Справа № 814/3604/14
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3604/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Марчук Інжинірінг» до Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2014 року ТОВ «Марчук Інжинірінг» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Корабельному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2014р., яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 104 166,67 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 52 083,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на всі запити фіскального органу ТОВ «Марчук Інжинірінг» надавало вичерпні відповіді із додаванням всіх підтверджуючих матеріалів, які свідчать про товарність та реальність укладених та реалізованих угод між позивачем та контрагентом ПП «Київбудтранс-Сервіс». Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми витрат до складу валових витрат та суми ПДВ до податкового кредиту.

ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області проти позову заперечувала, зазначивши, що ТОВ «Марчук Інжинірінг» не надало документів, з яких можливо було б встановити, які саме зварювально-монтажні та ремонтно-механічні роботи відповідно до договору №14/04-3 від 14.04.2014р. здійснював підрядник ПП «Київбудтранс-Сервіс». У вказаному договорі не в повній мірі розкрито його предмет та не зазначено фактичне місце та спосіб виконання робіт; така інформація відсутня і у актах здачі-прийняття робіт та податковій накладній.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.01.2015р. позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 12.11.2014р.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, на якому в адміністративному судочинстві лежить тягар доказування правомірності своїх дій, не надано спростувань реального характеру здійснюваних позивачем господарських операцій з ПП «Київбудтранс-Сервіс», що були обумовлені діловою метою, тому доводи ДПІ про безтоварність здійснених господарських операцій згідно договору №14/04-3 від 14.04.2014р. є бездоказовими.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою позов ТОВ «Марчук Інжинірінг» залишити без задоволення. В своїй скарзі апелянт зазначає, що наявність документального підтвердження господарських операцій по придбанню товарів (робіт, послуг), призначених для використання в господарській діяльності платника податків, є визначальною, однак не безумовною підставою для виникнення у підприємства права на формування валових витрат та податкового кредиту, оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють реально здійснені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань або власного капіталу платника та відповідають змісту, відображеному в укладених договорах. При прийнятті оскаржуваної постанови судом не враховано, що у постачальника-контрагента ПП «Київбудтранс-Сервіс» не встановлено наявність власних основних фондів та чисельності працівників, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на наказу начальника ДПІ у Корабельному районі м.Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 16.10.2014р. №411, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п 82.2 ст.82 Податкового Кодексу України, у період з 16.10.2014р. по 20.10.2014р. головним державним ревізором - інспектором відділу податкового аудиту ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області Назаром С.І. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Марчук Інжинірінг» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із платником податків ПП «Київбудтранс-Сервіс» (код за ) за період травень-червень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки №873/14-05-22-00/37278783 від 22 жовтня 2014 року.

У висновках акту перевірки вказується на порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Марчук Інжинірінг» завищено податковий кредит за травень 2014 року на суму ПДВ 75000 грн., червень 2014 року на суму ПДВ 29166,67 грн., з вартості робіт, отриманих від ПП «Київбудтранс-Сервіс», внаслідок чого занижено податок на додану вартість за травень 2014 року на суму 75000 грн. та за червень 2014 року на суму ПДВ 29166,67 грн.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Марчук Інжинірінг» подано до ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва податкові декларації з податку на додану вартість за травень 2014 року (вх.№ від 15.06.14) та додаток 5 до податкової декларації з податку (вх.№ від 15.06.14) та за червень 2014 року (вх.№ від 18.07.14) та додаток 5 до податкової декларації з податку (вх.№ від 18.07.14), відповідно до яких було сформовано податковий кредит за рахунок взаємовідносин з контрагентом ПП «Київбудтранс-Сервіс» за період травень-червень 2014 року. При проведенні перевірки враховано податкову інформацію, яка міститься в акті від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м.Києва №801/26-55-22-1/38450558 від 22.08.2014р. «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ПП «Київбудтранс-Сервіс» з питань правильності обчислення податкових зобов'язань та податкового кредиту по взаємовідносинами з постачальниками та покупцями за травень 2014 року», яким встановлено придбання ПП «Київбудтранс-Сервіс» у контрагента ТОВ «Агрострой Інвест» товарів, не пов'язаних з виконанням своїх зобов'язань перед замовниками. Зазначено, що в травні 2014 року ПП «Київбудтранс-Сервіс» задекларувало більшість податкових зобов'язань за рахунок реалізації товарів відмінних від тих, що були придбанні у відповідний період; господарська діяльність підприємства має ознаки нереальності здійснення господарських операцій, зокрема: відсутній рух коштів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської діяльності, відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, неможливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару з урахуванням терміну його придатності, платник не знаходиться за місцезнаходженням.

При аналізі безпосередніх договірних відносин ТОВ «Марчук Інжинірінг» з ПП «Київбудтранс-Сервіс» на підставі договору на виконання підрядних робіт №14/04-3 від 14.04.2014р. в акті перевірки ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва зазначила, що згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) було проведено зварювально-монтажні та ремонтно-механічні роботи, але, при цьому, не зазначено, які саме роботи виконувалися, на яких об'єктах, в яких об'ємах, тобто не розкрито сам предмет виконаних робіт та не зазначено фактичне місце та спосіб виконання робіт. ТОВ «Марчук Інжинірінг» не надано до перевірки оборотно-сальдової відомості та карток по рахунках 631, 685 та 311, по розрахунках з ПП «Київбудтранс-Сервіс» за період травень-червень 2014 року, у зв'язку з чим неможливо підтвердити факт відображення операції в бухгалтерському обліку. За висновками перевіряючих ПП «Київбудтранс-Сервіс» надавались ТОВ «Марчук Інжинірінг» первинні бухгалтерські документи без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, у зв'язку з чим дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

12 листопада 2014 року, на підставі акту перевірки №873/14-05-22-00/37278783 від 22.10.2014р., ДПІ у Корабельному районі м.Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшила суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 104166,67 грн. та нарахувала штрафні (фінансові) санкцій в сумі 52083,34 грн.

Задовольняючи позов ТОВ «Марчук Інжинірінг» про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено наявність порушень, зафіксованих актом перевірки №873/14-05-22-00/37278783 від 22.10.2014р. Колегія суддів погоджується з таким висновком Миколаївського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 ст.198 Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг чи дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Кодексу податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, обов'язкові реквізити.

З матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2014 року між ТОВ «Марчук Інжинірінг» (Замовник) та ПП «Київбудтранс-Сервіс» (Підрядник) укладено договір на виконання підрядних робіт №14/04-3, за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується виконати зварювально-монтажні та ремонтно-механічні роботи. Вартість робіт договірна і складає 600 000 грн. (в т.ч. ПДВ 100 000 грн.). Розрахунок за виконані роботи здійснюватиме Замовник на протязі 10 банківських днів після підписання акту виконаних робіт банківським переводом на розрахунковий рахунок Підрядника.

Вказаний договір підписаний директорами підприємств, які мали повноваження на укладення угод, їх підписи завірені відповідними печатками підприємств.

На підтвердження виконання сторонами умов вказаного договору в матеріалах справи містяться: податкові накладні №244 від 30.06.2014р. та №240 від 30.05.2014р., акти здачі-прийняття виконаних робіт №338 від 30.05.2014р. та №461 від 30.06.2014р., платіжні доручення №3018 від 05.06.2014р., №3073 від 24.06.2014р., №3087 від 01.07.2014р., №3098 від 04.07.2014р., №3142 від 21.07.2014р., №3164 від 30.07.2014р., №39 від 07.08.2014р., №3189 від 19.08.2014р., №3211 від 27.08.2014р. та №3243 від 16.09.2014р.

Роботи по договору №14/04-3 від 04.04.2014р. виконувалися ПП «Київбудтранс-Сервіс» для ТОВ «Марчук Інжинірінг» як субпідрядні роботи для замовлень, у яких позивач виступав підрядником згідно наступних договорів: договір поставки №21/10/13 від 21.10.2013р. з ТОВ «Миколаївський коньячний завод», договори поставки №140422 від 22.04.2014р. та №140424 від 24.04.2014р. з ТОВ «Градмарин Юг», договори поставки №140331 від 31.03.2014р. та №140416 від 16.04.2014р. Зазначене підтверджується наданими позивачем договорами з зазначеними контрагентами, видатковими й податковими накладними, витягами по рахунках.

В акті перевірки відсутні відомості щодо того, що на момент проведення перевірки позивачем не надано до перевірки податкові накладні, або податкові накладні оформлені із порушеннями ст.201 Податкового кодексу України чи ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Щодо висновків акту перевірки про ненадання позивачем документів (завдань, креслень, макетів тощо), які б дали можливість встановити, які саме роботи виконувалися, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки такі креслення наявні в матеріалах справи.

Ані актом перевірки, ані іншими матеріалами справи не встановлено жодного фактичного порушення саме позивачем вимог законодавства, яким регламентується порядок формування податкового кредиту, яке б позбавляло його права на формування податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП «Київбудтранс-Сервіс».

Висновки ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва щодо встановлених порушень з боку ТОВ «Марчук Інжинірінг» базуються лише на висновках акту ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м.Києва №801/26-55-22-1/38450558 від 22.08.2014р. «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ПП «Київбудтранс-Сервіс» з питань правильності обчислення податкових зобов'язань та податкового кредиту по взаємовідносинами з постачальниками та покупцями за травень 2014 року». Тобто, податковий орган обмежився посиланням на акт перевірки іншої податкової інспекції щодо взаємовідносин контрагента позивача з своїм безпосереднім контрагентом, дійшов висновку про безтоварність укладеного правочину, залишивши поза увагою первинну документацію.

Заперечуючи проти позову та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ДПІ зазначає, що контрагент позивача не міг здійснювати господарську діяльність через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення задекларованих господарських операцій. Колегія суддів критично ставиться до таких тверджень відповідача, оскільки такі висновки взято відповідачем з податкової звітності контрагента позивача, без самостійної перевірки таких обставин та без наявності жодного документального підтвердження таких доводів. Більше того, сама по собі наявність або відсутність у контрагентів окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

Чинним законодавством чітко не регламентована обов'язкова кількість необхідних ресурсів для здійснення тої чи іншої діяльності. В свою чергу, податковий орган не надав пояснення стосовно того, яка кількість працюючих осіб, транспортних засобів тощо достатня для такого виду діяльності, за яким було здійснено господарські операції між позивачем та його контрагентом.

Колегія суддів вважає, що факт порушення контрагентом може мати податкові наслідки для платника, лише якщо податкова служба доведе, що платник діяв без достатньої обачливості і обережності, та йому мало бути відомо про порушення контрагента, або його діяльність спрямована на отримання податкової вигоди при операціях переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань. У справі, що розглядається, ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не подано доказів того, що по спірних операціях у позивача була відсутня розумна ділова мета, або того, що позивач та його контрагент діяли спільно з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Оскільки встановлено, що договір з контрагентом ПП «Київбудтранс-Сервіс» укладено у письмовій формі, виконання вказаного договору підтверджується первинними документами, тому суд апеляційної інстанції вважає, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст.3 ГК України. Укладений договір відповідає вимогам ст.203 ЦК України, не порушує публічний порядок, не спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, недійсність такого договору прямо законом не встановлена, а також такий договір судом недійсними не визнавався, а отже є чинним.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, вказуючи на безтоварність правочину, укладеного ТОВ «Марчук Інжинірінг» з ПП «Київбудтранс-Сервіс», суб'єктивний та оціночний характер доводів, якими це підтверджується, наявність первинних документів та інших доказів на підтвердження реальності правочину, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2014р., яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 104 166,67 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 52 083,34 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.