Справа № 814/3516/14
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3516/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.

суддів - Стас Л.В.

- Турецької І.О.

за участю: секретаря - Разінкіної Л.В.

представника позивача - ОСОБА_2 (довіреність від 27.08.2013 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 03.11.2014 року №, яким суб'єкту господарювання визначене грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 36 262,11 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 9 065,53 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем неправомірно зроблено висновки щодо безтоварності господарських операцій з ТОВ «Константа-Імпекс» та не можливість включення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ, сформованих по взаєморозрахункам з контрагентом-постачальником. Зазначені висновки ґрунтуються лише на підставі акту про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Константа-Імпекс», за яким ДПІ дійшла висновку про неможливість використання позивачем у своїй діяльності паливно-мастильних матеріалів, придбаних у цього підприємства. Разом з цим операції позивача з його контрагентом підтверджуються первинними документами, які необґрунтовано не прийнято податковим органом до уваги під час перевірки, що стало підставою для неправомірного збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у зв'язку із чим воно підлягає скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення, яке є предметом оскарження, став акт Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 20.10.2014 року № 9/14-09-17-36/НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість за травень та липень 2013 року по взаєморозрахункам з ТОВ «Константа-Імпекс».

Зазначеною перевіркою встановлено порушення:

- п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит, що призвело до заниження суми податку на додану вартість за травень та липень 2013 року на загальну суму 36 262,11 грн.

Суть порушень, на думку податкового органу, полягала у тому, що перевіркою неможливо підтвердити факт поставок товару позивачу від постачальника ТОВ «Константа-Імпекс», з урахуванням відсутності у цього підприємства необхідних трудових ресурсів, транспорту та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення господарської діяльності. У зв'язку з чим, за висновком ДПІ, правочин, укладений між позивачем та ТОВ «Константа-Імпекс», здійснений без мети реального настання правових наслідків та є безтоварним.

Такого висновку відповідач дійшов з урахуванням висновку акту перевірки вказаного контрагента щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ПП «Аріс», за яким податковий орган дійшов висновку про неможливість використання позивачем у своїй діяльності паливно-мастильних матеріалів, придбаних у ТОВ «Константа-Імпекс», оскільки правовідносини останнього з придбання цих паливно-мастильних матеріалів у ПП «Аріс» мають ознаки безтоварних, здійснені за відсутності необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, без підтвердження цими підприємствами операцій зі своїми контрагентами. Зазначені обставини, на думку податкового органу, свідчать про те, що укладені між позивачем та його контрагентом угоди не мали реального характеру, тобто без фактичного здійснення господарських операцій.

Крім того, податковий орган вказав, що відсутність факту постачання товару від ТОВ «Константа-Імпекс» підтверджується товарно-транспортними накладними, які містять недійсні відомості щодо місця постачання товару, транспортних засобів, найменування перевезеного товару не відповідає відомостям, які містяться у податкових накладних, у зв'язку із чим відповідач не врахував ці первинні документи як підтвердження фактичного придбання та використання товару у господарській діяльності позивача, вказав на не можливість включення до податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за наданими первинними документами вбачається фактичне здійснення господарських операцій з придбання товару та подальшого його використання у власній господарській діяльності, висновки акту перевірки про безтоварність операцій не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому позбавлення позивача права на формування податкового кредиту за цими операціями є неправомірним та податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Колегія судів вважає висновки суду першої інстанції правильними з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті), виконанням робіт та наданням послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи.

Згідно із положеннями п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів, не підтверджені, зокрема, податковими накладними, не відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю на його вимогу податкову накладну, яка відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця, виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналізуючи зазначені норми Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що право на віднесення сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання в разі фактичного придбання товару, що підтверджується первинними документами, та використання в господарській діяльності цього товару.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Не можуть бути включені до складу валових витрат та податкового кредиту витрати на придбання товарів не підтверджені дійсними розрахунковими, платіжними та іншими документами. Документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару, зокрема, є податкова накладна.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що 20.05.2013 року між позивачем та ТОВ «Константа-Імпекс» укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №05-71К, за яким ТОВ «Констинта - Імпекс» зобов'язується надати, а позивач - прийняти та оплатити нафтопродукти (товар).

На виконання договору ТОВ «Константа-Імпекс», зокрема, у травні, липні 2013 року поставлено позивачу нафтопродукти (бензин А-80 та А-95).

На підтвердження виконання умов договору, отримання та використання у власній господарській діяльності товару позивач надав видаткові, податкові накладні, рахунки-фактури, акти про приймання матеріалів та товарні чеки.

Оплата товару проводилась у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями.

Транспортування товару здійснювало ТОВ «Константа-Імпекс» за місцем його реалізації, що підтверджується товарно-транспортними накладними.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що за цими документами можливо встановити виконання умов договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Константа-Імпекс», кількість, найменування, вартість товару, фактичне здійснення господарських операцій щодо купівлі товару, його оплату та подальше використання у власній господарській діяльності.

Судом першої інстанції правильно враховано, що податковий орган в акті перевірки не зазначає про відсутність у ТОВ «Константа-Імпекс» реєстрації як платника податку на додану вартість. Єдиною підставою для висновків про не можливість формування податкового кредиту за операціями з цим контрагентом, відповідач вважає не підтвердження придбання товару, тобто відсутність реальності господарських операцій.

При цьому, такий висновок фактично грунтується на акті перевірки операцій ТОВ «Константа-Імпекс» з ПП «Аріс», з яким позивач не мав жодних стосунків в господарській діяльності.

Разом з цим, судом першої інстанції вірно надано оцінку діючому податковому законодавству, яке не ставить в залежність право платника податку на формування податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагента, не зобов'язує платника податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм законодавства.

Можливі порушення контрагентом платника податків податкової дисципліни не є достатньою підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит з ПДВ по операціям з таким контрагентом, оскільки питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальником товару правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно надано оцінку доказової бази податкового органу, яка ґрунтується лише на акті про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача з ПП «Аріс», як на належний доказ в підтвердження доводів податкового органу про безтоварність та відсутність виконання господарських операцій, адже цим актом фіксується лише факт наявності перешкод для здійснення податкового контролю податковим органом щодо платників, а реальність господарських операцій таких платників не є предметом такої перевірки.

Водночас, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги доводи відповідача про наявність дефектів товарно-транспортних накладних, оскільки з цих документів зазначено як найменування товару, його пункт навантаження, розвантаження, транспортні засоби, особи, що здійснювали його перевезення, тощо.

Крім того, перевезений товар відповідає товару, який фактично отриманий позивачем та під час розгляду справи позивачем надано документи в підтвердження наявності у його контрагента можливості на здійснення поставки паливно-мастильних матеріалів.

З огляду на викладене, судом першої інстанції із дослідженням первинних документів надано належну оцінку необґрунтованим доводам податкового органу про безтоварність господарських операцій з ТОВ «Константа-Імпекс» та вірно зроблено висновок про безпідставність нарахування позивачу грошового зобов'язання по податку на додану вартість згідно оспорюваного рішення.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення - рішення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В. Стас

І.О.Турецька