Справа № 522/13344/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 522/13344/13-а

Категорія: 14 Головуючий в 1 інстанції: Івченко В.Б.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Яковлева Ю.В.,

- Вербицької Н.В.,

при секретарі - Курмановій І.І.,

за участю: представник позивача - ОСОБА_2 (довіреність від 01.12.2014 р.),

представник відповідача (Одеської міської ради) - Чукова Ю.В. (довіреність від 21.04.2015 р.),

представник відповідача Департаменту комунальної власності - Добров Р.М. (довіреність від 20.01.2015 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 звернувся з позовною заявою до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, в якій просив: визнати незаконними дії Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради щодо відмови від укладення договору купівлі-продажу підсобних приміщень №№ 530, 531, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, з ОСОБА_6; зобов'язати Одеську міську раду через уповноважений нею орган Департамент комунальної власності Одеської міської ради укласти договір купівлі-продажу підсобних приміщень №№ 530, 531, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, з ОСОБА_6.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року вказаний позов залишений без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача та просили останню залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2004 року позивач звернувся до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради з заявою, в якій просив продати йому підсобне приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

07.10.2005 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 2861 про відчуження нежилого приміщення першого поверху, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_6 та цим же розпорядженням затверджено протокол оцінюючої комісії вартості відчуженого майна.

Як зазначає позивач, 30.09.2005 року ним було здійснено оплату придбаваємого підсобного приміщення згідно вартості вказаній у вказаному розпорядженні, на підтвердження чого останнім до суду надано копії квитанцій №№ 140, 142 (а.с.7).

17.04.2013 року позивач звернувся до Одеської міської ради з заявою, в якій просив укласти з ним договір купівлі - продажу нежитлових приміщень площею 15,2 кв.м., розташованих по АДРЕСА_1, посилаючись на не вирішення станом на момент подання даної заяви питання щодо оформлення досягнутої угоди шляхом підписання відповідного договору купівлі - продажу (а.с.90).

На вказану заяву, листом від 16.05.2013 року за № 01-06/59-С, Департамент комунальної власності Одеської міської ради повідомив позивача про відсутність правових підстав для укладання договору купівлі-продажу з огляду на те, що рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року № 42-V «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2006 році», на яке заявник посилається у своєму листі, не є чинним.

Не погоджуючись з діями відповідачів щодо неукладення з позивачем договору купівлі-продажу нежитлового приміщення позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання таких дій відповідачів незаконними та зобов'язання останніх укласти з позивачем договір купівлі - продажу.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні заявлених позивачем вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримана закріплена законом процедура проведення приватизації майна, що виключає можливість здійснення купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення.

При цьому, доходячи такого висновку, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму (частина 1 статті 17 КАС України).

За приписами ч. 2 вказаної статті КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено у статті 3 КАС України, відповідно до якої - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому, ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться «при здійсненні управлінських функцій», та не має встановлених нормами КАС України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 3 КАС України адміністративний договір - це дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

Колегія суддів наголошує, що метою адміністративного договору є задоволення саме публічних інтересів, досягнення публічного блага, тобто одними із ознак адміністративного договору є домінування суспільних цілей, спрямованість діяльності адміністративного органу щодо укладення договору на задоволення публічних інтересів (потреб), а не потреб самого органу.

Якщо ж суб'єкти (в тому числі орган державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи), хоча б і на реалізацію своїх повноважень, вільно укладають договір відповідно до норм ЦК України, під час укладання такого договору його сторони вільно домовляються про зміст та обсяг прав і обов'язків за договором, можуть відмовитись від його укладання, то такий договір є цивільним (господарським), але не адміністративним, оскільки в змісті цього договору відсутні відносини влади і підпорядкування, що є обов'язковими для адміністративного договору, а кожний суб'єкт такого договору виступає як рівний один до одного.

Зазначений висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовій позиції Верховного суду України викладеної, зокрема, у рішеннях від 29.05.2007 року № 21-600во07, від 27.02.2008 року № 21-1137во06, від 22.04.2008 року № 21-1193во07.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, предметом позову є дії відповідачів щодо відмови в укладенні договору купівлі - продажу нежитлового приміщення та зобов'язання останніх укласти такий договір з позивачем.

Договір купівлі-продажу - це один із видів договірних зобов'язань, який регламентує порядок набуття права власності, передбаченого ЦК України і являється цивільно-правовою угодою з відповідним волевиявленням сторін щодо укладеної угоди.

Згідно з частиною 2 статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК України).

Одеська міська рада у спірних правовідносин є суб'єктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, Одеська міська рада має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження спірним майном.

Тобто, у спірному випадку відсутня підпорядкованість одного учасника правовідносин (позивача) іншому (Міськраді), яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються спонукання укласти договір купівлі - продажу та засновані на вільному волевиявленні сторін, тобто відповідачі у спірних правовідносинах владних управлінських функцій не здійснювали.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заявлені позовні вимоги, предметом яких є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно укладення договору купівлі - продажу може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України.

Таким чином, враховуючи, що вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, між позивачем та відповідачами відсутні відносини влади та підпорядкування, судова колегія приходить до висновку, що дана справа не відноситься до адміністративної юрисдикції та має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення, на підставі ст. 203 КАС України, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: /М.П. Коваль/

Суддя: /Ю.В. Яковлев/

Суддя: /Н.В. Вербицька/