Справа № 201/14655/14-а(2а/201/381/2014)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"14" травня 2015 р.справа № 201/14655/14-а(2а/201/381/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2014 року у справі № 201/14655/14-а(2а/201/381/2014) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії, зобов'язати поновити позивачеві з 29 серпня 2011 року виплату пенсії за вислугу років у Збройних Силах СРСР, яку він одержував до виїзду в Ізраїль, в розмірах відповідно до чинного законодавства.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та поновлення виплат пенсії за вислугу років , але у встановлений законом строк поновлення виплати пенсії не здійснено, а повідомлено позивача що відсутні підстави для поновлення виплати пенсії .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позов задоволено частково.

Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у Збройних силах СРСР -протиправною.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та поновити виплату пенсії за вислугу років у Збройних силах СРСР ОСОБА_1 з 13 травня 2014 року в розмірах відповідно до чинного законодавства.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та ухвалити рішення, яким в задовольнянні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В силу п.1 частини 1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є громадянином України що підтверджується копією паспорту громадянина України для виїзду за кордон, яка міститься в матеріалах справи (а.с.9) в 2000 році виїхав на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.

Судом встановлено, що позивач отримував призначену пенсію за вислугу років у Збройних силах СРСР та перебував на обліку у відповідача з 13 травня 1985 року.

Позивач отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб , звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата якої була припинена в зв'язку з виїздом позивача у 2000 році на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.

В серпні 2014 року позивач через представника звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, однак відповідач відмовив посилаючись відсутність правових підстав для поновлення позивачу виплати пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб , звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рп-2009 визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-ІУ.

Пунктом 3 резолютивної частини рішення, визначено, звернути увагу ВРУ на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Відповідно до Закону України „Про Конституційний Суд України", а також рішення Конституційного суду України від 14.12.2000 року № 15-рп/2000 закони, правові акти або окремі положення визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" втратили чинність з 07 жовтня 2010 року. Таким чином, позивач має право на поновлення виплати пенсії з моменту звернення позивача до відповідача.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на поновлення виплати пенсії за вислугу років у Збройних силах СРСР з 13 травня 2014 року в розмірах відповідно до чинного законодавства, оскільки вказаними нормами законодавства не передбачено припинення виплати пенсії таким особам.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2014 року у справі № 201/14655/14-а(2а/201/381/2014) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дії, - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак