Справа № 804/4744/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 р. Справа № 804/4744/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Конєвої С.О.

розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро Каолін" про стягнення 64 012 грн.13 коп., -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2015р. Східно-Дніпровська об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро Каолін" та просить стягнути з останнього на користь держави в особі Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області кошти зазначеного платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу в загальному розмірі 64 012,13 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач станом на 06.03.2015р. має новостворений податковий борг в загальній сумі 64012,13грн., в т.ч. по податку на додану вартість у сумі 49979,88грн., по земельному податку з юридичних осіб - у сумі - 427,37грн. та про орендній платі з юридичних осіб - у сумі 13604,88грн. Зазначена заборгованість виникла у грудні 2014р. внаслідок несплати узгоджених сум по податкових деклараціях, а саме: з ПДВ № від 19.12.2014р., № від 20.01.2015р., № від 20.02.2015; по земельному податку і по орендній платі з юридичних осіб - № від 19.02.2014р., № від 20.02.2015р., а також у зв'язку з донарахуванням сум по податковому повідомленню-рішенню №000953427 від 26.11.2014р. та нарахуванням пені згідно ст.129 Податкового кодексу України. Позивачем на виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України було сформовано та направлено податкову вимогу №25725-04 від 11.12.2014р., яка залишилася не виконана відповідачем. У зв'язку з непогашенням відповідачем у добровільному порядку податкового боргу з ПДВ, по земельному податку з юридичних осіб та по орендній платі з юридичних осіб, позивач просить стягнути податковий борг з відповідача у судовому порядку у відповідності до вимог ст.20,95 Податкового кодексу України.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак 22.04.2015р. засобами факсимільного зв'язку направив до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без участі представника позивача, при цьому, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 75).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 22.04.2015р. у відповідності до вимог ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с.79).

Згідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи вищенаведене, клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача, належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, строки розгляду і вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності представників сторін за наявними у справі доказами та у письмовому провадженні відповідно до ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін, у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 06.05.2015р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень - є орган державної влади орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий кодекс України.

Відповідно до п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Тобто, позивач - контролюючий орган державної податкової служби є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро Каолін" зареєстроване як юридична особа 01.10.2008р. за адресою: 53610, Дніпропетровська область, Покровський район, смт. Просяна та з 01.10.2008р. знаходиться на обліку у Східно-Дніпровській об'єднаній державній податковій інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області як платник податків за №285, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 27.02.2015р., Спеціальним Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 04.03.2015р. та довідкою позивача (а.с. 36-38, 51-54,65).

Згідно наданих позивачем розрахунку новоствореного боргу, даних облікової картки платника податку, відповідач станом на 06.03.2015р. має заборгованість у загальній сумі 64012,13грн., з урахуванням пені у розмірі 1048,64грн., а саме: заборгованість відповідача по податку на додану вартість за листопад 2014р.-січень 2015р., з урахуванням наявної переплати у розмірі 5,12грн., становить 49986,00грн.; по земельному податку з юридичних осіб за грудень 2014р., січень 2015р., з урахуванням наявної переплати у розмірі 69,83грн. - у загальній сумі 497,20грн.; по орендній платі з юридичних осіб за листопад 2014р., грудень 2014р. та січень 2015р., з урахуванням наявної переплати у розмірі 602,88грн. - у загальній сумі 10933,12грн. (а.с. 39-46, 49,66-72).

Із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач подав до Державної податкової інспекції податкові декларації з податку на додану вартість, а саме:

- 19.12.2014р. за листопад 2014р. на суму ПДВ 8006,00грн. (а.с.8-10);

- 20.01.2015р. за грудень 2014р. на суму ПДВ 7979,00грн. (а.с. 34-35);

- 18.02.2015р. за січень 2015р. на суму ПДВ 34000,00грн. (а.с.32-33).

За п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

П.203.2 ст.204 Податкового кодексу України передбачає, що платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до ст.54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Таким чином, з урахуванням зазначених норм відповідач повинен був сплатити суми самостійно визначених грошових зобов'язань за вказаними деклараціями за листопад 2014р. - у строк до 30.12.2014р., отже, податковий борг виник - 31.12.2014р.; за грудень 2014р. - у строк до 30.01.2015р., отже, податковий борг виник - 31.01.2015р.; за січень 2015р. - у строк до 30.01.2015р., отже, податковий борг виник - 31.01.2015р. Відповідач у вказані строки суму узгодженого грошового зобов'язання не сплатив.

Окрім того, відповідачем було подано до податкової інспекції податкові декларації з плати за землю, саме:

- 20.02.2014р. податкову декларацію з плати за землю за 2014р. на загальну суму орендної плати за землю 10071,27грн. з розбивкою помісячної сплати з січня по грудень 2014 р. в розмірі 839,30грн. (а.с. 23-24);

- 20.02.2014р. податкову декларацію з плати за землю за 2014р. на загальну суму земельного податку2652,95грн. з розбивкою помісячної сплати з січня по грудень 2014 р. в розмірі 221,08грн. (а.с. 25-27);

- 20.02.2015р. податкову декларацію з плати за землю за 2015р. на загальну суму орендної плати за землю 4193,01грн. з розбивкою помісячної сплати з січня по грудень 2015 р. в розмірі 349,42грн. (а.с. 6-7).

- 20.02.2015р. податкову декларацію з плати за землю за 2015р. на загальну суму земельного податку 3313,53грн. з розбивкою помісячної сплати з січня по грудень 2015 р. в розмірі 276,13грн. (а.с. 28-29);

П. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу, така сума грошового зобов'язання є узгодженою.

Згідно до вимог п. 287.3 ст.287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік сплачується рівними частинами власниками та землекористувачами земельних ділянок за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового звітного періоду.

Таким чином, з урахуванням вказаної норми відповідач повинен був сплатити суму грошового зобов'язання за вказаними вище податковими деклараціями по орендній платі з юридичних осіб за 2014р. та 2015р. у наступні періоди: за листопад 2014р. - у строк до 30.12.2014р. ,отже, податковий борг виник - 31.12.2014р.; за грудень 2014р. - у строк до 30.01.2015р., отже, податковий борг виник - 31.01.2015р.; за січень 2015р. - у строк до 02.03.2015р., отже, податковий борг виник - 03.03.2015р.; по земельному податку за 2014р. та 2015р. у наступні періоди: за грудень 2014р. у строк до 30.01.2015р., отже, податковий борг виник - 31.01.2015р., за січень 2015р. - у строк до 02.03.2015р., отже, податковий борг виник - 03.03.2015р.

У вищевказаний строк відповідач суми узгодженого податкового зобов'язання не сплатив.

Також, у період з 03.11.2014р. по 07.11.2014р. державною податковою інспекцією було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку відповідача, внаслідок якої складено акт від 07.11.2014р. №549/15-24228943 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Дніпро-Каолін» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти нарахування та своєчасності сплати орендної плати за землю за 01.01.2013р. по 31.12.2013р., за висновками якого встановлено порушення відповідачем п.288.5.1 п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб в 2013 році на суму 8905,13грн. (а.с. 19-21).

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом 26.11.2014р. було прийнято податкове повідомлення - рішення №000953427 за платежем з орендної плати з юридичних осіб на загальну суму грошового зобов'язання у розмірі 11131,13грн., в тому числі - за основним платежем у розмірі - 8905,13грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - у розмірі 2226,00грн. (а.с.15).

Вищевказане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачеві 28.11.2014р., що підтверджується копією поштового повідомлення (а.с. 13).

Згідно п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, з урахуванням дати вручення відповідачеві вказаного податкового повідомлення-рішення (28.11.2014р.), податковий борг за вказаним податковим повідомленням - рішенням виник у відповідача з 09.12.2014 року.

Згідно до п. 59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

Так, на виконання вимог п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, з метою вжиття заходів щодо погашення податкового боргу Східно-Дніпровською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області було направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» № 25725-04 від 11.12.2014р. на суму 12179,77грн. та отримано відповідачем 16.12.2014р., що підтверджується копією корінця відповідної податкової вимоги та копією поштового повідомлення (а.с. 11).

Зазначена податкова вимога відповідачем залишилася не виконана у встановлені законодавством строки.

У відповідності до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Згідно п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу України у разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний Суд України у інформаційному листі від 23.04.2012р. №1044/11/13а.

Підпунктом 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Статтями 16, 36 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

П. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу, така сума грошового зобов'язання є узгодженою.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а за змістом ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.04.2015р. просив надати час для добровільної сплати податкового боргу, у зв'язку з чим у судовому засіданні була оголошена перерва до 06.05.2015р., однак в судове засідання 06.05.2015р. представник відповідача не з'явився без поважної причини та доказів сплати податкового боргу суду не надав, а також не надав доказів і оскарження у встановленому законодавством порядку вищенаведеного податкового повідомлення-рішення.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та факт порушення відповідачем вимог податкового законодавства доведений належними доказами, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро Каолін" про стягнення 64 012 грн.13 коп.- задовольнити.

Стягнути кошти з рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро Каолін" (53610, Дніпропетровська область, Покровський район, смт. Просяна; ) на користь Державного бюджету України () - в рахунок погашення податкового боргу у загальній сумі 64012грн. 13 коп. (шістдесят чотири тисячі дванадцять гривень 13 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва