 49 ЛК України). Державний лісовий кадастр включає: облік якісного і кількісного стану лісового фонду України; поділ лісів на категорії залежно від основних виконуваних ними функцій; грошову оцінку лісів (у необхідних випадках); інші показники (стаття 51 ЛК України).

Дана правова позиція узгоджується з висновками постанови Верховного Суду України від 24.12.2014 року по справі № 6-212цс14.

Таким чином, правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного та лісового законодавства, але земельна ділянка лісогосподарського призначення має особливий правовий режим.

З аналізу викладених законодавчих норм та зазначених запитів та відповідей на них, отриманих позивачем від Харківської обласної державної адміністрації та ДП «Чугуєво - Бабчанський лісгосп», вбачається, що позивачем об'єднано поняття земельних відносин та лісових відносин, які є самостійними сферами суспільних відносин, що врегульовані відповідно Земельним кодексом України та Лісовим Кодексом України.

Відповідачем було надано до матеріалів справи розпорядження ХОДА, на підставі яких ДП «Чугуєво - Бабчанський лісгосп» було укладено договори, а саме: № 429 від 29.07.2011 року, № 428 від 29.07.2011 року, № 99 від 28.02.2012 року, № 628 від 05.11.2012 року, № 63 від 22.02.2013 року, № 224 від 12.04.2013 року ( а.с. 31-37).

Зі змісту цих розпоряджень судом було встановлено, що вони не стосуються запитуваної від ХОДА інформації щодо земельних відносин на території Печенізького району Харківської області

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову ( ч.2 ст. 71 КАС України).

Враховуючи, що під час судового розгляду відповідачем доведено факт надання достовірної інформації на запит Громадської організації "Країна для людей" в порядку вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», у задоволенні позовної заяви суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 158-163, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Громадської організації "Країна для людей" до Харківської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 19.05.2015р.

Суддя Сагайдак В.В.