Справа № 802/682/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 травня 2015 р. Справа № 802/682/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника позивача: Моралевича К.С.

представника відповідача: Островерха Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська енергетична компанія"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

13.03.2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Подільська енергетична компанія" (далі - ТОВ "Подільська енергетична компанія") з адміністративним позовом до відповідача - Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ). У позовній заяві позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 32188,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Подільська енергетична компанія" з питань достовірності та повноти нарахування суми податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Сістемс Сервіс" за січень 2014 року. За результатами перевірки був складений акт № 2500/22/36802164 від 19.09.2014 року, на підставі якого Вінницькою ОДПІ винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Позивач вважає протиправними та необґрунтованими висновки викладені в акті перевірки, а податкове повідомлення-рішення незаконним, оскільки ТОВ "Подільська енергетична компанія" у січні 2014 року відносило до складу податкового кредиту суми сплаченого ПДВ, у зв'язку з придбанням у контрагента (ТОВ "Сістемс Сервіс") товарів, що підтверджені податковими накладними, оформленими належним чином та іншими документами бухгалтерського обліку.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та пояснення надані у судовому засіданні, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили та просили суд у задоволенні позову відмовити повністю. Як на підставу заперечень зіслалися на те, що правочини, укладені позивачем з ТОВ "Сістемс Сервіс", не підтверджені первинними документами, що свідчить про відсутність реального здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним суб'єктом господарювання.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши інші докази, які є у справі, суд доходить висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд встановив, що головними державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Вінницької ОДПІ, проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ "Подільська енергетична компанія" з питань достовірності та повноти нарахування суми податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Сістемс Сервіс" за січень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено Акт № 2500/22/36802164 від 19.09.2014 року про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Подільська енергетична компанія" з питань достовірності та повноти нарахування суми податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Сістемс Сервіс" за січень 2014 року (а.с.9-16).

Вказаним актом задокументовано ряд, наявних на думку контролюючого органу, порушень податкового законодавства, що допущені у своїй діяльності позивачем, в тому числі й ті, яким надається оцінка у справі яка розглядається, а зокрема:

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 196 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану варість на суму 25750 грн.

Зазначені висновки Акта перевірки № 2500/22/36802164 від 19.09.2014 року стали підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення № від 07.10.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 32188 грн., в тому числі за основним платежем - 25750 грн та штрафними санкціями - 6438 грн (а.с.17).

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач з метою його скасування та захистом своїх прав, звернувся до суду.

Надаючи оцінку наведеним обставинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд бере до уваги, що згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

В силу п.201.6. ст. 201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

При цьому, п. 201.7 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

При цьому нормами ч. 2 ст. 9 вказаного Закону встановлені вимоги до первинних документів. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Надаючи оцінку підставам прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення суд враховує, що основними видами діяльності ТОВ "Подільська енергетична компанія" за КВЕД є: ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування, ремонт і технічне обслуговування інших машин і устаткування, установлення та монтаж машин і устаткування, виробництво електроенергії, передача електроенергії, торгівля електроенергією, тощо.

Як встановлено з акту перевірки, пояснень представників сторін, підставою для винесення Вінницькою ОДПІ спірного податкового повідомлення-рішення слугувала інформація щодо контрагента позивача та відсутність первинних документів під час проведення перевірки.

Так, згідно Інформаційного листа Вищого адміністративного суду від 14.11.2012 р. N 2379/12/13-12 суди повинні враховувати вимоги частин четвертої та п'ятої статті 11 КАС України щодо необхідності офіційного з'ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Згідно п. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає (п. 5 ст. 11 КАС України).

Враховуючи викладене, судом для повного та всебічного з'ясування обставин справи взято до уваги документи не надані під час перевірки, проте подані у судовому засіданні.

На підтвердження позовних вимог позивач надав суду для долучення до матеріалів справи копії первинних документів по взаємовідносинам зі своїм контрагентом ТОВ "Сістемс Сервіс" а саме, договір поставки, податкову накладну, тощо.

Судом встановлено, що між ТОВ "Подільська енергетична компанія" та ТОВ "Сістемс Сервіс" укладено договір поставки обладнання № 01/12-13 від 01.12.2013 року, відповідно до умов якого, постачальник (ТОВ "Сістемс Сервіс") зобов'язується передати у встановлені строки товар, а покупець (ТОВ "Подільська енергетична компанія") зобов'язується прийняти вказаний товар та оплатити його.

На виконання вказаного договору та в підтвердження господарської операції, позивачем надано суду податкову накладну (а.с.87), видаткову накладну (а.с.86), платіжні доручення (а.с.103-104). Суд зазначає, що первинні документи, якими позивач доводить здійснення господарських операцій з вказаним в акті перевірки контрагентом, оформлені належним чином, такі містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій ТОВ "Подільська енергетична компанія" і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів.

Суд, вирішуючи спір, також враховує, що посилання відповідача на відсутність мети реального здійснення господарських операцій, а саме ненадання доказів використання у господарській діяльності продукції (турбіна Ф300-ГО71) є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Подільська енергетична компанія" використовував придбаний у ТОВ "Сістемс Сервіс" товар у господарській діяльності підприємства, про що свідчать декларація про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.98-101), виписка із балансової відомості ТОВ "Подільська енергетична компанія" щодо наявності турбіни Ф300-ГО71 на балансі Великокиріївської ГЕС (а.с.102).

Крім того, про отримання товару від ТОВ "Сістемс Сервіс" та ТОВ "Подільська енергетична компанія" свідчать також платіжні доручення № 79 від 17.02.2014 року, № 19 від 17.01.2014 року, № 240 від 11.06.2014 року.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно п. 3.1 Договору № 01/12-13 від 01.12.2013 року, покупець оплачує фактично поставлену продукцію (товар) шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника протягом 30 днів з моменту передачі товару.

Пунктом 3.2 встановлено, що можливі інші форми розрахунків, що не суперечать діючому законодавству України, які узгоджуються шляхом укладення Додаткових угод до Договору.

Так, судом встановлено, що між ТОВ "Подільська енергетична компанія" та ТОВ "Сістемс Сервіс" укладено додаткову угоду № 1 від 07.05.2014 року до договору № 01/12-13, відповідно до якого покупець в рахунок боргу за продукцію (товар) передає постачальнику відповідно до акта прийому-передачі простий вексель, серія АА № 0286838 на суму 243314,00 грн (а.с.105-106).

Отже, наявними в матеріалах справи доказами спростовуються твердження податкового органу про те, що взаємовідносини позивача з його контрагентом не мали реального характеру.

В ході розгляду справи податковий орган посилався також на відсутність у позивача документів які підтверджують факт транспортування придбаного товару, а саме товаро-транспортних накладних, що, на думку відповідача, свідчить про безтоварність господарських операцій.

Суд критично оцінює такі доводи відповідача, з огляду на те, що податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортної накладної, а Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, на які посилається податковий орган, не є нормативно - правовим актом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку та формування податкового кредиту, тим паче коли мова іде про формування податкового кредиту за наслідками операцій із поставки товарів, а не за наслідками послуг із їх транспортування.

Більше того, у судовому засіданні позивач пояснив, що відповідно до п. 2.1 Договору № 01/12-13 від 01.12.2013 року поставка турбіни Ф300-ГО71 здійснювалась постачальником (ТОВ "Сістемс Сервіс"), а тому ТОВ "Подільська енергетична компанія" не має у своєму розпорядженні відповідних документів.

Окрім вказаного, суд зазначає, що заперечуючи правомірність відображення у податковому обліку господарських операцій позивача з ТОВ "Сістемс Сервіс", податковим органом при оформленні матеріалів перевірки використано акт перевірки, яка проводилась ДПІ у Калінінському районі м. Донецька № 347/05-63-22-03/38470904 від 07.04.2014 року "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Сістемс Сервіс" щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами покупцями та постачальниками за період січень 2014 року ".

Фактично висновок акта ґрунтується на припущенні про неспроможність вказаного контрагента позивача виконувати встановлену договорами роботу з причин відсутності їх за місцезнаходженням.

Даючи правову оцінку таким висновкам, суд враховує, що зустрічні звірки проводяться податковими органами відповідно до п.п.73.5 статті 73 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації. При цьому, зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження господарських виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. № 1232 зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

З аналізу вказаних норм вбачається, що зустрічна звірка є заходом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби, в той час, як функція податкового органу щодо контролю за дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, реалізується останніми шляхом проведення перевірок у випадках та в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Таким чином, за своєю правовою природою акт про неможливість проведення зустрічної звірки не є актом перевірки контролюючого органу та не може містити в собі аналізу господарських операцій платника податків та висновків про нікчемність укладених ним договорів. У зв'язку з цим, обґрунтування податковим органом виявлених порушень з посиланням на висновки такого акта є неправомірним. Відтак, суд відхиляє доводи відповідача про те, що вказаний акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання» підтверджують безтоварність господарських операцій, оскільки їх зміст свідчить, що зустрічна звірка не була проведена та жодні первинні документи не перевірялися взагалі.

Також, суд критично оцінює посилання представника відповідача на ту обставину, що у контрагента позивача, не було достатньої кількості матеріальних, трудових ресурсів та транспортних засобів для виконання договору, що на його думку свідчить про відсутність фактів поставки товару, оскільки вказані висновки не знайшли свого підтвердження належними і допустимими доказами по справі.

Враховуючи вказане, висновки акта перевірки щодо вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по господарських операціях позивача з ТОВ "Сістемс Сервіс", спростовується вищезазначеними нормами законодавства та дослідженими обставинами справи.

Отже, оспорювані висновки податкового органу про порушення позивачем норм п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 196 ПК України не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді, наслідком чого є визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення № від 07.10.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 07.10.2014 року.

Стягнути із Державного бюджету України в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська енергетична компанія" () судовий збір в сумі 219 грн. 24 коп. (двісті дев'ятнадцять гривень двадцять чотири коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович