Справа № 804/4394/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 р. Справа № 804/4394/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державного науково-виробничого підприємства «Цирконій» до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування вимоги, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -
26 березня 2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державного науково-виробничого підприємства «Цирконій» до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач просить: скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 10-10-17 від 03.12.2014р. в частині безпідставно нарахованої суми: єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 719136,80 грн., штрафу у розмірі 1723,66 грн., пені у розмірі 5427,76 грн.; визнати протиправним дії Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо безпідставно нарахованої суми: єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 719136,80 грн., штрафу у розмірі 1723,66 грн., пені у розмірі 5427,76 грн.; зобов'язати Дніпродзержинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме списати безпідставно нараховані суми: єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 719 136,80 грн., штрафу у розмірі 1 723,66 грн., пені у розмірі 5 427,76 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що відносно позивача з 13.06.2002 року порушено провадження у справі про банкрутство. Позивач зазначає, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство боржника у відповідності до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Позивач зазначає, що за неналежне виконання поточних зобов'язань зазначені штрафні санкції не застосовуються. Також позивач звернув увагу суду на той факт, що в отриманій вимозі податкового органу не назначено реквізити рішень, відповідно до яких нараховані штрафні санкції та пеня, чим порушено вимоги Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455.
15 квітня 2014 року від керуючого санацією ДНВП «Цирконій» до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
15 квітня 2015 року представником відповідача до суду подано письмові заперечення на позовну заяву, у яких просить суд відмовити у задоволенні позову, зазначаючи про те, що з порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання. Зазначено, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів. Станом на 01.12.2014р. загальна сума заборгованості складає 13 300 268,47 грн., у тому числі недоїмка 13 293 117,05 грн. штрафна санкція 1723,66 грн., пеня 5427,76 грн. Управлінням Пенсійного фонду у Баглійському районі було застосовано до підприємства «Цирконій» штрафні санкції на загальну суму 7151,42 грн., у тому числі штрафна санкція 1 723,66 грн., та пеня 5 427,76 грн. згідно рішень: № 642 від 15.10.2012 року на суму 312,69 грн., у т.ч. штрафна санкція 110,11 грн., пеня 202,58 грн. (відкрите виконавче провадження згідно Наказу №904/1034/13Г від 05.03.2013р. від Головного управління юстиції у Дніпропетровській області); №18 від 15.01.2013 року на суму 2344,35 грн., у т.ч. штрафна санкція 575,96 грн., пеня 1768,39 грн.; №335 від 13.03.2013 року на суму 89,28 грн., у т.ч. штрафна санкція 26,57 грн., пеня 62,71 грн.; №695 від 16.07.2013 року на суму 4315,71 грн., у т.ч. штрафна санкція 992,92 грн., пеня 3322,79 грн.; №794 від 30.07.2013 року на суму 89,39 грн., у т.ч. штрафна санкція 18,10 грн., пеня 71,29 грн.
Станом на 01.10.2013 до ІС «Податковий блок» відбулась міграція особових рахунків платників єдиного соціального внеску з районних управлінь Пенсійного фонду України в м. Дніпродзержинську. По особовому рахунку єдиного внеску, нарахованого роботодавцями на суми заробітної плати по ДНВП «Цирконій», загальна сума переданої заборгованості складала 8468393,26 грн., у т.ч.: 8 461 241,85 грн. - недоїмка зі сплати єдиного внеску; 1723,66 грн. - заборгованість зі сплати штрафних санкцій; 5427,76 грн. - пеня.
Також, представником відповідача було зазначено, що суми по штрафним санкціям та пені органами Міндоходів не нараховувались.
У відповідності до вимог ст. 128 КАС України, справу розглянуто без участі сторін, на підставі наявних у ній доказів.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, відносно Державного науково-виробничого підприємства «Цирконій» порушено провадження у справі про банкрутство (ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2002 року № Б15/52/02); 29.11.2005 року введено процедуру санації боржника.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо подальшого удосконалення адміністрування податків і зборів" від 6.12.2012 року №5518-VI були внесені зміни до деяких законодавчих актів.
Так, частину 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону України від 22.12.2011 року №4212-VI викладено в наступній редакції: «Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України».
Пункт 7 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України».
Разом з тим, відповідно до п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 № 4212-VI (в редакції згідно Закону України від 02.10.2012 року № 5405-VI): положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом; положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом; положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
Оскільки провадження у справі про банкрутство позивача порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13 червня 2002 року, тобто, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22.12.2011 №4212-VI, положення зазначеного Закону не можуть застосовуватись господарськими судами у відношенні такого боржника, в тому числі не підлягають застосуванню до спірних правовідносин і положення ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
За вказаних обставин справа підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду з урахуванням вимог статей 18 та 19 КАС України.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідачем направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-10-17 від 03.12.2014 року, якою визначено суму боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 13 293 117,05 грн., суму штрафу розмірі 1723,66 грн. та пені у розмірі 5427,76 грн.
Судом на підставі письмових пояснень відповідача встановлено, що сума штрафу та пені нарахована ним згідно рішень Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 642 від 15.10.2012 року; №18 від 15.01.2013 року; №335 від 13.03.2013 року; №695 від 16.07.2013 року; №794 від 30.07.2013 року.
Позивачем не надано суду доказів оскарження вказаних вище рішень у адміністративному та/або судовому порядку.
Судом також встановлено, що вище вказані рішення винесено Управлінням Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за порушення позивачем вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які мали місце у період 2012 - 2013 років.
Отже, допущені позивачем порушення вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» мали місце вже після порушення провадження у справі про банкрутство позивача.
Згідно ч.ч.14 та 15 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску. Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.
У відповідності до п.6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455, органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач не порушив процедури направлення позивачу вимоги від 03.12.2014 року № 10-10-17 про сплату боргу (недоїмки).
Щодо посилань позивача на не застосування неустойки, штрафу та пені під час дій мораторію на задоволення вимог кредиторів у процедурі банкрутства, то суд зазначає наступне.
У відповідності до ч.4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).
У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постановах від 07.05.2012 року (номер у ЄДРСР 24704777) та від 11.06.2012 року (номер у ЄДРСР 25128503), відповідно до статей 1 та 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).
Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.
З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання.
З огляду на наведене можна зробити висновок про те, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.
Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).
За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, які забезпечують належне виконання основного зобов'язання, і є похідними від основного зобов'язання.
З огляду на наведене, оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, а отже, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.
Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання зазначених зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій, ґрунтується на законі.
У відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України
Як вбачається з матеріалів справи, штраф та пеня згідно рішень № 642 від 15.10.2012 року; №18 від 15.01.2013 року; №335 від 13.03.2013 року; №695 від 16.07.2013 року; №794 від 30.07.2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області застосовані за порушення вимог законодавства України, які мали місце після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, а тому відповідач правомірно застосував до позивача штраф та пеню.
Одночасно суд відхиляє посилання позивача на вимоги пункту 4.1.4 ст. 4 Податкового кодексу України, оскільки останній згідно п.1.3 ст. 1 ПК України не регулює питання погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 27.03.2015 року Державному науково-виробничому підприємству «Цирконій» сплата судового збору була відстрочена до ухвалення судового рішення у справі.
У відповідності до ч.2 ст. 88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.
За вказаних обставин сума судового збору підлягає стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України.
Порядок сплати судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір», в редакції Закону України № 590-VII від 19.09.2013 року, який набрав чинності 23.10.2013 року, у відповідності до п.3 ч.2 ст. 4 якого при зверненні до адміністративного суду з адміністративним позовом майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати; при зверненні до адміністративного суду з адміністративним позовом немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,06 мінімальної заробітної плати.
У відповідності до листа Вищого адміністративного суду України від 18.01.2012 року № 165/11/13-12 зверненні до суду вимоги про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком якого є зміна складу майна позивача, є майновими.
Як вбачається з предмету позову, останній носить майновий (скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки)) та немайновий (визнати протиправними дії відповідача та зобов'язання вчинити певні дії) характер.
У відповідності до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Отже, позивач повинен сплатити судовий збір за немайнову вимогу у розмірі 73,08 грн., а за майнову вимогу - 1827,00 грн., у загальному розмірі - 1900,08 грн.
Керуючись статтями 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Державного науково-виробничого підприємства «Цирконій» до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування вимоги, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Стягнути з Державного науково-виробничого підприємства «Цирконій» в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1900,08 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник