Справа № 1170/2а-4034/12
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Київ К/800/6115/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Кіровоградської митниці на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду 27.12.2012р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 14.01.2014р. у справі № 1170/2а-4034/12 за позовом Приватного підприємства "ВК Технополь" до Кіровоградської митниці про скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Кіровоградської митниці з позовом, в якому просив скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №901000003/2012/000546/2 від 02.10.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду 27.12.2012р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 14.01.2014р., позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської митниці про коригування митної вартості товарів №901000003/2012/000546/2 від 02 жовтня 2012 року, яким Приватному підприємству «ВК Технополь» визначено митну вартість товару, імпортованого по вантажній митній декларації №901000006/2012/009803.

На постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду 27.12.2012р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 14.01.2014р. надійшла касаційна скарга Кіровоградської митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 червня 2012 року між позивачем та фірмою Shanghai Jian & Mei Industry and Tradе Co., Ltd (Китай) укладено договір №Е34046, відповідно до умов якого продавець взяв на себе зобов'язання передати ПП «ВК Технополь» болти, гайки, шайби (включаючи пружинисті шайби) виготовлені з чорних металів.

З метою митного оформлення товару позивач подав до Кіровоградської митниці вантажну митну декларацію (ВМД) від 01.10.2012 № 901000006/2012/009803, в якій задекларував товар (болти, гайки, шайби (включаючи пружинисті шайби) виготовлені з чорних металів), заявивши вартість товару на загальну суму 241 328,57 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення (курс USD: 7,993) становить 28 147,88 доларів США. З метою розмитнення товару позивач додав до вантажної митної декларації пакет документів, необхідний для розмитнення товару.

Інспектор митної служби, під час здійснення митних процедур, встановив, що митна декларація країни експорту (Китай) містить вартість товарів на загальну суму 27 620,00 доларів США, натомість як у вантажно-митній декларації, поданій до Кіровоградської митниці позивачем вказано вартість товару бульшою, а саме - на загальну суму 28 147,88 доларів США. Дані обставини стали підставою для витребування у декларанта додаткових документів. Такі дії митний орган мотивував тим, що виявилось неможливим встановити реальну ціну митної вартості придбаного товару, оскільки виявлено вказані розбіжності.

01 жовтня 2012 року Кіровоградською митницею вручено позивачеві запит з вимогою надати додаткові документи. На даний запит позивач надав витребувані документи, що відповідачем не заперечувалось.

Натомість митний орган дійшов висновку про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору та 02 жовтня 2012 року прийняв рішення №901000003/2012/000546/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким вартість задекларованого товару митний орган визначив за резервним методом.

Не погодившись з вищевказаними рішенням та карткою відмови позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Задовольняючи позов в частині скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що будь-яких фактичних доказів щодо наявності у митного органу сумнівів щодо застосування основного методу (за ціною договору) визначення митної вартості товару позивача, представником відповідача до суду не надано, у зв'язку з чим у митниці не було правових підстав для коригування митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1 методом, митний орган послався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості.

Однак, митний орган незважаючи на надання позивачем усіх витребуваних додаткових документів, дійшов висновку про неможливість визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суди дійшли вірного висновку, з огляду на надання позивачем митному органу письмової інформації фірми Shanghai Jian & Mei Industry and Tradе Co., Ltd (Китай) про підтвердження вартості товару на суму 28 147,88 доларів США у Кіровоградської митниці були відсутніми підстави відмовити у визнані митної вартості товарів та відсутніми підстави відмовити у скасуванні рішення про коригування митної вартості.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Щодо посилання скаржника на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, то, як правильно зазначили суди, самі по собі відомості згаданої системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Таким чином, на думку судів, у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що відповідачем не доведено наявності обґрунтованого сумніву щодо заявленої митної вартості товару та необхідності надання декларантом додаткових документів, а також необґрунтована неможливість застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Кіровоградської митниці відхилити, а ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду 27.12.2012р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 14.01.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: