Справа № 804/5181/15
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 р. Справа № 804/5181/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Віхрова В.С.

при секретарі судового засідання Драгота С.А.,

за участю:

представника позивача Фішелєва Г.В.

представника відповідача Калугіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Фаворит» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару, карток відмови в прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Фаворит» (надалі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач), в якому просить:

1. Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС №110100000/2014/200177/1 від 10.10.2014 р., №110100000/2014/200185/1 від 15.10.2014 р. про коригування митної вартості товару;

2. Визнати протиправними та скасувати оформлені Дніпропетровською митницею ДФС картки відмови в прийнятті митної декларації №110100000/2014/00440 від 10.10.2014 р., №110100000/2014/00472 від 15.10.2014 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками відповідача щодо винесених карток відмови в прийняті митної декларації та рішеннями про коригування митної вартості товарів, з огляду на те, що ним було надано усі необхідні документи, які підтверджують застосування основного методу за ціною контракту для митного оформлення товару.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. Надав письмові заперечення проти позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ «Торговий Дім «Фаворит» та компанією UNACОA S.P.A. CONSORTILE, Феррара, Італія, був укладений контракт № 2408-IT/UC від 01.10.2013 р. на постачання продукції, відповідно до якого фірма зобов'язується поставити товар позивачу, найменування, ціна та кількість якого зазначаються у специфікаціях, що підписуються на кожну окрему поставку, та є невід'ємною частиною цього контракту. Зміна ціни товару в ході виконання контракту погоджуються сторонами.

Згідно із специфікацією № 17 від 01.10.2014 р. до контракту 2408-IT/UC від 01.10.2013 р. на постачання продукції фірма UNACOA S.P.A. CONSORTILE, Феррара, Італія зобов'язалась здійснити поставку позивачу ківі у кількості 18200 кг за ціною 0,443 EUR/кг на загальну суму 8062,60 EUR.

Згідно із специфікацією №19 від 08.10.2014 р. до контракту 2408-IT/UC від 01.10.2013 р. на постачання продукції фірма UNACOA S.P.A. CONSORTILE, Феррара, Італія зобов'язалась здійснити поставку позивачу ківі у кількості 18200 кг за ціною 0,390 EUR/кг на загальну суму 7098,00 EUR.

Умова поставки - FCA Феррара, Італія (Інкотермс - 2010).

Відповідно до положень контракту № 2408-IT/UC від 01.10.2013 р. на постачання продукції та специфікацій № 17 від 01.10.2014 р. та №19 від 08.10.2014 р. фірма UNACOA S.P.A. CONSORTILE здійснила постачання позивачу вищезазначеного товару (інвойс № FT2/797 від 02.10.2014 р., товарно - транспортна накладна (CMR) № 000505 від 02.10.2014 р. та інвойс № FT2/820 від 08.10.2014 р. товарно - транспортна накладна (CMR) № 035146 від 08.10.2014 р.).

Вищевказаний товар був заявлений до митного оформлення шляхом електронного декларування (митні декларації №110100000/2014/227625 від 08.10.2014 р., №110100000/2014/228297 від 14.10.2014 р.) з визначенням вартості за придбаний товар за ціною контракту з використанням основного методу визначення митної вартості (за ціною договору).

На підтвердження митної вартості товару позивач надав митному органу для митного оформлення товару пакет документів. Дана обставина сторонами по справі не заперечується.

Для здійснення митного оформлення вищезазначеного товару позивач подав до митного органу, серед інших документів, декларації митної вартості з додатковим аркушем А, згідно з якими митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, що надійшов відповідно специфікації № 17 від 01.10.2014 р. становить 10112,09 EUR та товару, що надійшов за специфікацією №19 від 08.10.2014 р. становить 9137,55 EUR.

Відповідач не визнав заявлену декларантом митну вартість товару та прийняв рішення № 110100000/2014/200177/1 від 10.10.2014 р. та 11010000/2014/2000185/1 від 15.10.2014 про коригування митної вартості товару, згідно з якими провів коригування митної вартості товару, заявленої декларантом та визначив цю вартість за методом 6 (резервним методом).

Відповідно до рішення митного органу № 110100000/2014/200177/1 від 10.10.2014 р митна вартість значена у розмірі 18998,98 EUR; відповідно до рішення митного органу № 110100000/2014/200185/1 від 15.10.2014 р митна вартість значена у розмірі 18948,02 EUR.

На підставі вищезазначеного рішення відповідачем оформлено картки відмови у прийнятті митної декларації № 110100000/2014/00440 від 10.10.2014 р. та № 110100000/2014/00472 від 15.10.2014 р.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до ч.5 ст. 54 Митним кодексом України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Наказом Державної митної служби України №362 від 13.07.2012 р. затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.

Якщо за результатами аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадовою особою митного органу встановлено ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, у тому числі невірне визначення митної вартості, або якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів, які підтверджують митну вартість товарів, встановлені підстави для запиту документів, перелік яких визначений частинами третьою та/або четвертою статті 53 Кодексу, посадова особа митного органу у графі «Для відміток митного органу» ДМВ на паперовому носії робить запис про необхідність подання документів для підтвердження митної вартості товарів із складенням переліку таких документів, зазначає час, дату і прізвище, ставить свій підпис та проставляє відбиток особистої номерної печатки. При електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку. (п. 2.3 Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення»).

При цьому митний орган повинен упевнитися, що заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов'язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1 Митного кодексу України ці правила міжнародного договору України обов'язкові для застосування та мають пріоритет.

Відповідно до положень ч.2 ст. 58 Митного кодексу України (у відповідній редакції) метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно ст. 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, пов'язаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Обсяги митного контролю, передбачені главою 49 розділу ХІ Митного кодексу України, визначаються за результатами аналізу ризиків відповідно до положень глави 52 розділу ХІ Митного кодексу України.

Так, за результатами проведеного контролю із застосуванням системи управління ризиками Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) відповідно до ст. 337 Митного кодексу України в автоматизованому порядку за митними деклараціями було виявлено ризик щодо можливого заниження митної вартості та сформовано повідомлення щодо необхідності здійснення перевірки правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів.

У повідомленні вказано на необхідність перевірити достовірність складових митної вартості, а саме додаткових нарахувань до ціни угоди. Відповідно до умов поставки, до ціни угоди не включені витрати на транспортування, страхування. При цьому відповідні витрати не включені до митної вартості (не зазначені у ДМВ), у зв'язку з чим перевірити повноту декларування складових митної вартості.

Якщо за результатами аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадовою особою митного органу встановлено ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, у тому числі невірне визначення митної вартості, або якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів, які підтверджують митну вартість товарів, встановлені підстави для запиту документів, перелік яких визначений частинами третьою та/або четвертою статті 53 Митного кодексу України.

При електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої ст. 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

Так, посадовою особою Дніпропетровської митниці Міндоходів відповідно до ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості та виявлені розбіжності, а саме:

1. Шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено, що у договорі комісії № 1208-13 від 12.08.2013 р. передбачено виплату комісійної винагороди у розмірі 100 грн., але вартість товару у специфікації до зовнішньоекономічного контракту та специфікації до договору комісії не відрізняється. Даний факт дає підстави вважати про не включения до митної вартості товару всіх складових;

2. В копії декларації країни відправлення від 03.10.2014 р. № 14ІТQUS1Т0007685Е1 зазначена сума 8462,60 ЕUR, а в інвойсі від 02.10.2014 р. № FТ2/797 - 8062,60 ЕUR;

3. У наданому до митного оформлення прайс-листі від 07.10.2014 р. б/н відсутні умови поставки;

4. У наданому до митного оформлення висновку ТПП № ГО-4632/1 від 08.10.2014 р. містяться посилання лише на Інтернет сайт - www.alibaba.com, що є онлайн платформою для бізнесу, провідним постачальником маркетингових послуг онлайн для імпортерів та експортерів, дає можливість створювати власні профілі будь-якій компанії та реєструватися будь-якому користувачу. Останнє унеможливлює перевірку ідентифікації компанії та перевірку сфери її діяльності, перевірку цінових даних, розміщених на сайті, що не дозволяє впевнитися у достовірності заявлених даних. Інтернет сайт www.alibaba.com збирає та оброблює інформацію з різних галузей промисловості, тобто не є офіційною біржовою організацією у відповідності до ст. 53 Митного кодексу України; дані, зазначені експертом, не піддаються обчисленню: відсутні коефіцієнти (числове визначення), порядок розрахунку тощо;

5. З урахуванням спрацьованого профілю ризику проведено перевірку повноти включення транспортної складової до заявленої декларантом митної вартості товару.

Згідно зовнішньоекономічного договору від 01.10.2013 р. № 2408-IT/UC товар постачається на умовах FCA IT Ferrara. Цей термін означає, що продавець доставить товар, що пройшов митне очищення, у зазначене перевізником місце.

За наданими до митного оформлення документами (зовнішньоекономічний контракт, додаткова угода до нього) ввезення товару здійснюється безпосередньо для ТОВ «ТД «Фаворит».

Посилання на ввезення оцінюваної партії товару на виконання наданого до митного оформлення внутрішнього договору комісії з ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (№1208-13 від 12.08.2013 р.), наявного у гр. 44 ЕМД, відсутні у документах, що стосуються заявленої зовнішньоекономічної операції.

Згідно п.1.1 договору комісії саме на ТОВ «ТД «Фаворит» покладено обов'язок укладати договори перевезення, складування вантажу та вчиняти інші необхідні дії, що не відповідає фактичним обставинам. Відповідно до пп. 4.4 зовнішньоекономічного контракту вантажоотримувачем товару є ТОВ «ТД «Фаворит».

Всі ризики переходять до покупця (ТОВ «ТД «Фаворит») відповідно до умов, передбачених «Інкотермс-2010» для умов поставки FCA Ferrara, Італія (пп.4.5 контракту).

Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс - 2010) за терміном FCA, покупець зобов'язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару.

У підтвердження вартості перевезення партії товару, ввезеної ТОВ «ТД «Фаворит» за зовнішньоекономічним контрактом №2408-IT/UC від 01.10.2013 р. (специфікація №17,19), до митного оформлення декларантом надано договір перевезення №643 від 01.04.2013 р., укладений ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» з експедитором ПП «Транс Логистик».

Укладання договору перевезення іншим підприємством не передбачено міжнародними комерційними термінами «Інкотермс-2010» за заявленими умовами поставки та зовнішньоекономічним контрактом №2408- IT/UC від 01.10.2013 р.

Крім того, згідно п.3.1 договору від 01.04.2013 р. №643 між ТОВ «АТБ- МАРКЕТ» та ПП «Транс Логистик», вартість послуг експедитора розраховується як сума вартостей послуг третіх осіб, що залучаються для здійснення перевезення.

У підтвердження транспортної складової до митного оформлення надано рахунок-проформу від 03.10.2014 р. експедитора ПП «Транс Логистик», що не містить відомостей про всі понесені витрати.

Рахунок-проформа - це попередній документ, який не підтверджує остаточну згоду сторін відносно вартості послуг, що може свідчити про зміну вартості зазначених послуг. Також рахунок-проформа від 09.09.2014 р. не містить посилання на договір, згідно з яким такий рахунок надається, тому неможливо ідентифікувати суму транспортних витрат даного перевезення.

Документи щодо вартості послуг за вказаними договорами на перевезення, пов'язаними з договором від 01.04.2013 р. №643, не надавались до митного оформлення, що унеможливлює проведення розрахунку вартості послуг експедитора ПП «Транс Логистик» як суми вартостей послуг третіх осіб та документального підтвердження заявленої декларантом транспортної складової митної вартості товару.

Відповідно до відміток на товаротранспортних документах (CMR) фактичне перевезення партії товару здійснено ФОП ОСОБА_3

Відповідно до наданих декларантом документів, договір на перевезення з безпосереднім виконавцем (ФОП ОСОБА_3.) укладено компанією ТОВ «Дніпротранс ЛТД» (№19-пм від 26.09.2014), відповідно до якого оплата визначеної у заявці, яка є невід'ємною частиною договору по конкретному перевезенні, вартості послуг здійснюється з наданням замовнику (ТОВ «Дніпротранс ЛТД») рахунку, акту виконаних робіт, податкової накладної (п.3.2.).

В свою чергу, компанія ТОВ «Дніпротранс ЛТД» виступає в якості сторони, відповідальної за надання послуг з транспортного обслуговування за договором №2509 від 25.09.2014 р. з ПП «Транс Логистик», пунктом 4.2 якого визначено, що вартість послуг по перевезенню визначається в заявці по конкретному перевезенні та оплачується з наданням Перевізником рахунку, акту надання послуг.

Таким чином, до організації перевезення залучено три суб'єкта господарювання, договорами між якими визначено обов'язок надання рахунків та документів, що підтверджують фактичні витрати.

Для визначення митної вартості надання таких документів є необхідним, оскільки, вартість послуг експедитора розраховується як сума вартостей послуг третіх осіб, що залучаються для здійснення перевезення.

Зазначені документи не надавались до митного оформлення, що унеможливлює проведення розрахунку вартості послуг експедитора ПП «Транс Логистик» як суми вартостей послуг третіх осіб та документального підтвердження заявленої декларантом транспортної складової митної вартості товару.

В калькуляції витрат на доставку вантажу від 02.10.2014 р. № 02/10/2 зазначено експедиторські послуги - 3333,33 грн., що не відповідає вартості експедиторських послуг згідно рахунку-проформи від 03.10.2014 р., в якій зазначено 4000,00 грн.

Відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 р. № 65, собівартості перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов'язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення. У пп.8 п.29 зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов'язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг транспортно-експедиторських, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду).

Враховуючи викладене, плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, нероздільної до та після перетину митного кордону України, є частина загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (ч.4, ч.10 ст.58 Митного кодексу України та п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України) є обов'язковою для включення до бази оподаткування таких товарів.

Калькуляція витрат на доставку вантажу від 08.10.2014 р. № 08/10/1 не є належним документом з огляду на наступне:

- видана ТОВ «ТД «Фаворит», який самостійно такі послуги не надавав і навіть не є стороною договорів з транспортно-експедиційного обслуговування;

- відсутні документально підтверджені дані (рахунки та акти виконаних робіт), на підставі яких вона складена;

- містить незаповнені графи;

- містить графи «пакування» та «навантаження на судно», які за заявами самого позивача, мали бути закладені в ціну контракту;

- містить сумнівну графу «Оплата основного транспортного засобу від м. Дніпропетровськ до кордону України». В зазначеному напрямку перевезення заявленого вантажу взагалі не здійснювалось.

Відповідно до ч.4 ст.57 Митного кодексу України між митним органом та декларантом проведена процедура консультацій.

Під час консультацій декларанта зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, що стосуються виконання контракту; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару.

Декларант листами за вих. №1 від 09.10.2014 р., №1 від 15.10.2014 р. повідомив про відсутність можливості надання запитуваних документів.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Судом встановлено, що ввезений товар був випущений відповідачем у вільний обіг під гарантії у відповідності до п.7 ст.55 Митного кодексу України.

За поясненнями позивача, ним разом з деклараціями митної вартості подано всі необхідні документи, оформлені належним чином, для підтвердження заявлених декларантом відомостей про митну вартість товару. Також відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України позивач за власного ініціативою подав відповідачу разом з декларацією митної вартості додаткові документи для підтвердження заявлених декларантом відомостей про митну вартість товару (за специфікацією № 17 від 01.10.2014 р.: висновок експерта Дніпропетровської ТПП №ГО- 4632/1 від 08.10.2014 р.; за специфікацією №19 від 08.10.2014 р.: висновок експерта Дніпропетровської ТПП №ГО-4702/2 від 14.10.2014 р., прайс-лист постачальника від 07.10.2014 р. та лист постачальника №1 від 08.10.14).

Відповідно до договору комісії № 1208-13 від 12.08.2013 р. комісійна винагорода сплачується ТОВ «АТБ - МАРКЕТ» (комітентом) на користь позивача (комісіонера), тобто позивач не несе жодних витрат на сплату цієї комісійної винагороди, оскільки є її отримувачем, а не її платником. Виходячи з цього, комісійна винагорода за договором комісії № 1208-13 від 12.08.2013 р. не може і не повинна включатись до митної вартості товару.

Прайс - лист не є документом на підставі якого визначаються складові митної вартості.

Висновки експерта Дніпропетровської ТПП від 08.10.2014 р. та від 14.10.2014 р. були надані позивачем до митного оформлення за власним бажанням на підставі ч. 6 ст. 53 Митного Кодексу України. Оскільки висновок експертної органці не передбачений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, то підстав для пошуку розбіжностей у ньому митниця не може мати. Відповідач фактично проводить рецензування висновку експерта, а нормами діючого законодавства митницям такі повноваження не надані.

Не є розбіжністю вартості товару, зазначених у декларації країни відправлення від 03.10.2014 р. №14ІТQUS1Т0007685Е1 (8462,60 EUR) та в інвойсі від 02.10.2014 р. № FТ2/797 (8062,60 EUR), оскільки вартість за експортною декларацією враховує митні збори (платежі) країни відвантаження, тому відрізняється від вартості за інвойсом.

Таким чином, з огляду на зазначене позивач вважає, що у митного органу не було передбачених законом підстав для витребування додаткових документів, оскільки розбіжності, на які вказав відповідач, були відсутні.

Оплата ТОВ «Торговий Дім «Фаворит» компанії UNACOA S.P.A. CONSORTILE, Феррара, Італія у сумі 24809,74 EUR за поставлений товар на підставі контракту № 2408-IT/UC від 01.10.2013 р. та специфікацій № 17 від 01.10.2014 р., № 18 від 07.10.2014 р. (у сумі 9649,14 EUR), № 19 від 08.10.2014 р. відбулась на підставі платіжного доручення №641 від 17.10.2014 р., призначення платежу - оплата за продукти харчування за контрактом № 2408-IT/UC від 01.10.2013 р. та swift від 22.10.2014 р. Для розрахунку за поставлений товар за зазначеними специфікаціями банком купувалась іноземна валюта у сумі 24809,74 EUR на підставі заяви № 641 від 17.10.2014 р., у якій зазначається підстава купівлі іноземної валюти - оплата за продукти харчування за контрактом № 2408-IT/UC від 01.10.2013 р. та специфікацій.

Відповідно до статей 4 та 5 Декрету КМУ №15-93 від 19.02.93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» уповноважені банки зобов'язані купувати іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України за дорученням і за рахунок резидентів з метою забезпечення виконання зобов'язань резидентів, які випливають, зокрема, з абзацу четвертого підпункту "а" пункту 4 статті 5 цього Декрету, тобто платежів у іноземній валюті, що здійснюються резидентами за межі України на виконання зобов'язань у цій валюті перед нерезидентами щодо оплати продукції, послуг, робіт, прав інтелектуальної власності та інших майнових прав, за винятком оплати валютних цінностей та за договорами (страховими полісами, свідоцтвами, сертифікатами) страхування життя.

Таким чином, на думку позивача, іноземну валюту неможливо купити юридичній особі без правової підстави, і законодавством чітко передбачено в яких випадках, та для яких цілей здійснюється купівля іноземної валюти для клієнта. Позивачем було надано до митниці не тільки документ, що підтверджує здійснення купівлі валюти для розрахунку за контрактом, а одночасно з ним і платіжне доручення про перерахування ідентичної суми, тому у сукупності ці документи надають можливість встановити проведення оплати за поставлений товар.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, позивача повідомлено про необхідність надати протягом 10 календарних днів додаткових документів (за наявності), перелік яких наведено раніше.

Позивача також повідомлено, що ч. 6 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що декларант, або уповноважена ним особа, за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За поясненнями позивача, запитувані документи були у нього відсутні. Виписку з бухгалтерської документації надати було неможливо, оскільки в бухгалтерському обліку ТОВ «ТД «Фаворит» на момент митного оформлення ще не відбулись зміни: товар не оприбутковано, оплата не відбулась, оскільки за умовами постачання передбачений строк оплати 10 днів з моменту митного оформлення товару; оплата декларантом комісійних, посередницьких послуг щодо виконання контракту не передбачена, тому не може бути рахунків про її сплату.

Щодо ненадання інших запитуваних документів у визначений строк пояснень не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Листами від 24.12.2014 р. №24-12/1, №24-12/2 для підтвердження заявленої митної вартості підприємством надіслано до митного органу звіти комісіонера, платіжні доручення, swift, заяви про купівлю іноземної валюти, переклади копій митних декларацій країни відправлення, рахунків-фактур, сертифікатів про походження, висновки експерта Дніпропетровської ТПП, заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом, рахунки-проформи.

Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Дані про митну вартість і її складові повинні піддаватися обчисленню, тобто митниця повинна мати можливість їх перевірити (наприклад, чи включені в ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати (за наявності) на страхування, перевантаження, складування, зберігання товару за межами митної території України, пов'язані з транспортуванням цього товару).

За результатами розгляду додаткових документів були виявленні наступні розбіжності:

1. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої ст.58 Митного кодексу України.

Документами, що підтверджують митну вартість товарів якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (п.2 ст.53 Митного кодексу України).

У наданих декларантом платіжних дорученнях відсутні посилання на оцінювані партії товару, що унеможливлює ідентифікацію наданих платіжних документів з партіями товару, що оцінюються.

2. Згідно висновків експерта Дніпропетровської ТПП від 08.10.2014 р. №ГО-4632/1 та від 14.10.2014 р. №ГО-4702/2, експертом зроблено припущення щодо вартості товару «ківі Hayward, свіжі у кошику, врожаю 2014 р., калібр - 65/70» на рівні 0,39 євро/кг (висновок від 14.10.2014 р. №ГО-4702/2) та на рівні 0,443 євро/кг (висновок від 08.10.2014 р. №ГО-4632/1), на умовах поставки FCA Ferrara (Італія). У зазначених висновках відсутні відомості про фактори, що спричинили різницю у вартості товару «ківі Hayward, свіжі у кошику, врожаю 2014 р., калібр - 65/70».

Зазначені висновки експерта базується на інформації наступних сайтів мережі Інтернет: http://www.alibaba.com, який є он-лайн платформою для бізнесу, провідним постачальником маркетингових послуг онлайн для імпортерів та експортерів», створювати власні профілі на якому мають можливість будь-які компанії та реєструватися будь-які користувачі. Зазначене унеможливлює перевірку ідентифікації компанії та перевірку сфери її діяльності, цінових даних, розміщених на сайті, що не дозволяє впевнитися у достовірності заявлених даних.

3. Відповідно до договору комісії від 12.08.2013 р. №1208-13 товар, придбаний комісіонером (ТОВ «ТД «Фаворит») за рахунок комітента (ТОВ «АТБ-МАРКЕТ») є власністю останнього (п.5.1).

За укладання зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу та здійснення поставки за таким договором комісіонер отримує комісійну винагороду у розмірі 100,00 грн. за один контейнер (п.3.1.1).

Положенням ст.58 Митного кодексу України визначено, що комісійні та брокерська винагороди; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на страхування цих товарів є складовими митної вартості товару.

Інформація про включення визначених Митним кодексом України складових до заявленої декларантом митної вартості товару відсутня у розрахунку митної вартості до митних декларацій від 10.10.2014 р. №110100000/2014/227891 та 15.10.2014 р. №110100000/2014/228398, за якими товар випущено у вільний обіг.

Окремо слід зазначити, що п. 10.5 контракту зазначено про відсутність права жодній зі сторін передавати третім особам права та обов'язки, обумовлені діючим контрактом та/або у зв'язку з ним без письмової згоди іншої сторони, що позивачем дотримано не було з огляду на відсутність письмових згод іноземної компанії на залучення третіх організації, про що вказано вище.

Враховуючи наявні невідповідності у наданих документах, у митниці відсутні відомості про включення всіх складових до заявленої декларантом митної вартості для проведення обчислення повноти таких витрат у заявленій митній вартості товару.

Суд звертає увагу, що митний орган не ставив під сумнів проведення оплати за поставлений товар, а тому доводи позивача на підтвердження вказаного не можуть братися до уваги.

Отже, виявлені розбіжності позивачем не були усунуті.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 у графі 33 рішення зазначаються обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості; послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Підставою для сумнівів щодо заявленої митної вартості товарів є, насамперед, рівень його ціни, якщо він істотно відрізняється від цін на аналогічні товари, відомості стосовно яких не викликають сумнівів та ретельно перевірялися. Таке порівняння здійснюється шляхом використання інформації, яка міститься в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України.

Наказом Державної митної служби України № 1341 від 04.11.2010 затверджено Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему Державної митної служби України (ЄАІС Держмитслужби), основними функціями якої, зокрема, є збір, накопичення, систематизація, обробка та узагальнення інформації в сховищі даних, перетворення її до форми, зручної для проведення аналізу та ведення митної статистики; автоматизована підтримка виконання посадовими особами митних органів процедур митного контролю та оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, а також контролю за переміщенням вантажів, що перебувають під митним контролем; автоматизація застосування системи управління ризиками.

Положення про ЄАІС ДМСУ розроблене відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про інформацію», «Про Національну програму інформатизації», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про телекомунікації», «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про державну таємницю», «Про науково-технічну інформацію», Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 № 574 (зі змінами), Концепції (основи державної політики) національної безпеки України, Концепції технічного захисту інформації в Україні, визначає структуру, порядок функціонування Єдиної автоматизованої Інформаційної системи Державної митної служби України, її складові та призначення.

Згідно п. 1.2 цього Положення Єдина автоматизована інформаційна система Держмитслужби - багатофункціональна інтегрована автоматизована система, що забезпечує інформаційну підтримку та супроводження митної справи в Україні і становить сукупність кількох взаємопов'язаних інформаційних систем, зокрема, автоматизованої інформаційної системи «Центр», автоматизованої системи митного оформлення, інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронна пошта» та інших систем, програмно-інформаційних комплексів.

Єдина Автоматизована Інформаційна Система Держмитслужби призначена для автоматизації основних процесів діяльності митних органів з метою підвищення ефективності митного контролю та митного оформлення, а також контролю за переміщенням вантажів, що знаходяться під митним контролем, як через митний кордон України так і в її межах.

Відповідно до Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженимх Наказом Державної митної служби України №362 від 13.07.2012 р. під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від Держмитслужби України, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити митних органів та/або Держмитслужби України; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між Держмитслужби України та асоціаціями, спілками та іншими об'єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація, отримана в мережі Інтернет (офіційні сайти виробників товарів, прайс-листи Інтернет-магазинів тощо).

Пунктом 3 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України встановлено, що Закони України, акти Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті на виконання законів України з питань державної митної справи до набрання чинності цим Кодексом, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів з питань державної митної справи (у тому числі, акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведені положення норм права, суд приходить висновку, що аналіз відповідачем цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби здійснювався на підставі чинного під час митного оформлення законодавства, застосування якого не суперечило ст. 31 Митного кодексу України.

Таким чином, виявлені розбіжності обґрунтовані позивачем не були.

Враховуючи зазначені результати перевірки, невідповідності відомостей у наданих документах, виявлені під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості та за результатами розгляду додатково наданих документів, неможливість проведення обчислення заявленого рівня митної вартості на підставі наданих документів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно зі сформованим митницею переліком, у митниці були відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості.

Судом встановлено, що відповідачем було витребувано конкретний перелік документів, однак зазначені документи позивачем не були надані в повному обсязі задля усунення виявлених розбіжностей. У зв'язку з чим у митниці не було можливості застосувати митну вартість, заявлену позивачем.

Неможливість застосування першого методу обумовлена ненаданням позивачем затребуваних митницею додаткових документів, наявністю розбіжностей в наданих документах, ненаданням підприємством обґрунтувань таких розбіжностей, а також неможливістю обрахування всіх складових митної вартості.

Тому, митним органом було вжито заходи щодо обрання іншого методу визначення митної вартості.

Так, відповідно до ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:та) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до ст. 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Відсутність інформації про продаж ідентичних товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

Відсутність інформації про продаж подібних (аналогічних) товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 62 митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.

Згідно ст. 63 митного кодексу України для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум: 1) вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються; 2) обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; 3) загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.

Суд звертає увагу, що методи на основі віднімання та додавання вартості повинні ґрунтуватися на даних, які є об'єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.

Відсутність необхідних документів унеможливила застосування зазначених методів.

За викладених обставин, під час перевірки заявленої митної вартості товару та здійсненні митної оцінки виникла потреба у використанні різних джерел її обґрунтування та виникла необхідність застосування різних підходів до оцінки товарів.

Застосований митницею резервний метод визначення митної вартості (ст. 64 Митного кодексу України) базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.

У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарiв визначається з використанням способiв, якi не суперечать законам України i є сумiсними з вiдповiдними принципами i положеннями Генеральної угоди з тарифiв i торгiвлi (GATT).

З урахуванням положень ст.64 Митного кодексу України, митну вартість товарів, що імпортуються, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2 ґ, - резервний метод визначення митної вартості, на основі попередніх митних оформлень за митної декларацією від 04.10.2014 р. № 209120000/2014/839555.

Суд звертає увагу, що аналіз чинного законодавства України, що регулює дані відносини дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 р. у справі № 21-52а12 та низці рішень Вищого адміністративного суду України, зокрема в ухвалі від 19 січня 2012 р. по справі № К-31635/09, ухвалі від 22 березня 2012 р. по справі № К/9991/41121/11.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення митної вартості товару, що підтверджується даними цінової інформації. З урахуванням наведеного митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно норм митного законодавства. При цьому відповідач, відповідно до наведених законодавчих норм надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак, позивач не надав відповідних документів на підтвердження заявленої митної вартості чи узгодження з митницею митної вартості спірного товару, не надав належних обґрунтувань та підстав щодо неможливості надання додаткових документів при проведенні митного оформлення. Інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Відповідно ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

У зв'язку з наведеним, відповідачем правомірно відмовлено позивачу в митному оформленні товару за його контрактною вартістю згідно карток відмови №110100000/2014/00440 від 10.10.2014 р., №110100000/2014/00472 від 15.10.2014 р. та відкориговано митну вартість на підставі рішень №110100000/2014/200177/1 від 10.10.2014 р., №110100000/2014/200185/1 від 15.10.2014 р.

При цьому, посадовою особою Дніпропетровської митниці у графі 33 рішень про коригування заявленої митної вартості, відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів Україні від 24.05.2012 р. № 599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 р. за № 883/21195 зазначено причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Також посадовою особою митниці зазначено, про проведення консультацій з декларантом та про здійснення коригування митної вартості товару із застосуванням другорядного методу відповідно до Митного кодексу України, з урахуванням наявної у митного органу інформації про вартість аналогічних товарів.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві не наведені обставини, які б могли свідчити про обґрунтованість позовних вимог.

За наведених обставин у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Фаворит» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару, карток відмови в прийнятті митної декларації.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Фаворит» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару, карток відмови в прийнятті митної декларації, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови складено 08 травня 2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 08.05.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун