Справа № 804/2220/15
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2015 р. Справа № 804/2220/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання - Потіп О.М., за участю представників: позивача - Целік Т.С., відповідача - Клименка Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вето»
до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
про скасування податкових повідомлень - рішень,-
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись при цьому на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та зазначив, що податковим органом правомірно були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, на підставі законних висновків акту перевірки, а тому підстави для їх скасування відсутні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Вето» перебуває на податковому обліку в Лівобережній об'єднаній державній податковій інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області як платник податків.
У період з 03.12.2014 року по 04.12. 2014 року податковою інспекцією була проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ТОВ «Вето» по взаємовідносинам із ТОВ «Мартак» та ТОВ «Сокіл Груп» за липень 2014 року, за результатами якої було складено акт № 4743/2204/32653295 від 11.12. 2014 року.
Згідно висновків вищевказаного акту встановлено:
- Нереальність здійснення господарських відносин ТОВ «Вето», а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ «Вето» операцій по ланцюгу з постачальниками ТОВ «Мартак», ТОВ «Сокіл Груп» за липень 2014 року;
- Нереальність здійснення господарських відносин ТОВ «Вето», а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ «Вето» операцій по ланцюгу постачання: ТОВ «Сокіл Груп» - ТОВ «Вето» - ТОВ «Дельта Істейт», ТОВ «Інтерпап Ніко Тьюб»;
Не погодившись з висновками податкового органу, які викладені у акті перевірки ТОВ «Вето» подало до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області запереченнями на акт перевірки № 4743/2204/32653295 від 11.12.2014 року.
Листом від 06.01.2015 року № 130/10/22-04 відповідач повідомив позивача, що висновки, викладені в акті перевірки є правомірними, обґрунтованими та такими, що не суперечать вимогам чинного законодавства.
ТОВ «Вето» було направлено скаргу до Головного ДФС у Дніпропетровській області на акт Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області № 4743/2204/32653295 від 11.12. 2014 року.
24.12.2014 року ТОВ «Вето» було подано заяву до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про направлення на адресу позивача акту перевірки №4662/2204/32653295 від 04.12.2014 року.
Вважаємо за необхідне зазначити, що акт перевірки від 04.12.2014 року №4662 про ненадання документів було отримано платником податку пізніше податкового повідомлення-рішення про грошове зобов'язання, а саме: 03.02.2015 року за вх.№33 (згідно штампу вхідної кореспонденції), а тому ТОВ «ВЕТО» було позбавлене можливості подати своєчасно заперечення на акт перевірки №4662/2204/32653295 від 04.12.2014 року, що передбачено п. 86.7 ст. 86 ПК України.
Суд вважає вищевказані податкові повідомлення рішення неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 30.04.2014 року між ТОВ «Вето» та ТОВ «Мартак» був укладений договір про надання послуг № 17.
Крім того, 01.07.2014 року між ТОВ «Вето» та ТОВ «Сокіл Груп» був укладений договір субпідряду на охорону об'єктів № 34.
На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем надано: податкову накладну № 2 від 31.07.2014 року, акт надання послуг від 31.07.2014 року, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за період липень 2014 року з контрагентом ТОВ «Сокіл Груп» (станом на початок періоду заборгованість відсутня, обороти по кредиту 290000 грн., станом на кінець періоду існувала кредиторська заборгованість а суму 290000 грн.
Також, суд звертає увагу на те, що при проведенні перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Вето» (акт перевірки від 15.01.2015 року № 4743/22-04/32653295) враховано висновки, викладені у акті перевірки:
- ДПІ у Печерському районі м. Києва від 16.09.2014 року № 2852/26-55-22-03/38546260 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Сокіл Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства в результаті взаємовідносин з постачальниками та покупцями за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року».
Згідно вищевказаного акту перевірки встановлено, що ТОВ «Сокіл Груп» не знаходиться за податковою адресою, відсутня інформація щодо наявності необхідних умов для здійснення господарських операцій, відсутній технічний персонал. Таким чином, зроблено висновок, що ТОВ «Сокіл Груп» використовувалось з метою покриття незаконної діяльності.
Таким чином, суд доходить висновку, що посадові особи податкового органу зробили висновок про незаконність віднесення позивачем витрат з виконання договору до податкового кредиту лише на підставі акту перевірки підприємства контрагента, який жодним чином не є доказом та проігнорували факт наявності первинної документації, що підтверджує податковий кредит.
Пунктом 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України передбачено, що доходи, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2, та складаються з: доходу від операційної діяльності та інших доходів, які визначаються відповідно до п. 135.5, за винятком доходів, визначених у пункті 135.4 та у статті 136.
Відповідно п.137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, дохід від реалізації товарів визначається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визначається за датою складання акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.
У п. 135.2 ст. 135 Податкового кодексу України вказано, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.
Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення (ч.1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Згідно з пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених .
Таким чином, наведеними нормами права визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата (нарахування) ПДВ, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Щодо посилання відповідача на ненадання позивачем звітів про виконання робіт, де було б зазначено, які послуги було виконано, ким саме або інших документів підтверджуючих виконання цих робіт, суд звертає увагу на те, що при здійсненні господарських операцій не є обов'язком платника податку оформлення таких документів як план проведених робіт, звіт про виконані роботи.
Крім того, суд звертає увагу на принцип персональної відповідальності платника податку, згідно якого, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.
Порушення контрагентом позивача правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення позивачем вимог закону щодо формування податкового кредиту. За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - позивача, будь-які порушення його контрагентами податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит.
Таким чином, позивач не може нести відповідальність за господарську діяльність контрагентів. Приписами ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.
За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Отже, висновки відповідача про те, що позивач порушив положення Податкового кодексу України є безпідставними, не підтвердженими фактичними обставинами справи, у зв'язку з чим, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 71, 72, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вето»- задовольнити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 08.04.2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 03.04.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді М.В. Дєєв М.В.Дєєв Т.С.Журавель