Справа № 805/140/13-а
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2015р. м. Київ К/800/19925/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька (далі - Управління ПФУ) до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петровському районі м. Донецька (далі - Відділення Фонду) стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У січні 2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії у зв'язку з втратою годувальника, що помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з 1 квітня 2012 року по 30 червня 2012 року на загальну суму 656298,36 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2013 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення Фонду на користь Управління ПФУ заборгованість по витратам по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії у зв'язку з втратою годувальника, що помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за червень 2012 року на загальну суму 628,98 грн. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Управлінням ПФУ до Відділення Фонду було направлено акти щомісячної звірки витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідачем не визнані за червень 2012 року та не відшкодовані позивачу витрати на виплату пенсій по втраті годувальника, допомоги на поховання і щомісячну адресну допомогу по особовим справам осіб, які одержували пенсію по інвалідності (втраті годувальника) внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та суми витрат по особових справах потерпілих, які стали інвалідами внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання на території колишніх СРСР, на загальну суму 221272,24 гривень.

Згідно ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) призначення та виплата пенсій, у тому числі, пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Фонду.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності» (далі - Закон №1105) встановлено обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ст. 24 Закону №1105 якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. Страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Частиною 16 ст. 34 Закону №1105 визначено, що виплата пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання провадиться потерпілому відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення.

Частиною 3 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) передбачено, що пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України №1105.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону №1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

У відповідності до ст. 33 Закону №1105 у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами зокрема є діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють.

З аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку, що Управлінням ПФУ пенсії на випадок втрати годувальника особам, що є дружинами померлих, загиблих інвалідів, які мали на момент смерті годувальника від 22 до 54 років, безпідставно включені до сум витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії в зв'язку з втратою годувальника, що помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Крім того, вищезазначені особи на день смерті потерпілого (годувальника) не досягли 55 річного віку, були працездатними, групи інвалідності їм не встановлено, а також в особових пенсійних справах відсутні рішення суду про встановлення перебування на утриманні на час смерті годувальника.

Вказані обставини встановлено постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року у справі № 2а/0570/12506/2012.

Судами першої та апеляційної інстанцій правильно зазначено, що факт працездатності на момент смерті годувальника спростовує право на одержання щомісячних страхових виплат відповідно до Закону №1105, а тому є безпідставним заявлення до відшкодування виплачених сум пенсій у зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Суди також правильно вказали на те, що відсутність доказів того, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент смерті сина ІНФОРМАЦІЯ_2 року перебувала на його утриманні унеможливлює задоволення позову у цій частині.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованими доводами судів попередніх інстанцій, що відсутність висновку МСЕК про причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 34 Закону №1105 унеможливлює відшкодування сплачених пенсій ОСОБА_10

Висновки цих судів стосовно заявленої до стягнення державної адресної допомоги є правомірними, оскільки запроваджена постановою Кабінету Міністрів України з 1 квітня 2008 року щомісячна державна адресна допомога не є пенсією в розумінні норм вищезазначеного Закону, не належить до виплат, які відшкодовуються Фондом, а тому відсутні підстави для стягнення з Фонду коштів.

Адресна допомога відповідно до бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, що позбавляє Пенсійний фонд України права на відшкодування не понесених ним витрат.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки ці вимоги підтверджені встановленими обставинами справи і наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман