Справа № 805/1340/15-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 р. Справа № 805/1340/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 170,00 грн. та за спеціальне використання води у розмірі 2 014,08 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року Добропільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - позивач, Добропільська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1.) про стягнення заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 170,00 грн. та за спеціальне використання води у розмірі 2 014,08 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на податковому обліку в Добропільській ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області, як платник податків та інших платежів знаходиться ФОП ОСОБА_1, який відповідно до поданої ним 10 червня 2014 року заяви про застосування спрощеної системи оподаткування - відмовився від спрощеної системи оподаткування та перейшов на загальну систему оподаткування. Відповідно до статті 67 Конституції України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та розмірах, встановлених Податковим кодексом України та законами з питань митної справи. З урахуванням викладеного, за результатами господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 станом на 30 березня 2015 року обліковується заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі у розмірі 170,00 грн. (штрафна санкція), та по збору за спеціальне використання води (крім збору за спеціальне використання води водних об'єктів) у розмірі 2014,08 грн. (штрафна санкція), які станом на час подання даної позовної заяви відповідачем не сплачені. Позивач зазначив, що з метою погашення відповідачем наявної суми заборгованості, ним 17 січня 2015 року була сформована податкова вимога, яку відповідач отримав особисто, але зазначені ним заходи не призвели до позитивних результатів, що й стало причиною звернення до суду із даною позовною заявою.

З огляду на повідомлені обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 170,00 грн. та за спеціальне використання води у розмірі 2 014,08 грн. (арк. справи 4-5).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 годину 00 хвилин 13 травня 2015 року.

13 травня 2015 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду через канцелярію надійшло клопотання від представника позивача про розгляд даної адміністративної справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав, у зв'язку з чим просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі (арк. справи 17-19).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (арк. справи 6-7) фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: 85001, АДРЕСА_1.

Частиною 4 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам-підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в свідоцтві про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Оскільки ухвала про відкриття провадження направлена відповідачу рекомендованим листом за адресою її реєстрації (місця проживання), а саме: 85001, АДРЕСА_1, але була повернута на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (арк. справи 16), суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи. За таких обставин суд вважає, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 повідомлений про дату, час і місце розгляду адміністративної справи.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разу відсутності заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З 01 січня 2011 року набув чинності Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, який встановлює перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 20.1.28 статті 20 Податкового кодексу України, визначено, що контролюючі органи, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, позивач є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків суми самостійно визначеного зобов'язання з єдиного податку.

Відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований фізичною особою-підприємцем реєстраційною службою Добропільського міськрайонного управління Донецької області 24 грудня 2001 року за № 2 00080 (реєстраційною службою зроблений перший запис, згідно якого ФОП ОСОБА_1 проживає за адресою: 85000, АДРЕСА_2) з видом економічної діяльності: роздрібною торгівлею в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту. У подальшому, у зв'язку зі зміною відповідачем місця проживання на адресу: 85001, АДРЕСА_1, реєстраційною службою Добропільського міськрайонного управління Донецької області 09 квітня 20913 року внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 2 019888 з іншим видом економічної діяльності: прісноводне рибництво (аквакультура), що підтверджується витягом з наведеного єдиного державного реєстру, копія якого наявна в матеріалах адміністративної справи (арк. справи 6-7).

Як вказувалось судом вище, позивач звернувся до суду із вимогами до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 170,00 грн. та за спеціальне використання води у розмірі 2 014,08 грн.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідач є платником єдиного податку, та з 19 квітня 2013 року перебував на спрощеній системі оподаткування з самостійно обраним видом господарської діяльності: прісноводне рибництво, обрана ставка єдиного податку - 5 %, група 3, що підтверджується Свідоцтвом платника єдиного податку від 19 квітня 2013 року Серії Б № 552201 (арк. справи 12).

10 червня 2014 року відповідач подав до Добропільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області заяву про відмову з 01 липня 2014 року від застосування спрощеної системи оподаткування та обрав загальну систему оподаткування, у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів (арк. справи 13).

Згідно підпункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.

Пунктом 293.1 статті 293 Податкового кодексу України визначено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (пунктом 293.2 статті 293 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 294.4 статті 294 Податкового кодексу України для зареєстрованих в установленому порядку фізичних осіб-підприємців, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому виписано свідоцтво платника єдиного податку.

Пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Суд зазначає, що заборгованість відповідача зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 170,00 грн. утворилася внаслідок несплати ФОП ОСОБА_1 грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб, що виявилось за результатами проведення позивачем перевірки відповідача, за результатами якої позивачем був складений акт перевірки від 19 травня 2014 року № 278/17, на підставі якого 02 червня 2014 року Добропільською ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми Р № про застосування до відповідача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань з єдиного податку у розмірі 170,00 грн. (арк. справи 10).

Суд зазначає, що наведене податкове повідомлення-рішення від 02 червня 2014 року № направлене позивачем на адресу відповідача, та отримано ФОП ОСОБА_1 особисто 19 червня 2014 року, що підтверджується його підписом у відмітці про отримання на рекомендованому поштовому повідомленні (арк. справи 10).

Як підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків, яка міститься в матеріалах адміністративної справи, а також розрахунком суми податкового боргу фізичної особи-підприємця, за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного податку у розмірі 170,00 грн., яка станом на час розгляду даної адміністративної справи відповідачем не сплачена (арк. справи 20).

Також, як зазначалось судом вище, відповідач є платником податку з податкових зобов'язань по спеціальному використанню поверхневих та підземних вод. З приводу викладеного суд зазначає наступне.

Підпунктом 9.1.12 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України визначено, що збір за спеціальне використання води належить до загальнодержавних зборів.

Відповідно до пункту 323.1 статті 323 Податкового кодексу України платниками збору є водокористувачі - суб'єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи (крім бюджетних установ), постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи-підприємці, які використовують воду, отриману шляхом забору води з водних об'єктів (первинні водокористувачі) та/або від первинних або інших водокористувачів (вторинні водокористувачі), та використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.

У пункті 324.1 статті 324 Кодексу передбачено, що об'єктом оподаткування збором є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі, з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання.

Керуючись пунктом 326.1 статті 326 Податкового кодексу України водокористувачі самостійно обчислюють збір за спеціальне використання води та збір за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і рибництва щокварталу наростаючим підсумком з початку року, а за спеціальне використання води для потреб водного транспорту - починаючи з першого півріччя поточного року, у якому було здійснено таке використання.

Так, відповідно до пункту 326.2 статті 326 зазначеного Кодексу, збір обчислюється виходячи з фактичних обсягів використаної води (підземної, поверхневої, отриманої від інших водокористувачів) водних об'єктів з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування, лімітів використання води, ставок збору та коефіцієнтів.

Згідно пункту 328.1 статті 328 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період для збору дорівнює календарному кварталу.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи заборгованість відповідача зі сплати за спеціальне використання води у розмірі 2 014,08 грн. утворилася внаслідок несплати ФОП ОСОБА_1 грошового зобов'язання за спеціальне використання води, що виявилось за результатами проведення позивачем перевірки відповідача, за результатами якої позивачем був складений акт перевірки від 03 грудня 2014 року № 647/15/НОМЕР_1, на підставі якого 04 грудня 2014 року Добропільською ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми Р № про застосування до відповідача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань за спеціальне використання води у розмірі 2 040,00 грн. (арк. справи 11), яке було отримано відповідачем особисто 05 грудня 2014 року, що підтверджується його підписом у відмітці про отримання на корінці податкового повідомлення-рішення (арк. справи 11). У подальшому, у зв'язку з частковим погашенням відповідачем податкового боргу, сума несплачених податкових зобов'язань за спеціальне використання води становить 2 014,08 грн., які станом на час розгляду даної адміністративної справи відповідачем не сплачені.

Згідно пункту 14.1.39 статті 14 Податкового кодексу України грошовим зобов'язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З урахуванням встановлених судом обставин, та письмових доказів, які містяться в матеріалах адміністративної справи вбачається, що за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 2 184,08 грн., з яких: з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 170,00 грн. та за спеціальне використання води у розмірі 2 014,08 грн., яка станом на час розгляду даної адміністративної справи відповідачем не сплачена, що підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків, яка міститься в матеріалах адміністративної справи, а також розрахунком суми податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (арк. справи 8, 20).

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

17 січня 2015 року податковою інспекцією сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» від 17 січня 2015 року № 1-25, яка отримана відповідачем особисто у день її прийняття, тобто 17 січня 2015 року (арк. справи 14), що підтверджується його підписом у відмітці про отримання на корінці податкової вимоги.

Перелік підстав, наявність яких надає можливість визначати податкові вимоги відкликаними визначений статтею 60 Податкового кодексу України.

При цьому, зазначеною статтею Кодексу визначено, що якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається.

Як вбачається із матеріалів справи, починаючи з 17 січня 2015 року (дата формування податкової вимоги) відповідач безперервно має податковий борг, у зв'язку з чим податкова вимога № 1-25 від 17 січня 2015 року є чинною.

Відповідачем зазначене не спростовано, документальних обґрунтувань в підтвердження того, що наведена податкова вимога вважається відкликаною не надано.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначеної позивачем суми податкового боргу відповідача у загальному розмірі 2 184,08 грн., з яких: з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 170,00 грн. та за спеціальне використання води у розмірі 2 014,08 грн.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 170,00 грн. та за спеціальне використання води у розмірі 2 014,08 грн.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 17-20, 69-72, 86, 94, 158-164, 167, 254, 257 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 170,00 грн. та за спеціальне використання води у розмірі 2 014,08 грн., - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 85001, АДРЕСА_1) суму податкової заборгованості:

- з єдиного податку з фізичних осіб (КБК 18050400) у сумі 170,00 грн. (сто сімдесят грн. 00 коп.), на р/р 0035, Місцевий бюджет м. Добропілля, ОКПО 37755456, МФО 834016, банк: ГУ ДКСУ у Донецькій області;

- збір за спеціальне використання води (крім збору за спеціальне використання води водних об'єктів міс) КБК 13020100 у сумі 2 014, 08 грн. (дві тисячі чотирнадцять грн. 08 коп.), на р/р 0226, УДКСУ у м. Добропіллі Донецької області, ОКПО 37755456, МФО 834016, КБК 13020100, банк: ГУ ДКСУ у Донецькій області.

Постанова прийнята у письмовому проваджені 13 травня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зінченко О.В.