Справа № 826/5898/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 травня 2015 року № 826/5898/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Огурцова О.П., суддів Арсірія Р.О., Кузьменко В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особа Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк"
провизнання протиправними та скасування постанови № 188 від 19.03.2015 та рішення № 63 від 20.03.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" про визнання протиправними та скасування постанови від 19.03.2015 №188 та рішення від 20.03.2015 № 63.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі 1 та 2 передчасно винесли постанову від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та рішення від 20.03.2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», чим порушили право вкладників на нарахування процентів за вкладами.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач 1 проти позовних вимог заперечив, 06.05.2015 надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. Свої заперечення проти позову відповідач 1 обґрунтовує тим, що постанова від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» прийнята у межах наданих повноважень та у визначений законодавством спосіб, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідач 2 проти позовних вимог заперечив, 06.05.2015 надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, стверджуючи, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб правомірно звернувся до Національного банку України з пропозицією про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», як і правомірно розпочав процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначив уповноважену особу Фонду на ліквідацію даного банку шляхом прийняття законного рішення від 20.03.2015 № 63.

У судовому засіданні представники відповідачів 1 та 2 заперечували проти позовних вимог та просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи також заперечував проти позовних вимог, 07.05.2015 надав суду письмові пояснення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, посилаючи на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки постанова від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку» прийняті з дотриманням норм чинного законодавства

В судовому засіданні 07.05.2015 представники сторін заявили клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», згідно з яким з 21.11.2014 по 20.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.02.2015 № 35 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» по 20.03.2015 (включно).

В подальшому, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом від 13.03.2015 №22-7602/15 звернувся до Національного банку України з пропозицією про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» з 20.03.2015.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.003.2016 включно.

Не погоджуючись з постановою від 19.03.2015 № 188 та рішенням від 20.03.2015 № 63, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання їх протиправними та скасування.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Статтею 6 Закону України "Про Національний банк України" встановлено, що відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. При виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі. Національний банк у межах своїх повноважень сприяє стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті. Національний банк також сприяє додержанню стійких темпів економічного зростання та підтримує економічну політику Кабінету Міністрів України за умови, що це не перешкоджає досягненню цілей, визначених у частинах другій та третій цієї статті.

Згідно із статтею 7 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк виконує функції, зокрема, щодо здійснення банківського регулювання та нагляду на індивідуальній та консолідованій основі; здійснення погодження статутів банків і змін до них, ліцензування банківської діяльності та операцій у передбачених законом випадках, ведення Державного реєстру банків, Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про Національний банк України", правління Національного банку згідно з Основними засадами грошово-кредитної політики через відповідні монетарні інструменти та інші засоби банківського регулювання забезпечує реалізацію грошово-кредитної політики, організує виконання інших функцій відповідно до статей 6 і 7 цього Закону та здійснює управління діяльністю Національного банку.

Головною метою банківського регулювання і нагляду є безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів (частина перша статті 55 Закону України "Про Національний банк України").

Статтею 61 Закону України "Про Національний банк України" визначено, що Національний банк здійснює державне регулювання діяльності банків у формах, визначених Законом України "Про банки і банківську діяльність", як безпосередньо, так і через створений ним орган банківського нагляду.

Відповідно до статті 66 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Національний банк України здійснює державне регулювання діяльності банків, зокрема, у формі адміністративного регулювання: 1) реєстрація банків і ліцензування їх діяльності; 2) встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків; 3) застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру; 4) нагляд за діяльністю банків; 5) надання рекомендацій щодо діяльності банків та індикативного регулювання.

Згідно із статтею 73 Закону України "Про банки і банківську діяльність", у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких, зокрема, належать: віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного; відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку.

Відповідно до статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банк може бути ліквідований:

1) за рішенням власників банку;

2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду.

Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно із частиною другою статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку:

1) відповідно до плану врегулювання;

2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання;

3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною четвертою статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» була прийнята на підставі листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.03.2015 № 22-7602/15, який містив пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» з 20.03.2015 у зв'язку із закінченням строку тимчасової адміністрації банку.

Проте, станом на 13.03.2015 у ПАТ «ВіЕйБі Банк» ще діяла тимчасова адміністрація, оскільки рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.02.2015 № 35 було продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» по 20.03.2015 (включно).

Відтак, судом було встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб дійсно подав до Національного банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» раніше, ніж закінчився строк дії тимчасової адміністрації банку.

В той же час, суд звертає увагу, що пропозиція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не є рішенням, яке за правилами адміністративного судочинства має юридичне значення та впливає на коло прав та інтересів вкладників банку.

Подання відповідачем 2 пропозиції до Національного банку України до закінчення дії тимчасової адміністрації не призвело до порушення прав та інтересів вкладників банку, оскільки початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку фактично розпочався у визначений законодавством строк після закінчення дії тимчасової адміністрації банку, а саме після 20.03.2015, так як рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку» було прийнято 20.03.2015.

Таким чином, судом було встановлено, що Національний банк України, приймаючи постанову від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», не порушив норм чинного законодавства, оскільки, відкликаючи банківську ліцензію та ліквідуючи банк, діяв в межах наданих повноважень та у відповідності до статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та частини третьої статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, як підтверджується матеріалами справи, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку» було прийнято відповідно до частини четвертої статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме: на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк».

Крім того, доводи позивача про порушення його прав, як вкладника, на нарахування процентів за вкладами у ПАТ «ВіЕйБі Банк» спростовуються наданою ним випискою з вкладного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу строковий № 778956/2014 від 22.04.2014, згідно якої 22.10.2014 ОСОБА_1 було повернуто всю суму вкладу в розмірі 16508,00 грн. та нараховані проценти в сумі 911,56 грн.

Отже, оскаржувані постанова Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» № 188 від 19.03.2015 та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку» № 63 від 20.03.2015 були прийняті після отримання (22.10.2014) ОСОБА_1 коштів за вкладом у ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідно до договору № 778956/2014 від 22.04.2014, а тому жодним чином не порушують його прав та інтересів.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко