Справа № 813/8765/14
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року Справа № 813/8765/14

15 год. 37 хв. Зал судових засідань № 7

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карп'як О.О. ,

при секретарі судового засідання Дорош Х.Р.,

за участю представників сторін:

від позивача - Навроцький А.І.

від відповідача - Кохан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Деос Реліз" до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень - рішень, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Деос Реліз" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень - рішень від 10.12.2014 року № та №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновків податкового органу про порушення ним пп.138.1.1, 138.2, 138.4 с.138, 139.1.9, 139.1 ст.139 п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ПК України зроблено на підставі припущень, викладених в акті ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 29.04.2014 року №1226/26-55-22-08/38388548 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Готика ЛТД» щодо підтвердження господарських фінансово- господарських взаємовідносин з ТОВ «Альянс - Експерт» та з ТОВ «Санторг ЮГ» за січень 2013 року та за період з 01.04.2013 року по 31.12.2013 року. Вважає, що сама по собі неможливість реалізації органами державної податкової служби визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок вказаного контрагента не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства. Отже, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може розглядатися як належне підтвердження фактів порушення платником податків податкового законодавства, здобуте в ході перевірки, тим більше, що акти, на які посилається податковий орган, стосуються не безпосередньо позивача, а його контрагентів. Надані до перевірки документи свідчать про підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, а також про фактичне здійснення господарських операцій ТзОВ «Деос Реліз» та його контрагентом ТОВ «Готика ЛТД». Факт здійснення господарських операцій підтверджується копіями договорів, платіжних доручень, податкових накладних, дизайн - проектів рекламно носіїв по договору, додатків до договору, фото таблиці розміщення рекламно носія. Тому вважає оскаржувані податкові повідомлення - рішення протиправними та такими, що підлягають до скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, просить їх задоволити.

Позиція відповідача викладена у письмових запереченнях на позов, вважають правомірними висновки, викладені в акті перевірки, а укладені угоди з контрагентам, що вказані у акті не мають реального товарного характеру з огляду на інформацію, що міститься у актах перевірки по контрагенту позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав, наведених у письмових запереченнях на позов, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

На підставі направлення від 11.11.2014 року №760, наказу від 15.07.2014 року №466, ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Деос Реліз» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати в бюджет податку на прибуток та податку на додану вартість при здійснені взаєморозрахунків з ТОВ «Авесбуд» за грудень 2013 року, ТОВ «Будресурс - К» за грудень 2013 року, ТОВ «Готика ЛТД», ТОВ «Спецпідряд Сервіс», ТОВ «Інтербуд - Центр» за весь період взаєморозрахунків, за результатами якої складено акт перевірки від 26.11.2014 року №3/13-50-22-01-17/19337475 (далі - акт перевірки).

Як вбачається з акта перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пп.138.1.1, 138.2, 138.4 с.138, 139.1.9, 139.1 ст.139 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік всього у сумі 162912 грн.;

- п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість у сумі 171486 грн. в тому числі за: квітень 2013 року в сумі 3155 грн., червень 2013 року в сумі 58999 грн., вересень 2013 року в сумі 17537 грн., жовтень 2013 року в сумі 28667 грн., листопад 2013 року в сумі 16667 грн., грудень 2013 року в сумі 46461 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення - рішення форми «Р» від 10.12.2014 року:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 257229 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 171486 грн., за штрафними санкціями 85743 грн.;

- №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток в розмірі 203640 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 162912 грн., за штрафними санкціями 40728 грн.

Вказані висновки податкового органу обґрунтовуються актом від 29.04.2014 року №1226/26-55-22-08/38388548 ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Готика ЛТД» щодо підтвердження господарських фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ «Альянс - Експерт» та з ТОВ «Санторг ЮГ» за січень 2013 року та за період з 01.04.2013 року по 31.12.2013 року. Відповідач зазначає про відсутність у контрагента позивача ТОВ «Готика ЛТД» трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності, відтак вважає, що ТОВ «Готика ЛТД» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язану з наданням податкової вигоди третім особам, використовувалось з метою прикриття незаконної діяльності. Тому податковий орган вважає, що правочини, укладені ТОВ «Готика ЛТД» з контрагентами в тому числі з ТОВ «Деос Реліз» порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою приховування сплати податків третіх осіб.

ТОВ «Деос Реліз" (покупець) укладено договір поставки з ТОВ «Готика ЛТД» (постачальник) за №2304/02 від 23.04.2013 року про передачу у власність покупця товару, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його. Відповідно до статті 5 даного договору, передача товару здійснюється постачальником покупцю на підставі відповідних довіреностей з підписом матеріально-відповідальних осіб. Транспортні витрати визначаються сторонами за домовленістю.

Крім того, ТОВ «Деос Реліз" (замовник) укладено договір з ТОВ «Готика ЛТД» (виконавець) за №РП-2013/22 від 17.09.2013 року про проведення рекламної компанії (розміщення рекламоносія). Предметом даного договору є правовідносини сторін з приводу проведення Рекламорозповсюджувачем рекламної компанії замовника. Відповідно до п.1. за цим договором рекламна компанія замовника включає в себе складові надані по тексту об'єкти: розміщення рекламної інформації на щитах розміром та кількості згідно додатка №1 до даного договору, які знаходяться при виїздах, в'їздах у містах: Львів, Чернівці, Рівне, Луцьк, Ужгород. Загальна вартість даного договору складає 342000 грн. Пунктом 4 даного договору передбачено, що об'єкти договору виготовляються і встановлюються протягом 45-ти днів з моменту укладання даного договору. Про прийом-передачу виконаних робіт сторони складають акт прийому-передачі, що є невід'ємною частиною даного договору.

Як вказано у акті перевірки, вказані операції відображені позивачем у бухгалтерському обліку.

На підтвердження реальності здійснених операцій по вказаному договору позивачем подано копії договорів, копії платіжних доручень, податкових накладних, дизайн - проект рекламно носіїв по договору, додатки до договору, фото таблиці розміщення рекламно носія.

Як вбачається з інформаційних ресурсів Державної фіскальної служби (том 1 а.с.153155), контрагент позивача ТзОВ «Готика ЛТД» зареєстроване платником податку на додану вартість 01.01.2013 року.

Позивачем долучено до матеріалів справи копії наказів про призначення керівника контрагента ТОВ «Готика ЛТД» (том 1 а.с.169, 177), довідки з ЄДРПОУ управління статистики по контрагенту, свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ ТЗОВ «Готика ЛТД», довідки про взяття на облік, виписки з ЄДРПОУ.

На підтвердження використання у господарській діяльності придбаних від ТОВ «Готика ЛТД» товарів та на підтвердження результатів рекламної компанії, проведеної ТОВ «Готика ЛТД», позивачем подано копії договорів, податкових накладних, довідок форми КБ-3 та КБ-2в (том 1 а.с.183-250, том 2 а.с.2-143).

Відповідно до п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Як визначено пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції, що є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до п.14.1.181. Податкового кодексу України (далі -ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.1. ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2. ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3. ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6. ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п.201.1. ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п.201.6 ст. 201 Кодексу).

При цьому, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п.201.4 ст.201 ПК України). Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відтак, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов'язання.

Наявні у позивача документи, зокрема договори, платіжні доручення, податкові накладні, дизайн - проект рекламно носіїв по договору, додатки до договору, , є первинними документами у розумінні ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, у позивача наявні усі документи, передбачені правилами ведення податкового обліку, що підтверджує реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «Готика ЛТД», що свідчить про помилковість висновку податкового органу про не підтвердження здійснення господарських відносин даним контрагентом.

Попри свій обов'язок, відповідач не довів суду неможливості здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Готика ЛТД». Висновки відповідача про неправомірне формування позивачем податкового кредиту та валових витрат, по суті ґрунтуються лише на результатах проведеної іншим податковим органом перевірки контрагента.

Суд зазначає про недопустимість такого підходу відповідача до правової оцінки правовідносин щодо формування податкового кредиту, оскільки відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010 року, акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Також слід зазначити, що податкове законодавство не ставить в залежність наявність (відсутність) підстав для виникнення податкових зобов'язань платника податку від дій його контрагента, фактичної сплати ним податку до бюджету, законності ведення податкового обліку, перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Суд вбачає за необхідне вказати, що податковим органом не надано документальних підтверджень відсутності фактичних господарських відносин ТзОВ «Деос Реліз» з ТОВ «Готика ЛТД» та наявності факту узгодженості його дій з таким контрагентом з метою незаконного отримання податкових вигод або обізнаності позивача з такими діями контрагента.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Згідно статті 61 Конституції України принципу індивідуалізації відповідальності, підприємство не несе відповідальності за свого контрагента та не позбавлене права на податковий кредит у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, що узгоджується з практикою Європейського суду, викладеною в рішенні від 22.01.2009р. у справі «Булвес» АД проти Болгарії.

Посилання відповідачем в обґрунтування власної позиції лише на акт перевірки по контрагенту не може свідчити про неправомірність включення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, нарахованих ТОВ «Готика ЛТД».

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи копію постанови Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2014 року у справі №815/3488/14 за позовом ТзОВ «Готика ЛТД» до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, якою позов задоволено частково, визнано протиправними дії ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві з проведення заходів зустрічної звірки, за результатами яких складено акт №1226/26-55-22-08/38388548 від 29.04.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Готика ЛТД» з питань підтвердження взаємовідносин з контрагентами за період грудень 2013 року; зобов'язано ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві вилучити з діючих електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту «Податковий блок аналітична система співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань» в розрізі контрагентів інформацію, внесену на підставі акта №1226/26-55-22-08/38388548 від 29.04.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Готика ЛТД» з питань підтвердження взаємовідносин з контрагентами за період грудень 2013 року. (том 1 а.с.156-168). Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015 року, апеляційну скаргу ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2014 року - без змін.(том 3 а.с.69-75). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.04.2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015 року у справі №815/3488/14 відмовлено (том 3 а.с.76-77).

Відповідач не навів жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цієї операції для учасників операції, збитковості спірної операції, або інших обставин, які б в окремо або сукупності могли свідчити про безтоварність (фіктивність) вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 10.12.2014 року № та № не відповідають критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки прийняті необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд приходить до висновку, що вказані податкові повідомлення-рішення слід скасувати як незаконні.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене, перевіривши обставини передбачені ч.3 ст.2 КАС України, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати у вигляді судового збору (487,20 грн.), відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись статтями 7-14, 18, 19, 94, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 10.12.2014 року № та №.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ "Деос Реліз" (, адреса: 79035, м. Львів, вул. Зелена, 238) 487,20 грн. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 18.05.2015 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна