Справа № 806/5050/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м.Житомир справа № 806/5050/14

час прийняття: 11 год. 33 хв. категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Длугаш О.В.,

за участю: представника позивача Левкович Л.А.,

представника відповідача Піхулі О.В.,

представників третьої особи Данильчука М.Я., Кравчука В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" до Реєстраційної служби Радомишильського районного управління юстиції, за участі третьої особи Закритого акціонерного товариства "Спіка" про скасування державної реєстрації права власності,

встановив:

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, зокрема, просив скасувати державну реєстрацію права власності за ЗАТ "Спіка" на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс гранітопереробного заводу, який складається з будівель і споруд майнового комплексу загальною площею 3618,10 кв.м., відповідно до інвентарної справи №3795 на підставі свідоцтва про право власності від 21.03.2012 року, виданого відповідно до рішення виконкому Потіївської сільської ради №103 від 13.03.2012 року. При цьому ТОВ "Лабрадорит" вказувало, що є власником зазначеного нерухомого майна. Проте БТІ було безпідставно скасовано реєстрацію права власності за ТОВ "Лабрадорит", незаконно закрито реєстраційну справу щодо ТОВ "Лабрадорит", проведено інвентаризацію та складання інвентаризаційної справи № 3795 щодо ЗАТ "Спіка", проведено підготовку документів для видачі ЗАТ "Спіка" свідоцтва про право власності на цілісний майновий комплекс гранітопереробного заводу загальною площею 3618,10 кв.м. та по державній реєстрації права власності за ЗАТ "Спіка" на майно. Наведені дії БТІ були визнані судом протиправними, про що свідчить постанова суду від 21.09.2012 в справі № 0670/2822/12, яка набрала законної сили. У зв'язку з цим, а також враховуючи зміни в законодавстві щодо передання функцій по реєстрації прав власності від Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради до органів державної реєстраційної служби, позивач вважає, що відповідач у відповідності до норм закону зобов'язаний скасувати визнану в судовому порядку нечинною реєстрацію права власності за ЗАТ "Спіка" та провести державну реєстрацію відповідного майна за ТОВ "Лабродит".

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2013 року (справа № 806/5278/13-а), яка ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року залишена без змін, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" було задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2014 року касаційні скарги Державної реєстраційної служби Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області та ТОВ "Спіка" задоволено частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В ухвалі суду зазначено, що при новому розгляді справи судам необхідно врахувати вказівки суду касаційної інстанції, зокрема надати оцінку тому, чи виникло у позивача право на захист у обраний ним спосіб, - скасування державної реєстрації права власності за ЗАТ "Спіка" на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс гранітопереробного заводу, який складається з будівель і споруд майнового комплексу, загальною площею 3618,10 кв. м, відповідно до інвентарної справи № 3795 на підставі свідоцтва про право власності від 21 березня 2012 року, виданого відповідно до рішення виконкому Потіївської сільської ради № 103 від 13 березня 2012 року, яке можливо визначити, лише встановивши наведені в ухвалі касаційної інстанції обставини.

10 листопада 2014 року справа надійшла до Житомирського окружного адміністративного суду, їй було присвоєно новий номер 806/5050/14.

У судовому засіданні під час нового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в засіданні суду позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на мотиви зазначені у письмовому запереченні.

Представники третьої особи в судовому засіданні просили відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, з підстав наведених у письмових запереченнях і доповненнях до них. Пояснили, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 14 квітня 2014 року, яке постановою Вищого господарського суду України від 08.09.2014 у справі № 4/5007/37/12 залишено без змін, спірне майно витребувано від ТОВ "Лабрадорит" та відмовлено останньому у задоволенні зустрічного позову про визнання права власності на це майно. За таких обставин, вважають, що інтереси ТОВ "Лабрадорит" жодним чином не могли бути порушеними, що унеможливлює задоволення позовних вимог цього підприємства.

Заслухавши пояснення представників сторін і представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, з урахуванням висновків і мотивів, наведених в ухвалі суду касаційної інстанції від 21.10.2014, які в силу приписів ч. 5 ст. 227 КАС України є обов'язковими для суду при новому розгляді справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

Судом з'ясовано, що 11 березня 2005 року ТОВ "Лабрадорит" придбало з прилюдних торгів нерухоме майно - будівлю модульного типу площею 2394,2 кв. м. та будівлю пилорами площею 117,5 кв. м., які розташовані за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Потіївка, вулиця Радгоспна, 8.

За результатами проведених прилюдних торгів та на підставі акту про проведення прилюдних торгів, затвердженого 12.04.2005 ВДВС ЖОУЮ; протоколів від 11.03.2005 №№ 5060001/363, 5060002/364 проведення прилюдних торгів по реалізації майна належного ЗАТ "Спіка", приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Бойко В.М. 15 квітня 2005 року видано свідоцтво, яким посвідчено, що ТОВ "Лабрадорит" належить право власності на придбане майно.

Рішенням від 18.04.2005 КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" на підставі зазначеного свідоцтва зареєстровано за ТОВ "Лабрадорит" право власності на нерухоме майно: будівлю модульного типу площею 2394,2 кв. м. та будівлю пилорами площею 117,5 кв. м., які розташовані за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Потіївка, вулиця Радгоспна, 8.

У березні 2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області №103 від 13.03.2012 надано дозвіл ЗАТ "Спіка" на оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на цілісний майновий комплекс гранітопереробного заводу по вул. Радгоспній, 8, в с. Потіївці, Радомишльського району. Зазначеним рішенням доручено КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради провести підготовку документів для видачі ЗАТ "Спіка" свідоцтва про право власності на цілісний майновий комплекс гранітопереробного заводу за вказаною адресою.

21 березня 2012 року ЗАТ "Спіка" видано свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс гранітопереробного заводу по вул. Радгоспній, 8, в с. Потіївці, Радомишльського району Житомирської області.

26 березня 2012 року КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради зареєстровано право власності на вказане майно за ЗАТ "Спіка".

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2012 року в справі № 0670/2822/12, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 березня 2013 року залишена без змін, позовні вимоги ТОВ "Лабрадорит" задоволено. Зокрема судовими рішеннями в справі № 0670/2822/12 визнано незаконними дії Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради по проведенню підготовки документів для видачі ЗАТ "Спіка" свідоцтва про право власності на цілісний майновий комплекс гранітопереробного заводу загальною площею 3618,10 кв. м. по вулиці Радгоспній, 8 в с. Потіївці, Радомишльського району Житомирської області та виготовленню свідоцтва право власності від 21.03.2012 року. Визнано нечинним рішення Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради рішення по державній реєстрації права власності за ЗАТ "Спіка" на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс гранітопереробного заводу, який складається з будівель і споруд майнового комплексу загальною площею 3618,10 кв. м. відповідно до інвентаризаційної справи № 3795 на підставі свідоцтва про право власності від 21.03.2012 року виданого відповідно до рішення виконкому Потіївської сільської ради № 103 від 13.03.2012 року.

Разом з цим, у квітні 2014 року Господарським судом Житомирської області розглянуто по суті справу № 4/5007/37/12 за позовом Закритого акціонерного товариства "Спіка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення збитків та судових витрат, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" до Закритого акціонерного товариства "Спіка" за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні ТОВ "Лабрадорит": Реєстраційної служби Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області, Головного управління юстиції Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно.

14 квітня 2014 року Господарським судом Житомирської області прийнято рішення у цій господарській справі, яким позов ЗАТ "Спіка" до ТОВ "Лабрадорит" про витребування майна задоволено. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" на користь Закритого акціонерного товариства "Спіка" об'єкт нерухомого майна, а саме будівлю цеху по обробці граніту, літера А, площа - 117,5 кв.м. та модуль 102х24, літера Б, площа - 2394,2 кв.м., які розташовані за адресою: Житомирська обл., Радомишльський район, с. Потіївка, вул. радгоспна, 8, що зареєстровані за ТОА "Лабрадорит" з назвою будівля модульного типу площею 2394,2 кв.м. (літера Б) та будівля пилорами площею 117,5 кв.м. (літера А). В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вищий Господарський суд України постановою від 08 вересня 2014 року в справі № 4/5007/37/12, рішення господарського суду Житомирської області від 14.04.2014 та додаткове рішення цього ж суду від 22.04.2014 зі справи № 4/5007/37/12 залишено в силі.

Судовими рішеннями в справі № 4/5007/37/12 встановлено, що власник майна, а саме ЗАТ "Спіка", має право витребувати майно, яке вибуло з його володіння поза його волею, у набувача такого майна (на підставі публічних торгів, які у подальшому визнані недійсними).

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що цілісний майновий комплекс гранітопереробного заводу по вул. Радгоспній, 8, в с. Потіївці, Радомишльського району Житомирської області, на праві власності належить ЗАТ "Спіка". Право власності останнього зареєстровано КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради 26.03.2012, посвідчено свідоцтвом про право власності від 21 березня 2012 року та підтверджено судовими рішеннями в господарській справі № 4/5007/37/12, які набрали законної сили.

Згідно зі положеннями статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В силу приписів статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 (зі змінами та доповненнями, далі - Закон), - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Згідно зі ч. 1 ст. 15 Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Статтею 26 Закону визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

З огляду на викладене вище, а також ураховуючи те, що постановою Вищого господарського суду України від 29 червня 2011 року у справі № 2/870-НМ рішення Господарського суду Житомирської області від 18 січня 2011 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2011 року в частині визнання прилюдних торгів недійсними залишено в силі та судовими рішеннями в справі № 4/5007/37/12 ТОВ "Лабрадорит" відмовлено у визнанні права власності на спірне нерухоме майно, суд приходить до висновку, що підстав для скасування державної реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме цілісний майновий комплекс гранітопереробного заводу по вул. Радгоспній, 8, в с. Потіївці, Радомишльського району, за Закритим акціонерним товариством "Спіка" немає.

Також суд відмічає, що процедуру ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) визначає Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (зі змінами та доповненнями, далі - Порядок).

За змістом пункту 41 Порядку, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Наказом Міністерства юстиції України № 595/5 від 17.04.2012 "Про впорядкування відносин, пов'язаних із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2012 р. за № 590/20903, затверджені форми заяв, в тому числі і про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 44 Порядку, порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування рішення державного реєстратора та скасування записів Державного реєстру прав установлює Мін'юст.

Згідно зі п.п. 2.1, 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 р. за № 1429/20167, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Пунктом 2.10 наведеного Порядку визначено, що за результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Судом встановлено, що позивач до відповідача із заявою про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно за ЗАТ "Спіка" не звертався, рішення про внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав внаслідок розгляду відповідної заяви позивача, якими б могли бути порушені його права чи інтереси в сфері публічно-правових відносин при здійсненні відповідачем владних управлінських функцій, Реєстраційною службою Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області не приймалося.

Відповідно до частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Завданням адміністративного судочинства, згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У пункті 8 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно зі частиною 1 статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України N 9-зп від 25 грудня 1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Із аналізу наведених норм та висновку Конституційного Суду України випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. При цьому під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд констатує, що на час нового розгляду справи цілісний майновий комплекс гранітопереробного заводу по вул. Радгоспній, 8, в с. Потіївці, Радомишльського району, Товариству з обмеженою відповідальності "Лабрадорит" на праві власності не належить. Власником нерухомого майна є Закрите акціонерне товариство "Спіка", відтак здійснена реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за третьою особою не порушує права позивача.

Відсутність у позивача прав та обов'язків у зв'язку із здійсненою державною реєстрацією права власності на майно за ЗАТ "Спіка" не породжує для ТОВ "Лабрадорит" і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 19 травня 2015 р.