Справа № 350/82/15-а,2-а/350/19/2015
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 876/2190/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області (далі - УПФУ в Рожнятівському районі Івано-Франківської області) щодо призначення їй пенсії за вислугу років, зобов'язати відповідача зарахувати їй до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи з 01.01.1992 р. по 17.10.1994 р. на посаді викладача теоретичних дисциплін Перегінської дитячої музичної школи та з 01.09.2005 р. по 28.12.2014 р. на посаді викладача Перегінської дитячої школи мистецтв, нарахувати і призначити пенсію за вислугу років, починаючи з дати звернення з відповідною заявою.

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26.04.2015 р. позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржило УПФУ в Рожнятівському районі Івано-Франківської області. Апеляційну скаргу мотивує тим, що право на призначення пенсії за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років надано вичерпний перелік назв зазначених закладів освіти, а саме: загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи. Шкіл мистецтв у цьому переліку не передбачено, а відповідно до Закону України "Про освіту" школи мистецтв належать до позашкільних навчальних закладів. Крім того, відповідно до Переліку, у позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають директори, їх заступники, завідуючі відділами, художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Посада викладачів у позашкільних навчальних закладах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не передбачена. Крім того, пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію, однак позивач надалі продовжував працювати. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 з 01.09.1980 р. по 17.10.1994 р. працювала на посаді викладача Перегінської дитячої музичної школи, а з 18.10.1994 р. по 31.08.2005 р. викладачем теоретичних дисциплін Перегінської дитячої школи мистецтв, що підтверджується постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2011 р., залишеною без мін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2014 р., з 01.09.2005 р. по 30.05.2012 р. працювала на посаді заввідділом теоретичних предметів Перегінської школи мистецтв, а з 31.05.2012 р. по 16.02.2015 р. - викладачем з класу теоретичних предметів Перегінської дитячої школи мистецтв.

За результатами звернення ОСОБА_1 до УПФУ в Рожнятівському районі Івано-Франківської області із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років, листом №100/03 від 08.01.2015 р. останній було відмовлено у призначені пенсії за вислугу років, покликаючись на те, що робота в Перегінській музичній школі з 01.01.1992 р. по 17.10.1994 р. на посаді викладача, яка належить до позашкільних азакладів, не дає підстав для зарахування до спеціального стажу для призначення такої пенсії. Крім того, така пенсія призначається лише при залишенні з роботи, що дає право на цей вид пенсії.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у позивача наявне право на призначення пенсії за вислугою років, а тому відмова відповідача у її призначенні є протиправною.

Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями ст. 48 КЗпП України та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 16 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно з ст. 52 вказаного Закону право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Відповідно до п. «е» ст. 55 вказаного Закону право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено Постановою Кабінету міністрів України № 909 від 04.11.1993р. з наступними змінами.

У розділі 1 «Освіта» вказаної Постанови, передбачено посаду викладача музичної школи як таку, що дає право на пенсію за вислугою років. Відповідно до примітки 2 цієї Постанови робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про освіту», позашкільна освіта та виховання є частиною структури освіти і спрямовуються на розвиток здібностей, талантів дітей, учнівської та студентської молоді, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

22.06.2000 р. було прийнято Закон України «Про позашкільну освіту», ст.4 якого встановлює, що позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Згідно з п. 1 та п. 3 ч. 4 ст. 21 цього Закону, права, обов'язки та соціальні гарантії для педагогічних працівників позашкільного навчального закладу визначаються Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14.06.2000 р. було затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників до яких віднесено, зокрема, посаду викладача позашкільного навчального закладу.

Відповідно до листа Міністерства соціального захисту населення України №01-3/133-02-2 від 01.02.1995р., порядок призначення пенсії за вислугою років, передбачений Постановою Кабінет Міністрів України № 909 від 04.11.1993 р., поширено на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до неї.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» №433 від 06.05.2001 р. зі змінами, затверджено перелік типів позашкільних навчальних закладів до яких віднесено музичні школи. Згідно з положеннями вказаної постанови музична школа є школою естетичного виховання і відноситься до початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів.

У відповідності до ст.12 Закону України «Про позашкільну освіту» школа мистецтв відноситься до позашкільного навчального закладу.

Аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи на посадах викладача дитячої музичної школи повинні зараховуватись Управлінням до стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи вищевказане, періоди трудового стажу позивача з 01.01.1994 р. по 17.10.1994 р. на посаді викладача теоретичних дисциплін Перегінської дитячої музичної школи та з 01.09.2005 р по 28.12.2014 р. на посаді викладача Перегінської дитячої школи мистецтв повинні бути зараховані до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно з п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було залишено поза увагою наступного, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р., встановлює порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії та встановлює перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, які повинні надаватись до органу, що призначає пенсію разом із відповідною заявою.

Абзацом 2 п. 2.4 вказаного Порядку передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Копією трудової книжки та Наказом №12-ОД від 13.02.2015 р., виданої директором ДМШ, які були витребувані судом апеляційної інстанції, підтверджується, що позивач звільнилася з посади викладача теоретичних предметів тільки 16.02.2015 р., тобто після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Отже, на момент прийняття постанови суду першої інстанції, не було законних підстав для призначення пенсії за вислугу років, оскільки ОСОБА_1 продовжувала працювати.

Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до переконання, що періоди роботи позивача з 01.01.1992 р. по 17.10.1994 р. та з 01.09.2005 р. по 29.12.2014 р. повинні зараховуватись до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте призначити ОСОБА_1 вказаний вид державної пенсії можливо лише після звільнення з роботи та звернення позивача до Управління з відповідною заявою про призначення пенсії за наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Згідно ч.4 ст.11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За приписами ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою, для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2015 року по справі №350/82/15-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П.Нос