Справа № 814/2151/14
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/2151/14

Категорія: 3.5 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом Кривоозерського професійного аграрного ліцею до Територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування припису, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року Кривоозерський професійний аграрний ліцей (далі Ліцей) звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївській області (далі Інспекція) про визнання протиправним та скасування припису Інспекції №14-18-007/0049-0040 від 22 травня 2014 року про усунення порушень законодавства про працю.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено. Суд визнав протиправним та скасував вказаний припис Інспекції.

Не погоджуючись з постановою суду, Інспекція подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в травні 2014 року Інспекцією проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю у Ліцеї за вимогою прокуратури Кривоозерського району Миколаївської області від 24 квітня 2014 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки додержання суб'єктом господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №14-18-007/0049, яким встановлено порушення: ст.57 Закону України "Про освіту", а саме в 2005, 2006, 2008, 2009 роках щорічна грошова винагорода педагогічним працівникам гарантована наведеною нормою не виплачувалась, натомість працівникам виплачувались премії, які не носять обов'язкового характеру; упродовж 2005-2013 років не розроблено умови преміювання та не забезпечено обґрунтування підвищення (зменшення) розміру премій, вибір показників і умов преміювання не визначався з урахуванням тих завдань, що стоять перед кожним структурним підрозділом; в порушення ч.2 ст.30 Закону України "Про оплату праці" та п.14, 15 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку у закладі не забезпечено достовірний облік робочого часу, а саме: керівником ліцею не забезпечено організацію обліку явки на роботу та відлучення з роботи шляхом відмітки працівника про прихід на роботу, відлучення та закінчення роботи.

На підставі зазначеного акта перевірки Інспекцією винесено припис №14-18-007/0049-3040 про усунення порушень законодавства про працю, яким зобов'язано позивача: Положення про преміювання працівників привести у відповідність п.4 п/п.5 наказу Міністерства освіти і науки України "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ" № 557 від 26 вересня 2005 року. Розробити конкретні критерії преміювання працівників ліцею, визначити підстави, за яких премія збільшується чи зменшується; Розділ 6 колективного договору привести у відповідність ст.57 Закону України "Про освіту"; всі накази керівника про надання доплати за розширення зони обслуговування за період 2005-2013 роки привести у відповідність наказу Міністерства освіти і науки України "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ" №557 від 26 вересня 2005 року; забезпечити виплату працівникам щорічної грошової винагороди відповідно ст.57 Закону України "Про освіту" за 2005-2013 роки; забезпечити достовірний облік робочого часу працівників шляхом організації обліку явки на роботу, відлучення з роботи та відмітки про прихід на роботу, відлучення та закінчення роботи.

Винесення вказаного Припису і стало підставою для звернення Ліцею з позовом до суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи вимогу, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні встановлено, що суб'єкт владних повноважень в правовідносинах, що були предметом судового дослідження, діяв необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Так, частиною 1 резолютивної частини Припису зобов'язано Положення про преміювання працівників привести у відповідність п.4 п.п.5 наказу Міністерства освіти і науки України "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ" № 557 від 26 вересня 2005 року. Розробити конкретні критерії преміювання працівників ліцею, визначити підстави, за яких премія збільшується чи зменшується.

Згідно до п.4 п.п.5 наказу Міністерства освіти і науки України "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ" № 557 від 26 вересня 2005 року керівникам навчальних закладів, установ освіти та наукових установ надати право в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків, надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання; затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи в межах коштів на оплату праці.

З аналізу п.4 п.п.5 вказаного наказу вбачається, що останнім не передбачено конкретних критеріїв преміювання працівників ліцею та не визначено підстави, за яких премія збільшується чи зменшується.

Разом з тим, Положенням про надання щорічної грошової винагороди та премій педагогічним працівниками Кривоозерського професійного аграрного ліцею зазначено критерії та підстави, за яких особа може бути премійована, зокрема п.3 вказаного положення передбачено, що премії працівникам надаються за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків та інші обставини.

Тому, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість п.1 Припису Інспекції.

Стосовно п.2 спірного Припису, яким зобов'язано розділ 6 колективного договору привести у відповідність ст.57 Закону України "Про освіту", оскільки договір не містить гарантій надання працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу з прив'язкою до критеріїв надання такої допомоги (тривала хвороба, смерть члена сім'ї, тощо), колегія суддів зазначає, що ст.57 Закону України "Про освіту" визначає перелік гарантій держави педагогічним, науково-педагогічним працівникам та іншим категоріям працівників навчальних закладів, зокрема, передбачено, що держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам надання педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків, тобто, чинним законодавством вже передбачене таке право на отримання працівниками відповідних винагород, а тому вимога відповідача про внесення відповідних змін до колективної угоди, яка є двостороннім актом, укладеним на принципі диспозитивності, є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Також, відносно п.3 Припису колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Положеннями ст.127 КЗпП України визначено, що відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми. При звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію; при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

З наведеного можна дійти висновку, що законодавством не передбачено право організації проводити відрахування із заробітної плати працівників у випадку виконання припису з наведених контролюючим органом підстав, тому з врахуванням вказаного та приймаючи до уваги неможливість виконання вимог п.3 Припису без порушення чинного трудового законодавства, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність п.3 Припису.

Окрім іншого, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості та безпідставності п.4 Припису відповідача в зв'язку з відсутністю правових підстав для самостійного та поза межами бюджетних асигнувань нарахування та виплати грошової допомоги працівниками Ліцею за 2005-2013 роки.

Також, на думку колегії суддів п.5 Припису Інспекції стосовно забезпечення достовірного обліку робочого часу працівників шляхом організації обліку явки на роботу, відлучення з роботи та відмітки про прихід на роботу, відлучення та закінчення роботи, є безпідставним та таким, що не узгоджується з чинним законодавством.

Згідно наказу Міністерства освіти України від 20 грудня 1993 року №455 "Про типові правила внутрішнього розпорядку для працівників державних навчально-виховних закладів", зареєстрованого 02 червня 1994 року за №121/330, час початку, закінчення роботи, обідня перерва для працівників встановлюється Правилами внутрішнього розпорядку конкретного закладу освіти. Для окремих працівників умовами контракту може бути передбачений інший режим роботи. За погодженням з профспілковим комітетом деяким структурним підрозділам і окремим групам працівників може встановлюватись час початку та закінчення роботи.

Разом з тим, зазначеним наказом не передбачено відмічання працівниками часу приходу та закінчення роботи, а тому відповідні вимоги Інспекції, викладені в п.5 Припису є необґрунтованими.

Додатково колегія суддів зазначає, що постановою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 19 червня 2014 року закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 (директор Ліцею) про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП (в якості правопорушення інкримінувалось незабезпечення обліку явки на роботу (закінчення роботи) шляхом спеціального відмічання працівниками початку та закінчення робочого дня) у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, зазначеною постановою Кривоозерського районного суду в діях директора ліцею щодо незабезпечення організації обліку явки на роботу, відлучення з роботи шляхом відмітки працівниками про прихід на роботу, відлучення та закінчення роботи встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення, враховуючи специфіку роботу ліцею, наявність низки структурних підрозділів, залежність робочого часу від певних обставин (початок занять для викладачів, змінних графік для охоронців, тощо).

Отже, постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Також, колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук