Справа № 805/832/15-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Давиденко Т.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко Ігор Вікторович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року справа №805/832/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року у справі № 805/832/15-а за позовом Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Відділ державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області (далі - Відділ) звернувся до суду з позовною заявою до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - Інспекція) про визнання протиправною бездіяльність щодо невиконання вимоги від 17.01.2015 року № 59 та зобов'язання її виконати.

Позовна заява обґрунтована тим, що, як вважає позивач, відмовляючи державному виконавцю в наданні інформації, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Зазначає, що в порушення статті 5 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) відповідачем не виконана законна вимога державного виконавця.

Вказує на неправомірність посилання податковим органом на Наказ Міністерства юстиції України, Міністерства доходів і зборів України від 05.02.2014 року № 254/119, оскільки форма електронного запиту на теперішній час не розроблена та не введена, крім того, зазначений Наказ не позбавляє його права звернутись до податкового органу на підставі ст. 5 Закону № 606-XIV.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року у зазначеній справі адміністративний позов задоволено повністю, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Інспекції щодо невиконання вимоги Відділу від 17.01.2015 року № 59;

зобов'язано Інспекцію виконати вимогу державного виконавця Відділу від 17.01.2015 року № 59. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено, що відповідно до ст. 4 Закону № 606-XIV та відповідно до Порядку надання інформації Міністерством доходів і зборів України на запити органів державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства доходів і зборів України від 05.02.2014 року № 254/5/119, органи державної виконавчої служби подають запити до Міністерства доходів і зборів України через Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Зазначається також, що до теперішнього часу така форма електронного запису як надання інформації про реєстраційні номери облікової картки платників податків боржників - фізичних осіб, не введена в дію, тому державні виконавці продовжують запитувати таку інформацію у податкових органів в письмовому вигляді. Крім того, Інспекцією фактично виконано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26.03.2015 року по справі № 805/832/15-а та надано Відділу інформацію про номер облікової картки платника податків ОСОБА_2.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.01.2015 року Відділ направив на адресу відповідача вимогу № 59 про надання інформації стосовно ідентифікаційного номеру боржника.

Листом від 26.01.2015 року № 247/10/18 Інспекція повідомила державного виконавця, що зазначені запити треба надавати в порядку, визначеному Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства доходів і зборів України від 05.02.2014 року № 254/119 та ст. 4 Закону № 606-XIV.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить визнати дії протиправними та зобов'язати виконати вимогу державного виконавця.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон № 606-XIV.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом № 606-XIV.

Згідно ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Таким чином, позивач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов'язок по примусовому виконанню рішень.

Відповідно до п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець:

- здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

- надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

- розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тобто, нормами закону, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку державному виконавцю надане право звертатись до державних органів та отримувати необхідну інформацію.

Статтею 5 Закону № 606-XIV встановлено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Тобто, зазначеною нормою Закону встановлена обов'язковість вимог державного виконавця для всіх органів.

В порушення вимог ст. 5 Закону № 606-XIV відповідач не виконав законну вимогу державного виконавця.

Суд апеляційної інстанції також вважає неправомірним посилання відповідача на необхідність надсилати запити державного виконавця відповідно до вимог Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства доходів і зборів України від 05.02.2014 року № 254/119 та ст. 4 Закону № 606-XIV, з наступних підстав.

Згідно ст. 4 Закону № 606-XIV з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Міністерством юстиції України.

Під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до статті 4 Закону № 606-XIV та з метою забезпечення належного виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) і спрощення процедури забезпечення державних виконавців інформацією про реєстраційні номери облікової картки платників податків - боржників - фізичних осіб, номери рахунків боржників - юридичних осіб, а також рахунків, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, та/або фізичних осіб - підприємців, яку отримує Міністерство доходів і зборів України від банківських та інших установ, та джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства доходів і зборів України від 05.02.2014 року № 254/119 затверджений Порядок надання інформації Міністерством доходів і зборів України на запити органів державної виконавчої служби.

Згідно п. 2 Порядок визначає загальні правила надання Міністерством доходів і зборів України органам державної виконавчої служби інформації про реєстраційні номери облікової картки платників податків - боржників - фізичних осіб, номери рахунків боржників - юридичних осіб, а також рахунків, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, та/або фізичних осіб - підприємців, яку отримує Міністерство доходів і зборів України від банківських та інших установ, та джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб і передає на запити органів державної виконавчої служби.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що вони регулюють питання спрощення забезпечення державного виконавця інформацією з метою забезпечення належного виконання судових рішень та не позбавляють державного виконавця права звернутись з вимогою про надання інформації та не звільняють податковий орган від обов'язку виконати законну вимогу державного виконавця.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року у справі № 805/832/15-а за позовом Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: Т.Г.Гаврищук

М.Г.Сухарьок