Справа № 826/17299/14
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2015р. м. Київ К/800/10224/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Веденяпіна О.А, Зайцева М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року

у справі № 826/17299/14

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 червня 2014 року № 1557-15.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Скасоване податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 20 червня 2014 року № 1557-15.

У касаційній скарзі, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав, які передбачені статтями 225-229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 червня 2014 №1557-15, яким позивачу згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нараховано суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 11 983,04 грн.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

За змістом підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що з 01 січня 2011 року до внесення змін до розділу XIV ПК України в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва Указ Президента України від 03 липня 1998 року за № 727 (727/98) «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (з наступними змінами) та абзаци шостий - двадцять восьмий пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року за № 13-92 (13-92) «Про прибутковий податок з громадян» застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку не є платниками податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, зокрема, земельного податку, крім податку за земельні ділянки, що не використовуються для ведення підприємницької діяльності.

Як вірно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, згідно витягу про державну реєстрацію прав від 05 жовтня 2010 року № 27354482 позивачу належить на праві приватної власності, нежитлове приміщення АДРЕСА_1.

Згідно договору оренди нежитлового приміщення від 01 лютого 2012 року № GL01022012/02 та додаткової угоди від 09 квітня 2012 року позивач передав в оренду нежитлове приміщення № 21 загальною площею 134,10 м кв., що розташоване у м. Києві по вул. Басейна, буд. 1/2.

Відповідно до свідоцтва про сплату єдиного податку від 03 квітня 2012 року ОСОБА_2 є платником єдиного податку та здійснює такі види діяльності: 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Місцем здійснення такої діяльності у свідоцтві про сплату єдиного податку зазначено АДРЕСА_1.

Документи, які б посвідчували право власності позивача чи право його користування земельною ділянкою, на якій розміщене вказане приміщення, відсутні, тобто, позивач здійснює господарську діяльність, здаючи в оренду нежитлове приміщення за вказаною адресою АДРЕСА_1 з метою отримання прибутку, тобто в рамках здійснення підприємницької діяльності.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до вірного висновку про те, що позивач звільнений від сплати земельного податку у зв'язку із здаванням нерухомого майна з метою отримання прибутку, а відтак законних підстав для прийняття оскаржуваного рішення та визначення позивачу зобов'язання зі сплати земельного податку у відповідача не має.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: А.Ф. Загородній О.А. Веденяпін М.П. Зайцев