Справа № 824/3298/14-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/3298/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Спіжавка Г.Г.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

13 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємця ОСОБА_2 до Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про скасування рішення та за адміністративним позовом Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких підстав колегія суддів, керуючись положеннями статті 197 КАС України, вважає, що справу можливо розглянути в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, без фіксування судового засідання (частина 1 статті 41 КАС України).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, працівниками ДПА в Чернівецькій області 12.03.2009р. проведено планову перевірку щодо контролю за дотриманням порядку здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу магазин-бару приватного підприємця ОСОБА_2, розташованого в АДРЕСА_1. За результатами перевірки складено акт №0190/24/00/23/НОМЕР_1 від 13.03. 2009 р.

Перевіркою встановлено порушення підприємцем порядку проведення розрахунків в частині не проведення через реєстратор розрахункових операцій на суму 35,0 грн., не роздрукування щоденних фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (РРО) за 11.10.2008р., 14.10.2008р., 23.10.2008р., 06.11.2008р., 10.11.2008р., 01.12.2008р., 03.12.2008р., 17.12.2008р., 19.12.2008р., 20.12.2008р., 21.12.2008р., 22.12.2008р. та 05.02.2009р. (у кількості тринадцяти звітів), незбереження фіскального звітного чека (Z - звіту) РРО № 99 за 24.09.2008 р. та контрольної стрічки до нього, чим, на думку перевіряючих, були порушені вимоги визначені пунктами 1, 2, 9, 10 статті 3 Закону № 265. За наслідками проведеної перевірки складено акт перевірки №0190/24/00/23/НОМЕР_1 від 12.03.2009 року. На підставі вказаного акту ДПІ в Хотинському районі прийнято рішення №/0 від 17.03.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 5445,00 грн.

Зокрема, за п.1 у п'ятикратному розмірі за не проведення розрахункових операцій через РРО (35,00 грн.*5=175,00 грн.), за п.4 - 340 грн. - двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за не зберігання фіскального звітного чека №99 від 24.09.2008 в книзі обліку розрахункових операцій; за п.4 в сумі 4760 грн. - двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за невиконання щоденного друку фіскальних звітних чеків в кількості 13 шт., за п. 5 - 170 грн. - десять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за незбереження контрольної стрічки реєстратора розрахункових операцій №0099 від 24.09.2008.

Суд І інстанції задовольняючи адміністративний позов апелянта частково, виходив з того, що податковим органом помилково застосовано санкцію - за кожне невиконання друкування фіскального звітного чеку та їх не зберігання, тоді як відповідно до пункту 4 статті 17 Закону №265 не передбачено застосування до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), штрафних санкцій за кожен випадок невиконання та не зберігання щоденного друку фіскального звітного чеку.

Колегія суду, вирішуючи спір, дійшла наступного висновку.

Підстави та порядок проведення планових перевірок суб'єктів господарювання, що використовують реєстратори розрахункових операцій, визначається спеціальним Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та п. 3.1, п.3.2 додатку №1 до наказу ДПА України від 27.05.2008 року №355 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведення перевірок платників податків" та проводяться за окремими щомісячними планами органів державної податкової служби.

Підставою для проведення перевірки ОСОБА_2 є направлення №463, 464 від 11.03.2009 року та план-графік перевірок.

Перевіркою встановлено порушення підприємцем порядку проведення розрахунків в частині не проведення через реєстратор розрахункових операцій на суму 35,0 грн., не роздрукування щоденних фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (РРО) за 11.10.2008р., 14.10.2008р., 23.10.2008р., 06.11.2008р.. 10.11.2008р.. 01.12.2008р., 03.12.2008р., 17.12.2008р., 19.12.2008р., 20.12.2008р., 21.12.2008р., 22.12.2008р. та 05.02.2009р. (у кількості тринадцяти звітів), незбереження фіскального звітного чека (Z - звіту) РРО № 99 за 24.09.2008 року та контрольної стрічки до нього.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону №265у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону №265 у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За не виконання друку контрольної стрічки або її незберігання протягом встановленого терміну застосовується фінансова санкція у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (п. 5 ч. 1 ст. 17 Закону№265).

Статтею 25 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17 - 24 цього Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Якщо протягом вказаних строків суб'єкт господарювання не сплатив суму штрафу до бюджету, то відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 11 Закону "Про Державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-ХІІ та п. 2 ст. 50, п. 4 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України у податкового органу виникло право на звернення до суду з позовною заявою про стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, у разі несплати до бюджету протягом граничного строку штрафних (фінансових) санкцій, застосованих на підставі Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР, сума таких санкцій вважається боргом в силу закону і може бути стягнута в судовому порядку.

Згідно з п.п. 5.2.1 п.. 5.2 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ (далі Закон України № 2181-ІІІ), який діяв до 01.01.2011 року, податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Відповідно до п.п. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається не узгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Згідно п. 1.3 ст. 1 та пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України № 2181-ІІІ, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, узгоджена сума податкового зобов'язання, що не сплачена платником податків у встановлений строк, визнається сумою податкового боргу платника податків.

З матеріалів справи встановлено, що Державна податкова інспекція у Хотинському районі подала адміністративний позов до Чернівецького окружного адміністративного суду раніше, ніж ОСОБА_2 (різниця у подачі адміністративних позовів становить майже 3 місяці).

На момент подачі адміністративного позову Державною податковою інспекцією у Хотинському районі ОСОБА_2 сума податкового зобов'язання не оскаржувалась.

Колегія суду вважає, що для вирішення адміністративного позову Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості достатньо доказів у справі.

Враховуючи, що ОСОБА_2 на момент звернення податкового органу до суду про стягнення з неї коштів, не оскаржувала його в суді в установлений законодавством строк, тому сума визначена у ньому рахувалась податковим боргом. Враховуючи попередні розрахунки ОСОБА_2 з бюджетом, позовні вимоги Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по сплаті фінансових санкцій в сумі 4855,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суду звертає увагу на те, що Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 27 вересня 2014 року вказав, що у адміністративному судочинстві відсутній інститут зустрічного позову, а тому об'єднання позовів лише ускладнює судовий розгляд.

Суд І інстанції не врахував вказівок Вищого адміністративного суду при новому розгляді справи.

Суд апеляційної інстанції не має право роз'єднувати справу за двома різними позовами, оскільки згідно п. 2.8.4 Положення про автоматизовану систему діловодства суду, затвердженого рішенням Радою суддів України №30 від 26 листопада 2010 року, кожній судовій справі надається єдиний унікальний номер, який формується автоматизованою системою документообігу суду автоматично в суді першої інстанції та залишається незмінним незалежно від проходження справи в інстанціях.

В той же час, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 жовтня 2014 року встановлено, що суди попередніх інстанцій не витребували жодних доказів на підтвердження або спростування висновків щодо підтвердження факту друкування фіскальних звітних чеків. Крім того, у вказаному рішенні передбачено, що судам необхідно перевірити та обґрунтувати, з посиланням на докази, які підтверджують або спростовують кожен факт порушення підприємцем положень Закону № 265/95-ВР, за які застосовано штрафні санкції та їх розмір, та встановити факт друкування (не друкування) фіскальних звітних чеків у кількості 13 штук за відповідні календарні дати, вказані контролюючим органом.

Відповідно до ч. 2 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 5 ст. 227 КАС України визначено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи та журналів судових засідань суд І інстанції не витребовував вищезазначені докази.

Враховуючи вищевикладене та необхідність витребувати необхідні докази, колегія суду не має можливості, на даний час, вирішити спір приватного підприємця ОСОБА_2 до Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_3 фінансових санкцій.

У цій частині позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, чернівецької області, ідентиф. код НОМЕР_1 суму заборгованості по сплаті штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 4855,00 грн. (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят п'ять гривень 00 коп.).

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України та підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.