Справа № 644/12189/14-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 р.Справа № 644/12189/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кудіній Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Роганської селищної ради Харківського району Харківської області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.02.2015р. по справі № 644/12189/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Роганської селищної ради Харківського району Харківської області

про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати рішення ХХХІІІ сесії VІ скликання Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.09.2014 року про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с-щі Комуніст (поруч із земельними ділянками по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2) протиправним та скасувати його.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.02.2015 року позовні вимоги було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ХХХІІІ сесії VІ скликання Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.09.2014 року про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с-щі Комуніст (поруч із земельними ділянками по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2).

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не прибули, повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 13.05.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач звернулася до Роганської селищної ради Харківського району Харківської області із заявою від 04.06.2014 року про надання їй дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку орієнтовною площею 0,20 га, яка розташована поряд із належними їй земельними ділянками по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 у с. Комуніст Харківського району Харківської області для подальшої передачі цієї ділянки їй у власність в порядку приватизації для ведення особистого селянського господарства.

11.06.2014 року позивач отримала лист за № 02-29-42 від 11.06.2014 року Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому селищний голова повідомляє позивача про те, що рішенням XXXI сесії Роганської селищної ради VI скликання від 29.04.2014 року на земельну ділянку орієнтовною площею 0,20 га в с-щі Комуніст по АДРЕСА_3, яка примикає з заходу до земельних ділянок по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2, надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства іншій особі, а отже підстав для прийняття аналогічного рішення на користь позивача не вбачається.

Позивач не погодився із таким рішенням відповідача та звернувся до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з неправомірності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на такі обставини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так, статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватись відповідним суб'єктом саме в сфері публічно правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Таким чином, при визначенні питання до юрисдикції якого суду відноситься ця справа, суд першої інстанції мав виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, на захист яких подано позов.

У відповідності до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить визнати рішення ХХХІІІ сесії VІ скликання Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.09.2014 року про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с-щі Комуніст (поруч із земельними ділянками по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2) протиправним та скасувати його.

Статтею 80 ЗК України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК України селищна рада є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України кожен має право на звернення до суду, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Однак звернення до суду має відбуватися відповідно до предметної компетенції судів, визначеної процесуальними законами.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що не є публічно-правовим спір за участю суб'єкта владних повноважень, публічного права, з одного боку, та суб'єкта приватного права, фізичної особи, коли управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на створення, зміну або припинення її цивільних прав. В даному випадку існує спір про право цивільне, хоча однією зі сторін у ньому виступає особа публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами як цивільного, так і адміністративного права. У спірних правовідносинах у цьому випадку реалізується не публічний, а приватний інтерес.

Колегія суддів зазначає, що оскільки між позивачем та відповідачем виник приватний спір про право користування та розпорядження земельною ділянкою, який випливає не з публічно-правових, а із земельних правовідносин, то цей спір повинен вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами пункту 4 частини 1 статті 198 КАС України та частини 1 статті 203 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і закрити провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 КАС України.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям ухвали про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 41, п. 1 ч.1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Роганської селищної ради Харківського району Харківської області задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.02.2015р. по справі № 644/12189/14-а скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Роганської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Ральченко І.М. Катунов В.В.