Справа № 815/1763/15
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1763/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Дубовик Г.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представник третьої особи - Дьякова В.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області Сєда Тетяни Михайлівни, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Татарбунарська вовняна компанія» при визнання незаконними дій та скасування запису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області Сєди Тетяни Михайлівни, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Татарбунарська вовняна компанія" про визнання незаконними дій щодо внесення запису про право власності НОМЕР_1 та скасування запису про право власності НОМЕР_1 за ТОВ "Татарбунарська вовняна компанія".

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є співвласником комплексу, сукняна фабрика, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. У Державному реєстрі прав комплекс зареєстрований під реєстраційним номером : НОМЕР_2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно адміністративного позову позивачу належить 29/1000 частки цього комплексу у вигляді частини будівлі під літерою «В». Разом з тим, як вказано позивачем, в березні 2015 року позивачу стало відомо про наявність запису в Державному реєстрі речових прав про право власності щодо проведення державної реєстрації права власності на частину вищевказаного комплексу у розмірі 848/1000 за TOB «ТАТАРБУНАРСЬКА ВОВНЯНА КОМПАНІЯ» за номером: 3231274.

В адміністративному позові зазначено, що TOB «Татарбунарська вовняна компанія» отримала своє майно як внесок засновника ЮВ «Кедр» у свій статутний фонд. Державна реєстрація права власності майна у розмірі 848/1000 вперше відбулася 29.10.2013 року на підставі рішення державного реєстратора Укрдержреєстру Сіволіна М.Ю. за №7340071. Однак, як зазначено позиваем, 26.02.2014 року Одеським окружним адміністративним судом було прийнято рішення, яким скасована ця реєстрація (справа №815/944/14). При цьому, відповідач 06.03.2014 року виконує постанову суду від 26.02.2014 року, скасовує запис про право власності НОМЕР_3 та повторно вносить запис про державну реєстрацію права власності 848/1000 частки комплексу за TOB «Татарбунарська вовняна компанія», але вже за іншим номером: 4892689. Підставою для внесення запису, відповідач зазначає те саме незаконне рішення державного реєстратора Укрдержреєстру Сіволіна М.Ю. №7340071 від 21.10.2013 року, хоча воно вже визнано судом незаконним та скасовано ще 26.02.2014 року і виконане відповідачем 06.03.2014 року. Крім того, позивач посилається на те, що будь-якої згоди від інших співвласників у матеріалах реєстраційної справи відсутні.

У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з'явився, повідомлений належним чином та завчасно.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Татарбунарська вовняна компанія" в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, посилаючись на правомірність внесення запису про право власності НОМЕР_1 НОМЕР_1 за ТОВ "Татарбунарська вовняна компанія".

Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступне.

11.09.2013 року товариство з обмеженою відповідальністю "Татарбунарська вовняна компанія" подало Державному реєстратору Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень об'єкта нерухомого майна комплексу, сукняна фабрика за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 47).

Згідно картки прийому заяви №5801855, заява зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.09.2013р. за реєстраційним номером НОМЕР_4 (а.с. 47).

29.10.2013 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сіволіним Михайлом Юрієвичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №7340071 від 29.10.2013 року, відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, спільна часткова на комплекс сукняна фабрика, що розташований: АДРЕСА_1 за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Татарбунарська вовняна компанія" та відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна (а.с. 49).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 29.10.2013 року №7340071 Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області Сєда Тетяною Михайлівною внесено запис про право власності 848/1000 частки комплексу за TOB «Татарбунарська вовняна компанія» за номером: 4892689 (а.с. 50-51).

Оцінюючи правомірність внесення Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області Сєдою Тетяною Михайлівною запису про право власності за НОМЕР_1 за товариством з обмеженою відповідальністю «Татарбунарська вовняна компанія» , суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта. Відповідно до частини 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952-IV) визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Приписами статті 2 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Статтею 8 Закону №1952-IV визначені повноваження органу державної реєстрації прав, зокрема, орган державної реєстрації проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав.

При цьому відповідно до пункту 1 частини другої статті 9 Закону№1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно.

Відповідно ч. 1 ст. 10 Закону №1952-IV державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затверджено Постановою КМУ №1142 від 26.10.2011р. (надалі Порядок №1142).

У відповідності до п. 16 Порядку №1142 на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор відкриває розділ Державного реєстру прав та вносить записи до Державного реєстру прав.

Судом з'ясовано, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 7340071 від 29.10.2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором внесено запис про право власності НОМЕР_3 за ТОВ "Татарбунарська вовняна компанія" - зареєстровано речове право на нерухоме майно у вигляді 848/1000 частки комплексу, сукняна фабрика за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням державного реєстратора № 7340071 від 29.10.2013 року та з записом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію розділу НОМЕР_2 та записом про право власності в цьому розділі НОМЕР_3 ОСОБА_3 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сіволіна Михайла Юрієвича, Державного реєстратора Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області Сєда Тетяни Михайлівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимога на предмет спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Татарбунарська вовняна компанія" про визнання недійсним та скасування рішення № 7340071 від 29.10.2013 року; скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію розділу НОМЕР_2 та запису про право власності в цьому розділі НОМЕР_3.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року, яка набрала законної сили 25.03.2014 року, по адміністративній справі № 815/944/14, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сіволіна Михайла Юрієвича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 7340071 від 29.10.2013 року (а.с. 10-17).

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вже зазначено судом, у відповідності до п. 16 Порядку №1142 на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, не зважаючи на скасування рішення № 7340071 від 29.10.2013 року, відповідачем повторно внесено запис про державну реєстрацію права власності 848/1000 частки комплексу за TOB «Татарбунарська вовняна компанія», але вже за іншим номером: 4892689.

При цьому, підставою для внесення запису, відповідач зазначає те ж рішення державного реєстратора Укрдержреєстру Сіволіна М.Ю. №7340071 від 21.10.2013 року, яке визнано судом незаконним та скасовано згідно постанови суду.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи те, що судом скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 7340071 від 29.10.2013 року, суд вважає, що дії відповідача щодо внесення запису про право власності НОМЕР_1 є протиправними, а запис про право власності НОМЕР_1 за ТОВ "Татарбунарська вовняна компанія" підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні матеріали справи та встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати незаконними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області Сєда Тетяни Михайлівни щодо внесення запису про право власності НОМЕР_1 в державний реєстр речових прав на нерухоме майно за товариством з обмеженою відповідальністю «Татарбунарська вовняна компанія».

Скасувати запис про право власності за НОМЕР_1 за товариством з обмеженою відповідальністю «Татарбунарська вовняна компанія».

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 19.05.2015 року.

Суддя Вовченко O.A.

.