Справа № 804/12577/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2015 рокусправа № 804/12577/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року

у справі за позовом Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області, правонаступником якої є Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області, до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 63 974,28 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнено з ФОП ОСОБА_1 податковий борг в розмірі 63 974,28 грн. Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що відповідачем у встановлені чинним законодавством строки не сплачено самостійно визначену суму податкового зобов'язання з орендної плати за землю щомісяця по деклараціям № за 2013 та № за 2014 рік за періоди з 30.05.2013 року по 30.06.2014 року внаслідок чого утворився податковий боргу у розмірі 63 207,79 грн., який підлягає стягненню.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (ФОП ОСОБА_1) подано апеляційну скаргу, згідно якої відповідач просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наполягає на тому, що податковий орган не довів належними засобами доказування факт існування заборгованості саме у розмірі 63 974,28 грн., оскільки податкова вимога складена на іншу суму - 46 216,11 грн. Також не додано до позовної заяви розрахунок пені.

Позивачем (Дрогобицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Львівській області) надано заперечення на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Зазначає, що податковий борг виник за зобов'язанням з орендної плати за землю з фізичних осіб самостійно задекларованим відповідачем в деклараціях з плати за землю від 28.03.2013 року та 18.02.2014 року. Зобов'язання зазначене самостійно платником податків вважається узгодженим та підлягає сплаті до державного бюджету.

В запереченнях на апеляційну скаргу зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому не підлягає скасуванню. Зазначає, що несплата боржником встановлених податкових платежів призводить до виникнення дефіциту бюджету. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Учасники процесу в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Представником податкового органу подано клопотання про зміну сторони у справі в порядку ст. 55 КАС України, а саме замінити Дрогобицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Львівській області правонаступником Дрогобицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області.

Суд, у відповідності з ст. 55 КАС України, ухвалив допустити заміну позивача у справі Дрогобицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Львівській області правонаступником Дрогобицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1, зареєстрована 18.11.2003 року, та перебуває на обліку у позивача, як платник податків за неосновним місцем обліку.

28.02.2013 року платником податків (відповідачем) подана декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № за 2013 рік, в якій платник податків самостійно визначив суму податкового зобов'язання з орендної плати за землю на загальну суму за рік 55 487,52 грн.

18.02.2014 року платником податків (відповідачем) також подана декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № за 2014 рік із самостійно визначеною сумою в розмірі 55 487,52 грн.

При цьому, платники податків (відповідач) у встановлені чинним законодавством строки не сплатив самостійно визначену суму податкового зобов'язання з орендної плати за землю щомісяця по деклараціям № за 2013 та № за 2014 рік за періоди з 30.05.2013 року по 30.06.2014 року внаслідок чого утворився податковий боргу у розмірі 63 207,79 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

В силу ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтями 269, 270 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку за землю є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі; об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (ст. 285 ПК України).

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст.46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій (п. 286.2 ст. 286 ПК України),

Відповідно до п. 287.3 ст.287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

При цьому, в силу п. 56.11 ст.56 ПК України податкове зобов'язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.

Пунктом 57.1 ст.57 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, визначену у поданій ним податковій декларації протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до п.п. 59.1, 59.3 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

На виконання зазначеної норми, Верхньодніпровською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області була направлена податкова вимога №110-15 від 25.11.2013 року на суму 46 216,11 грн., яка отримана відповідачем 29.11.2013 року.

Відповідачем не була сплачена сума, зазначена у податковій вимозі, тому вона не є відкликаною.

У відповідності до п.59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Оскільки у платника податків (відповідача) станом на момент звернення з позовом до суду податковий борг збільшився, то податкова вимога на новостворений податковий борг не направлялась.

У зв'язку з тим, що платник податків у встановлені строки не сплатив суму узгодженого податкового зобов'язання, податковий орган нарахував пеню у розмірі 766,49 грн. У відповідності до п.п.129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПК України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті (п.129.4 ст. 129 ПК України).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи міститься Довідка про суму податкового боргу ФОП ОСОБА_1, в якій зроблений розрахунок боргу орендної плати за 14 місяців нарахування податкових зобов'язань в розмірі 63207,79грн., починаючи з 30.05.2013 року по 30.06.2014 рік (а.с. 10).

У відповідності до п. 95.1 ст.95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.4 ст.95 цього Кодексу орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст.198, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області, правонаступником якої є Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області, до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 63 974,28 грн. - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна