Справа № 2а-0370/1112/12
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року Справа № 118621/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Сапіги В. П.;

за участю секретаря судового засідання - Мартинишина Р. С.;

представника відповідача - Приходько Н. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2012 року в справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Луцький картонно-руберойдовий комбінат» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2012 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву відкритого акціонерного товариства «Луцький картонно-руберойдовий комбінат» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області державної податкової служби № та № від 04 квітня 2012 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що факт здійснення господарських операцій із придбання макулатури у контрагентів-постачальників підтверджується відповідними первинними документами, зокрема, податковими, видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, які були в повному обсязі надані податковому органу в ході проведення перевірки. Також зазначено, що в подальшому придбана сировина була використана позивачем у власній господарській діяльності для виробництва паперу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції від 04 квітня 2012 року № повністю та № в частині збільшення відкритому акціонерному товариству «Луцький картонно-руберойдовий комбінат» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 448744,00 грн.

Зазначену постанову мотивовано тим, що позивачем дотримані умови формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ по операціях з придбання товарів (макулатури, оливи) у СПД ОСОБА_2, ТзОВ «Альфа-Плюс» та ТзОВ «Медео-Захід», а висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Також зазначено, що позивачем не спростовано висновки податкового органу про безпідставне включення до податкового кредиту сум ПДВ згідно касових чеків, які містять суму отриманих товарів (послуг), що перевищує 200 грн. за день (без урахування податку).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що перевіркою було встановлено відсутність основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, а угоди мають ознаки нікчемності.

На підставі ст. 55 КАС України судом апеляційної інстанції проведено заміну відповідача - Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Волинської області державної податкової служби на Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що з 13 лютого 2012 року по 26 березня 2012 року Луцькою ОДПІ проведено планову виїзну перевірку ВАТ «Луцький КРК», за результатами якої 27 березня 2012 року складено акт № 316/22-1/00292652.

На підставі вищевказаного акту відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 04 квітня 2012 року № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 660395,00 грн. основного платежу (штрафні санкції не застосовувались), та податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 451039,00 грн. основного платежу без застосування штрафних санкцій.

Висновок податкового органу про заниження позивачем податку на прибуток базується на тому, що товариством протягом періоду, охопленого перевіркою, безпідставно було включено до валових витрат витрати по придбанню товарів у СПД ОСОБА_2, ТзОВ «Алькор-Ник» та ТзОВ «Альфа-Плюс» з огляду на визнання правочинів, укладених з ними, нікчемними. Разом з тим, висновок Луцької ОДПІ про заниження податку на додану вартість полягає на безпідставному віднесенні товариством до податкового кредиту сум ПДВ по операціях із вищезгаданими контрагентами, а також ТзОВ «Медео-Захід» та сум ПДВ згідно касових чеків без отримання податкової накладної.

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Згідно із підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 цього ж Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 розділу V ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Встановлено, що предметом діяльності ВАТ «Луцький КРК» відповідно до статуту є, зокрема, виробництво паперу та картону, виробництво гофрованого картону, паперової та картонної тари, що підтверджується довідкою Луцької ОДПІ про загальну інформацію щодо ВАТ «Луцький КРК».

03 січня 2010 року між ВАТ «Луцький КРК» (Покупцем) та СПД ОСОБА_2 (Продавцем) укладено договір № 01-М купівлі-продажу, предметом якого є поставка сировини, макулатури марки МС-5Б. Відповідно до умов поставки товар передається Покупцю по частково (товарними партіями) на умовах СРТ, перевезення оплачені до місця знаходження Покупця: м. Луцьк, вул. Карбишева, 3 (правила «Інкотермс» в редакції 2000 р.), автомобільним транспортом (пункт 3.1 договору).

01 травня 2011 року до даного договору було укладено додаткову угоду, згідно якої умови поставки товару змінені, а саме: товар передається Покупцю по частково (товарними партіями) на умовах FCA - склад продавця м. Київ (правила «Інкотермс» в редакції 2000 р.), автомобільним транспортом.

Відповідно до акту перевірки Луцької ОДПІ від 19 грудня 2011 року №10000/23-2/00292652 податковим органом підтверджено, що ВАТ «Луцький КРК» протягом січня-вересня 2011 року згідно з вказаним договором придбало у СПД ОСОБА_2 макулатуру на загальну суму 2876796,79 грн., в тому числі ПДВ - 479466,22 грн. На зазначений товар були виписані видаткові накладні та податкові накладні, по бухгалтерському та податковому обліку відображено отримання товару на складі, розхід товару на виробництві, а також залишки товару на складі та на виробництві. Оплата за товар проведена в безготівковій формі згідно платіжних доручень, а транспортування товару відбувалось автомобільним транспортом згідно товарно-транспортних накладних. Податковий орган у актах перевірок констатує, що отриману макулатуру товариство використало для виробництва готової продукції. Одночасно на підтвердження правомірного віднесення до суми податкового кредиту жовтня 2011 року сум ПДВ по придбанню ТМЦ у СПД ОСОБА_2 позивачем надано видаткову та податкову накладні від 12 вересня 2011 року на загальну суму поставки макулатури 80352,54 грн., в тому числі ПДВ 13392,09 грн., товарно-транспортні накладні від 10 вересня 2011 року на підтвердження факту транспортування та платіжні доручення від 09 вересня 2011 року, які засвідчують факт проведення розрахунків за поставлену продукцію.

Крім того, 11 липня 2011 року між ВАТ «Луцький КРК» (Покупцем) та ТзОВ «Альфа-Плюс» (покупцем) укладено договір № 15-М купівлі-продажу, предметом якого є поставка сировини, макулатури на умовах DDU, перевезення оплачені до місця знаходження Покупця: м. Луцьк, вул. Карбишева, 3 (правила «Інкотермс» в редакції 2000 р.), автомобільним транспортом.

Згідно з вказаним договором ТзОВ «Альфа-Плюс» протягом серпня-жовтня 2011 року здійснювало поставки макулатури на адресу ВАТ «Луцький КРК», що підтверджується видатковими накладними та податковими накладними. Оприбуткування товару на складі здійснено позивачем відповідно про прибуткових ордерів за вказаний період. На підтвердження факту розрахунків за придбану сировину ВАТ «Луцький КРК» надало платіжні доручення.

Також встановлено, що без укладення письмової угоди ВАТ «Луцький КРК» придбало у ТзОВ «Медео-Захід» оливу Т-1500 в загальній кількості 400 л на загальну суму 6660,00 грн., в тому числі ПДВ 1110,00 грн., згідно видаткових та податкових накладних від 06 липня 2011 року та 09 грудня 2011 року. Даний товар був оприбуткований позивачем на складі згідно прибуткових ордерів, розрахунки за придбані ТМЦ позивач здійснив в безготівковій формі відповідно до платіжних доручень.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що поставка товару (макулатури, оливи) від СПД ОСОБА_2, ТзОВ «Альфа-Плюс», ТзОВ «Медео-Захід» відбулася і товар було використано в господарській діяльності позивача, відтак, неправомірним є донарахування ВАТ «Луцький КРК» грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 660395,00 грн. та грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 409575,00 грн.

Також встановлено, що в ході перевірки безпідставно встановлено завищення позивачем податкового кредиту за листопад 2011 року на суму 19914,00 грн. та за грудень 2011 року на суму 19255,00 грн., оскільки порушення щодо такого завищення в акті перевірки не описані, тому неправомірним є також збільшення ВАТ «Луцький КРК» грошового зобов'язання з ПДВ на суму 39169,00 грн.

Разом з тим, відповідно до п.201.11 ст.201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є: транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).

Позивачем не спростовано висновки податкового органу про безпідставне включення до податкового кредиту сум ПДВ згідно касових чеків, які містять суму отриманих товарів (послуг), що перевищує 200 грн. за день (без урахування податку), отже збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з ПДВ на 2295,00 грн. є правомірним.

Разом з тим, суд першої інстанції в цілому правильно по суті вирішивши справу, помилково не вказав про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог, тобто вирішив не всі позовні вимоги або питання.

У відповідності до ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому, резолютивну частину даної постанови слід змінити.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області - задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2012 року в справі № 2а-1112/12/0370 - змінити шляхом доповнення резолютивної частини постанови абзацом «В задоволенні решти позовних вимог - відмовити».

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

В. П. Сапіга

Постанову складено в повному обсязі 12 травня 2015 року.