Справа № 813/63/15
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року Справа № 876/2553/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді Каралюса В.М.,
суддів: Затолочного В.С., Гулида Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року у справі №813/63/15 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо відмови у погодженні рапорту від 20.05.2014 року та доданих до нього документів на отримання грошової компенсації за піднайом жилого приміщення та зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат погодити рапорт від 20.05.2014 року та доданих до нього документів на отримання грошової компенсації за піднайом жилого приміщення.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є військовослужбовцем, який через відсутність коштів на піднайом житлового приміщення вимушено проживає в адміністративному приміщенні, яке знаходиться на обслуговуванні і балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (далі - КЕВ м. Львова). Позивач зазначає, що статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначений обов`язок держави забезпечувати військовослужбовців житловим приміщенням або компенсовувати їм кошти за піднайом житлового приміщення. Така компенсація здійснюється на підставі погодженого рапорту військовослужбовця. Позивач вважає, що має право на отримання грошової компенсації за піднайом житлового приміщення, а тому просить суд зобов`язати відповідача погодити його рапорт від 20.05.2014р.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що у позивача відсутні підстави для компенсації йому коштів за піднайом (найом) житлового приміщення, а тому, відповідач правомірно не погодив рапорт позивача 20.05.2014р. та додані до нього документи на отримання грошової компенсації за піднайом житлового приміщення.
Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій, покликаючись на те, що рішення є необґрунтованим і таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з наступних підстав.
Як досліджено судом першої інстанції, підполковник ОСОБА_1 проходить військову службу в Головному представництві замовника №4762, яке знаходиться у м.Львові з 31.12.2013 року.
Відповідно до довідки КЕВ м. Львова від 07.03.2014 року №70 позивач перебуває на квартирному обліку у Львівському гарнізоні та військовій частині КЕВ м. Львова з 04.04.1995 року.
Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку №436 ОСОБА_1 прописаний і проживає у АДРЕСА_1 , в будинку, який належить КЕВ м.Львова, в/ч НОМЕР_1 . У квартирі також прописані дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 (1996 р.н.)., ОСОБА_4 (2006 р.н.), ОСОБА_4 (2012 р. н.).
Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2012р. №9жк позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 м. Львова з 26.06.2008р. по 03.02.2012р. і житловою площею від Міністерства оборони України не забезпечувався.
Відповідно до довідки в.о. начальника КЕВ м.Львова від 04.07.2014р. №2790 ОСОБА_1 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 м.Львова з 26.06.2008р. по 03.02.2012р. житлову площу не отримував.
Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта від 16.05.2014р. №21759841, №21759763, №21759663, №21759569, №21759345 у вказаному реєстрі відсутні відомості про майно, належне позивачу, його дружині або дітям.
Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.05.2014р. №21759864, №21759796, №21759691, №21759603, №21759407 у вказаному реєстрі відсутні відомості про майно, належне позивачу, його дружині або дітям.
В ході розгляду справи судом першої інстанції з відомостей позивача досліджено, що він разом з сім`єю тимчасово проживає у нежитловому приміщенні адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться на території військового містечка № НОМЕР_2 .
Відповідно до відповіді КЕВ м.Львова будівля, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул.Авіаційна,1, перебуває на балансі КЕВ м.Львова та облікується як адміністративна.
12.05.2014р. позивач подав рапорт на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла. Станом на час розгляду справи вказаний рапорт відповідачем не погоджений.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081, військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла. У разі відсутності службового житлового фонду у військовій частині військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови у зазначених казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло з метою забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднаймання (наймання) житлового приміщення у встановленому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень» від26.06.2013р. №450 встановлено грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення в розмірі фактичних витрат, але не більше: у м. Києві - 2 мінімальні заробітні плати; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - 1,5 мінімальної заробітної плати; в інших населених пунктах - 1 мінімальної заробітної плати. При цьому військовослужбовцям за наявності у них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри збільшуються в 1,5 раза.
Згідно з п. 8.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011р. №737 (далі - Інструкція), грошова компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення (далі - грошова компенсація) виплачується: особам офіцерського складу у разі, якщо вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби (навчання), не отримали за рахунок держави грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина не орендує для них та членів їх сімей житло; курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, у разі ненадання їм жилої площі в сімейних гуртожитках, відсутності таких гуртожитків та жилого приміщення за місцем проходження ними військової служби (навчання).
Пунктом 8.2. вказаної Інструкції встановлено грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення в розмірі фактичних витрат.
Як досліджено судом першої інстанції, позивач разом з сім`єю проживає у нежитловому приміщенні адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться на території військового містечка № НОМЕР_2 . Вказана будівля перебуває на обслуговуванні та балансі КЕВ м.Львова.
З вище наведеного колегія суддів приходить до висновку, що компенсації військовослужбовцю підлягають кошти фактично витрачені на піднайом (найом) житла лише після надання доказів наявності фактичного піднайому (найому) житла та відповідних доказів розміру фактичних витрат на піднайом житлового приміщення.
Оскільки таких документів позивачем надано не було, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову.
Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, а судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року у справі №813/63/15 без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя Р.М. Гулид