Справа № 21-1208а15
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

Судді-доповідачаКоротких О.А.,
Суддів:Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л. -
розглянувши заяву Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби (далі - ДПІ) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Носівський цукровий завод» (далі - Товариство) до ДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15 квітня 2015 року рішення попередніх інстанцій про задоволення позову, залишив без змін.

Не погодившись із такою ухвалою Вищого адміністративного суду України, ДПІ подала заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстави, установленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме неоднакове застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України (далі - ПК) що, на думку заявника, підтверджується рішеннями касаційного суду від 16 жовтня 2013 року (№ К/800/25962/13) та 26 березня 2014 року (№ К/9991/26540/11).

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України, вказуючи на помилковість застосування до спірних відносин пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 ПК погодившись з рішеннями судів попередніх інстанції про задоволення позову виходив із того, що висновки податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства щодо неправомірності формування податкового кредиту з ПДВ з взаєморозрахунках з вказаними у акті податкової перевірки контрагентом та завищення суми бюджетного відшкодування за період, що перевірявся, мають характер припущень та є необґрунтованим, а тому не можуть бути покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення.

Разом із тим у рішенні суду касаційної інстанції, на яке посилається заявник, обґрунтовуючи наявність інакшого правозастосування, вбачається, зокрема, що Вищий адміністративний суд України ухвалою від 16 жовтня 2013 року, погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що оскільки за відсутності реального виконання господарських операцій власне наявність належним чином оформлених первинних документів не може бути підставою для формування даних податкового обліку платка, то суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні позову Товариства. В ухвалі від 26 березня 2014 року Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення апеляційного суду про задоволення позову та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову зазначив, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що подані Товариством первинні документи на обґрунтування права на податковий кредит та на формування валових витрат не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не можуть слугувати підставою для внесення відповідних записів до бухгалтерського обліку та, відповідно, не можуть враховуватися Товариством при формуванні податкового кредиту та валових витрат

Таким чином, рішення касаційного суду, додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справ, а отже не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Носівський цукровий завод» до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень, до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2015 року.

Суддя-доповідач О.А. Коротких
Судді: О.Б. Прокопенко
І.Л. Самсін