Справа № 809/1640/15
Суддя: Черепій П.М.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р.ф Справа № 809/1640/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Черепія П.М.

при секретарі судового засідання Дубінській І.В.

за участю представників сторін:

позивача: Борсука Д.Я.,

відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 7797,17 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2015 року Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 7797,17 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій до Фонду соціального захисту інвалідів в сумі 7797,17 грн., в тому числі пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій - 7,79 грн. Адміністративно-господарські санкції були застосовані до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за не працевлаштування інваліда у 2014 році згідно вимог законодавства, що підтверджується звітом відповідача форми № 10-ПІ та розрахунком заборгованості Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, на адресу суду направив заперечення на позовну заяву, мотивуючи тим, що ним дотримано норм Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", створено 1 робоче місце для працевлаштування інваліда у відповідності до нормативу, щомісяця державній службі зайнятості надавалася інформація про вакантне робоче місце для працевлаштування інвалідів. Просив в задоволенні позову відмовити та розгляд справи проводити без його участі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований у визначеному законом порядку фізичною особою-підприємцем.

Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" ( надалі - Закон, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями та інтересами.

Частиною 3 статті 18 Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 19 цього Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів і відповідно до нормативу забезпечують працевлаштування інвалідів.

В судовому засіданні встановлено, що у підприємця ОСОБА_2 середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу - 8 осіб. (а.с.7).

Відповідно ст.19 Закону відповідач зобов`язаний працевлаштувати одного інваліда. За розрахунком суми адміністративно-господарських санкцій за незайняте робоче місце для працевлаштування інвалідів до відповідача застосовано з урахуванням 7,79 грн. пені адміністративно-господарські санкції, що складає 7797,17 грн. (а.с.8)

Згідно частини 1 статті 18 Закону, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

З цього випливає, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування здійснюється двома шляхами: безпосереднє звернення інваліда до підприємства або звернення інваліда до державної служби зайнятості (з подальшим його направленням на підприємство, на якому є відповідні вакансії).

Відтак, суд вважає, що стаття 18 Закону не встановлює правила, за якими підприємство було б зобов'язане самостійно здійснювати пошук інвалідів для їх працевлаштування на своєму підприємстві.

Разом з тим, частиною 3 статті 18 Закону чітко визначені обов'язки підприємства, що використовує найману працю, а саме виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для працевлаштування інвалідів; звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Так, відповідно до статті 22 Закону України "Про зайнятість населення", центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань формують базу даних про вільні робочі місця (посади) на підставі інформації, що надійшла від роботодавців та суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні; ведуть облік осіб, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні, та наданих їм послуг; здійснюють реєстрацію безробітних; здійснюють в установленому законодавством порядку збирання, опрацювання, подання та поширення адміністративних даних про попит та пропонування робочої сили на ринку праці, надання соціальних послуг населенню та роботодавцям.

Процедура подання інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів центру зайнятості визначена Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70.

Інформацію про вакансії (в томі числі для працевлаштування інвалідів) роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою наказом Мінпраці від 19.12.2005 року № 420 за погодженням з Держкомстатом, а з 12 липня 2013 року за формою затвердженою наказом Міністерством соціальної політики № 316 від 31.05.2013 року за погодженням з Державною службою статистики, а саме формою №3-ПН.

Судом встановлено, що відповідач щомісячно протягом 2014 року подавав в Івано-Франківський міський центр зайнятості звітність за формою № 3-ПІ для працевлаштування інваліда, відповідно до заходів передбачених чинним законодавством щодо соціальної захищеності інвалідів на працевлаштування. (а.с. 18 - 40).

Оскільки нормами чинного законодавства на підприємство покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обов'язок їх працевлаштування, а також в матеріалах справи наявні відомості про виконання відповідачем обов'язку передбаченого нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні, по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів та відомості про вжиття ним, передбачених чинним законодавством заходів по забезпеченню працевлаштування інвалідів, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ Черепій П.М.

Постанова складена в повному обсязі 19.05.2015 року.