Справа № 813/7461/14
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2015 року № 813/7461/14 Львівськийокружнийадміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костецького Н.В.

суддів: Кухар Н.А., Кузана Р.І.

за участю секретаря судового засідання Приймака С.І.

представника позивача Коцюбинської Л.С.

представника відповідача Тарасович О.І.

представника відповідача Лешик І.П.

представник третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Орієнт-Експрес» до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, треті особи - Житлово-будівельний кооператив №119, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Орієнт-Експрес» звернулося у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Державної архітектурно- будівельної інспекції України, треті особи - Житлово-будівельний кооператив №119, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради №А-239 від 21.07.2011 року; - визнати протиправною та скасувати реєстрацію № ЛВ 1 від 04.11.2011 року декларації про початок виконання будівельних робіт від 01.11.2011 року.

09.02.2015 року суд, ухвалою за наслідками підготовчого провадження у справі, визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду

24.03.2015р. позивачем доповнено позов вимогами про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 11.09.2014р. №ЛВ 54, визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.09.2014р. та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.09.2014р. на приміщення магазину промислових товарів площею 65,7 кв.м. по АДРЕСА_1

15.05.2015р. ухвалою Львівського окружного адміністративного суду провадження в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності від 23.09.2014р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.09.2014р. на приміщення магазину, - закрито.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ №А-239 від 21.07.2011р. видано без розгляду на загальних зборах членів ЖБК 119, як це передбачено Статутом, Департаментом ДАБІ у Львівській області зареєстровано спірні декларації без зазначення даних про земельну ділянку, що є складовою частиною декларації. Позивач також покликається на обставину того, що він є власником нежитлового приміщення по вул. В.Великого, 61, а виконуване третіми особами будівництво порушує його права та інтереси у здійсненні права власності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в обґрунтуваннях позовної заяви, просила позов задовольнити.

Представник відповідача Департаменту містобудування Львівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та надав суду пояснення щодо правомірності прийняття оскаржуваного наказу А-239 від 21.07.2011р. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Державна архітектурно-будівельна інспекція України в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки, реєстрація декларацій здійснена з дотриманням норм законодавства.

Представник відповідача - Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся відповідно до ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, про дату, час і місце судового розгляду справи. На адресу Львівського окружного адміністративного суду 16.04.2015 року за вх..№12145 надійшли письмові заперечення на адміністративний позов за підписом начальника відділу Курило Н.Й. згідно яких зазначає, що позивачем був поданий вичерпний перелік документів для здійснення реєстрації права власності а також те, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно була проведена в порядку і спосіб передбачений чинним законодавством України. Вважає, що позов до Відділу реєстрації прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області безпідставним, та таким який не підлягає до задоволення (ІІ том а.с.3-5).

Представник третьої особи ОСОБА_10 в судовому засіданні надав пояснення щодо заперечення позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову, додатково повідомив суд про відсутність обставин, що вказували б на порушення прав позивача у здійсненні ним права власності на належне йому нежитлове приміщення.

Третя особа - Житлово-будівельний кооператив №119 явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. На адресу Львівського окружного адміністративного суду 18.11.2014 року за вх..№40365 надійшли письмові заперечення на адміністративний позов за підписом представника ОСОБА_11, позов не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю(І том а.с.48-49).

Третя особа - ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Відсутність інших осіб, які не з'явилися у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки такі особи належним чином повідомлені про час та дату слухання справи, будь-яких клопотань щодо поважності причин неявки до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, представника третьої особи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.1 ч.1 ст.3 КАС України).

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Згідно приписів ч.1 ст.2, ч.1 ст.6 КАС України захист порушеного права, свободи або інтересу позивача здійснюється від порушення, що вже відбулося, тобто за наявності матеріально-правового інтересу позивача щодо оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Судом розглядається адміністративний позов за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки в розумінні статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевою самоврядування їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (стаття 2, пункт 1 частини 1 статті 17 КАС).

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено, що на замовлення громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_7 ТОВ «Капітель К» виготовлено проектні пропозиції засклення галереї у будинку по АДРЕСА_1

21.07.2011р. наказом №А-239 Департаментом містобудування Львівської міської ради громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 затверджено вимоги до архітектурно планувальної частини проекту часткового засклення галереї будинку по вул. В.Великого, 61 у м. Львові з пристосуванням під промтоварний магазин.

01.11.2011р. Інспекцією ДАБК у Львівській області зареєстровано за № ЛВ 1 декларацію про початок виконання будівельних робіт.

11.09.2014р. Інспекцією ДАБК у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, Порядком виконання будівельних робіт, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 466, в редакціях, що діяли на момент реєстрації спірних декларацій.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи, зокрема, після: реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І - III категорій складності.

Частиною 2 ст. 34 вказаного Закону передбачено, що зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводять відповідні інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Відповідно до ч.3 ст. 36 даного Закону форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Як встановлено судом, 01.11.2011 року Інспекцією ДАБК у Львівській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме реконструкції з частковим заскленням галереї з влаштуванням магазину промислових товарів на АДРЕСА_1

Положенням ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.7-13 Порядку N 466 визначено, що право на виконання будівельних робіт на об'єктах, що належать до І - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до Інспекції два примірники декларації за формою, яка затверджена Порядком N 466. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала.

Інспекція протягом п'яти робочих днів з дня надходження до неї декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та вносить їх до єдиного реєстру. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її замовнику з обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт.

У разі коли Інспекція не зареєструвала декларацію або не повернула її в установлений строк, заявник набуває право на виконання підготовчих робіт на одинадцятий робочий день з дня, коли декларація повинна була бути зареєстрована чи повернута. У такому разі декларація вважається зареєстрованою.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавством спрощено дозвільні процедури, зокрема запроваджено декларативний принцип повідомлення про початок будівельних робіт та готовність об'єкта до експлуатації шляхом реєстрації відповідної декларації. Повноваження Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю обмежені при розгляді декларації лише перевіркою правильності оформлення декларації та дотримання порядку її подання.

Судом встановлено, що при здійсненні реєстрації 01.11.2011 року Декларації про початок виконання будівельних робіт із реконструкції з частковим заскленням галереї з влаштуванням магазину промислових товарів , яка подана до Інспекції ДАБК у Львівській області громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки Декларація перевіряється Інспекцією лише на відповідність її вимогам закону щодо повноти та правильності її заповнення. Законодавством не передбачено повноважень Інспекції ДАБК щодо перевірки достовірності даних декларації при її реєстрації. За достовірність даних несе відповідальність декларант.

Також, суд зазначає, що частиною 2 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що зазначені у частині першій цієї статті документи (в т.ч. декларація про початок виконання будівельних робіт), що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Відповідно до ч.5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Як встановлено судом, 11.09.2014р. Інспекцією ДАБК у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, поданої замовниками громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_7 по завершенню будівельних робіт із реконструкції з частковим заскленням галереї з влаштуванням магазину промислових товарів на АДРЕСА_1

Отже, згідно приписів законодавства вбачається, що вказана декларація про початок виконання будівельних робіт станом на момент звернення позивача до суду втратила свою чинність у зв'язку із реєстрацією декларації про готовність об'єкту до експлуатації, і відповідно не породжує будь-яких правових наслідків для виникнення, зміни або припинення прав та обов'язків позивача в сфері публічно-правових відносин.

В частині правомірності реєстрації декларації про готовність об'єкту до експлуатації та наявності підстав для її скасування, суд зазначає наступне.

Положенням ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно- будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

У вказаному Порядку, в редакції чинній на момент реєстрації декларації (п.17-п.21) визначено положення щодо реєстрації декларації, згідно з якими реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрація декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі. Замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1. У разі подання декларації до дозвільного центру він передає її Інспекції не пізніше наступного робочого дня. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала. Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Разом з тим відповідно до ч.6 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Частиною 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката. Вказані положення узгоджуються із ч.8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині відповідальності замовника за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт.

Таким чином, за змістом вищенаведених норм, Інспекція під час вчинення дій щодо реєстрації декларацій перевіряє лише повноту даних, зазначених у ній, що включає в себе перевірку правильності заповнення бланку декларації та достатності даних для її реєстрації, а на замовника, в свою чергу, покладено відповідальність як за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та і у декларації про початок виконання будівельних робіт.

З аналізу змісту спірної декларації про готовність об'єкта до експлуатації вбачається, що така містить усі необхідні дані для її реєстрації.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо неправомірності реєстрації декларації з підстав відсутності у такій декларації інформації про земельну ділянку.

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Положенням статті 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України документами, що посвідчують право на земельну ділянку, є: державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою та договір оренди землі.

Згідно п.2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» визначено, що будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію.

Відповідно до роз'яснень Державного комітету України із земельних ресурсів від 26.05.2010 року, статтею 42 Земельного кодексу України зазначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Чинним законодавством передбачено можливість передачі у власність чи надання в користування земельних ділянок під багатоквартирними жилими будинками лише об'єднанню власників будинку або підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Отже, надати в оренду або у власність земельну ділянку для обслуговування вбудованого чи прибудованого приміщення в багатоповерховому будинку неможливо, оскільки не можливо створити об'єкт земельних відносин - земельну ділянку, не порушуючи єдиний комплекс нерухомого майна - виділити приміщення будинку як окрему будівлю та надати йому окрему адресу, яка необхідна для визначення місця розташування земельної ділянки як складова поняття «земельна ділянка».

Відповідно до ч.4 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Як встановлено судом, виконання будівельних робіт (засклення галереї) відбувалось в межах фундаменту галереї багатоквартирного будинку (яка згідно п.4.1 Статуту ЖБК-119 є складовим елементом будинку) без зміни його зовнішніх геометричних розмірів.

Обставини здійснення будівельних робіт в межах існуючого фундаменту підтверджуються Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №38-ф від 25.09.2014р. Інспекції ДАБК у Львівській області. Зокрема, в цьому Акті встановлено, що металеві конструкції з сандвіч панелями та віконними системами встановлені на бетонній основі між колонами вказаного будинку.

Крім того, як вбачається з листа Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин від 26.04.2011р. № 2403-3 даного у відповідь на запит ОСОБА_10, ОСОБА_7 щодо передачі в оренду земельної ділянки для обслуговування магазину промтоварів по вул. В.Великого, 61 - «передача земельних ділянок в оренду для обслуговування частини будівлі (окремого приміщення) чинним земельним законодавством не передбачена».

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутність в декларації інформації щодо земельної ділянки у даному випадку не спростовує правомірності реєстрації такої декларацій.

Позивачем також не доведено обставин порушення його прав внаслідок дій суб'єктів владних повноважень (відповідачів у справі) під час прийняття ними рішень в межах наданих законом повноважень.

Суд приймає до уваги обставину того, що 24.06.2014р. рішенням загальних зборів ЖБК №119 вирішено передати громадянам ОСОБА_6, ОСОБА_7 галерею будинку під влаштування промтоварного магазину за ціною 305 000 грн. Даним рішенням також встановлено, що дозвіл на влаштування приміщення магазину громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надати при умові перерахування на рахунок ЖБК 119 обумовленої суми коштів.

З обставин справи вбачається, що на виконання даної домовленості ОСОБА_6, ОСОБА_7 належним чином виконали свої зобов'язання та сплатили на рахунок ЖБК 119 кошти в розмірі 305 000 грн., що підтверджується відповідними банківськими квитанціями.

Отож, суд приходить до висновку, що права як кооперативу так і членів кооперативу не порушуються, жодних заперечень членів кооперативу (мешканців житлового будинку) щодо влаштування промтоварного магазину судом не встановлено.

Судом також встановлено, що позивач ТОВ «Орієнт-експрес» не є членом ЖБК 119.

Правовий статус організації та діяльності ЖБК 119 визначено у Статуті кооперативу.

Згідно п.3 Статуту кооператив є неприбутковою організацією, він створений виключно для обслуговування, ремонту і реконструкції житлового будинку на утримання прибудинкової території коштом кооперативу. Кооператив відноситься до обслуговуючого типу.

Положенням цього Статуту (п.3 - п.5) визначено правовий статус об'єктів права власності лише членів кооперативу.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводів позивача щодо порушення положень Статуту в частині отримання письмової згоди позивача на реконструкцію будинку, оскільки, на ТОВ «Орієнт-експрес», яке не є членом кооперативу, не поширюються положення цього Статуту.

Отже, враховуючи викладене судом не встановлено ознак протиправності наказу А- 239 від 21.07.2011 року, а також протиправності у здійсненні реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність до експлуатації об'єкта, у зв'язку із чим спірний наказ та реєстрація вказаних декларацій не підлягають скасуванню.

Крім цього оскаржувані позивачем рішення за своєю правовою природою є індивідуальними актами застосування норм права, які є виконаними оскільки станом на день розгляду справи судом будівництво є закінченим та набутим у власність про що свідчить свідоцтво про право власності індексний номер 27178725 від 23.09.2014 року (а.с.16 том2), а тому є такими, що вичерпали свою дію. Тому ці рішення як адміністративний акт, що вичерпав свою дію разом з його виконанням, не може бути скасовано чи змінено.

Аналогічна правова позиція розкрита в рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі №1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), в якому Конституційний Суд України постановив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таких саме висновків, щодо віднесення розпоряджень голів органу місцевого самоврядування, як і оскаржуваних рішень, до ненормативних правових актів дійшов Верховний Суд України у постанові від 18.11.2014 року справа № 21-438а14.

Суд вважає вказані правовідносини аналогічні за своїм змістом тим які є предметом розгляду в даній справі.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

В силу ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку всім наданим сторонами на час розгляду справи доказам; аналізуючи діюче на момент виникнення спірних правовідносин законодавство та обставини справи, суд приходить до висновку, що твердження позивача є необгрунтованими та не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами а відтак суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати у відповідності до ст.. 94 КАС України стягенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.7-14,17,18,49,51,158,160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови виготовлено 20 травня 2015 року.

Головуючий суддя Костецький Н.В.

Суддя Кухар Н.А.

Суддя Кузан Р.І.