Справа № 814/1716/14
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року м. Миколаїв Справа № 814/1716/14

Миколаївський окружний адміністративний у складі головуючого судді Брагар В.С., при секретарі судового засідання Тимошевській О. І. у відкритому судовому засіданні розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доУправління МВС України в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, Миколаїв, 54001

прозобов'язання вчинити певні дії,

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, договір № 6/Ю-1, від 01.03.14;

від відповідача: Руснакова Т.А., довіреність № 1/631, від 21.05.14;

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справи України в Миколаївській області про:

- встановлення відсутності компетенції і повноважень відповідача обмежувати права людини і громадянина України, проголошені в ст. 13 Конвенції про захист прав та основних свобод (право на ефективний засіб правового захисту), в ст.15,18. 19 Закону України р «Про звернення громадян» (право на об'єктивний і вчасний розгляд звернення, перевірку викладених в ньому фактів, прийняття рішення відповідно до чинного законодавства, повідомлення громадянина про наслідки розгляду заяви; особисто викласти аргументи особі, що перевіряє заяву, та брати участь у перевірці поданої заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає бути заяву; бути присутнім при розгляді заяви; користуватися послугами адвоката; не виконувати по відношенню до позивача основні завдання і обов'язки, визначені в ст. 2 і 10 Закону України «Про міліцію»; згідно з якими основними завданнями міліції є: забезпечення захист прав і законних інтересів громадянина; запобігання правопорушенням та їх припинення; виявлення кримінальних правопорушень; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань, обов'язок - виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством; виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення; брати участь у правовому виховані населення;

- зобов'язати відповідача вчинити певні дії, відновити порушені і обмежені права надати ефективні засоби правового захисту у відповідному національному органі незважаючи на те, що права, свободи, інтереси були порушені особами, що діяли як офіційні особи органів внутрішніх справ МВС України; об'єктивно розглянути звернення, перевірити викладені в ньому факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, повідомити позивача, громадянина про наслідки розгляду заяви; надати реальну можливість особисто викласти аргументи особі, що перевіряє заяву, та брати участь у перевірці поданої заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву; бути присутнім при розгляді заяви; користуватися послу адвоката; виконати по відношенню до відповідача основні завдання і обов'язки, визначені в ст. 2 та 10 Закону України «Про міліцію»: забезпечити захист прав і свобод, законних інтересів громадянина; запобігти правопорушенням та припинити їх; виявити кримінальні правопорушення прав; здійснити захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; виконати обов'язок - виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вжити з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених, чинним законодавством; виявити причини й умови, що сприяли вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення; взяти участь у правовому - вихованні населення в місці вчинення правопорушення (з урахуванням змінених позовних вимог);

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він у квітні 2014 року звертався до службових і посадових осіб органів державної виконавчої влади з заявою № 4/Ю-2 від 20.04.2014 року про порушення законності і правопорядку, однак відповідачем відповідно до ст.. 2 і 10 Закону України «Про міліцію» та ст.. 4-6 Закону України «Про прокуратуру» та ст.. 25 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» не були виконані завдання, функції та обов'язки покладені на органи внутрішніх справ. Бездіяльністю відповідача позбавила позивача можливості отримання та реалізації права на справедливий, своєчасний та повний захист з боку держави прав та свобод.

Відповідач проти позову заперечив, в задоволені позов упросив відмовити. Оскільки вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

У судовому засіданні судом було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, заслухавши пояснення сторін суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2014 за вх. № Ю-08 з прокуратури Миколаївської області до слідчого управління УМВС України в Миколаївській області надійшла заява позивача від 25.04.2014 за вих. № 4/Ю-З про визначення прокурорів, які будуть здійснювати нагляд за додержанням законів проведення досудового розслідування, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про обставини, які свідчать про кримінальні правопорушення ОСОБА_4 та її співвласників; визначити слідчого, який буде проводити досудове розслідування, складати обвинувальний акт, передавати його до суду, здійснювати належні процесуальні дії.

15.05.2014 вказана вище заява надійшла до ММУ УМВС в Миколаївській області за вх. № до Ю 1/11.

На підставі ч. 1 ст. 218 Кримінального процесуального кодексу України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно, 20.05.2014 зазначена заява направлена до Ленінського РВ ММУ УМВС в Миколаївській області за вих. № Ю-08 для прийняття рішення в порядку ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України.

Однак, за аналогічним фактом 28.04.2014 вже внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчим відділом Ленінського РВ ММУ УМВС в Миколаївській області за № 0002273 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Тому, вказана заява була приєднана до кримінального провадження № 0002273 оскільки вона стосувалась одного і того самого кримінального правопорушення та не потребує окремого внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ленінським РВ ММУ УМВС в Миколаївській області за результатами розгляду заяви 25.05.2014 за вих. Ю-08 позивачу надано відповідь.

На підставі п. 2.9 «Положення про порядок введення Єдиного реєстру досудових розслідувань» затвердженого наказом № 69 від 17.08.2013 Генеральної прокуратури України при встановленні факту проведення кримінального провадження за аналогічною заявою (дублікатом), повідомленням про кримінальне правопорушення слідчий приєднує матеріали до раніше облікованого кримінального провадження без врахування у звітності. Цей порядок поширюється на випадки отримання з різних джерел заяв, повідомлень про вчинення одного і того самого кримінального правопорушення.

На теперішній час по кримінальному провадженню триває досудове розслідування.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 56 Кримінально процесуального кодексу України протягом кримінального провадження потерпілий має право: оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суд в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 56 Кримінального процесуального кодексу України під час досудового розслідування потерпілий має право отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що стверджує її прийняття та реєстрацію.

Статтями 303-308 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії

бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Статтею 306 Кримінального процесуального кодексу України, регламентовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування: скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Ненадання документу, що підтверджує прийняття та реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення в порядку ст. 214 Кримінально - процесуального кодексу України, не може визнаватись протиправною дією в прядку адміністративного судочинства, так як відповідно до рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року у справі № 19-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, ч.2 ст. 2, п.2 ч. 3 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.3 ст.10, ч.2 ст. 236 Кримінального-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) роз'яснив, що в аспекті конституційного звернення положення ч.2 ст.55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь - яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства в порядку, визначеному процесуальним законом, а отже в порядку кримінального судочинства.

Отже суд приходить до висновку, що відповідач у встановлений Законом України "Про звернення громадян " порядок, розглянув заяву позивача на надав на нею належну відповідь.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі не підлягають присудженою на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 159-163, КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволені позову відмовити.

2. Роз'яснити сторонам строк і порядок набрання цією постановою законної сили та її оскарження.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня проголошення/отримання її копії. Апеляційна скарга подаються Одеському апеляційному адміністративному суду через Миколаївський окружний адміністративний суд.

Суддя В. С. Брагар