Справа № 823/1039/15
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року справа № 823/1039/15

15 год. 34 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шоколенко Т.М.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача - ОСОБА_2 (згідно з довіреністю),

представника відповідача - Кужелєвої Н.Ф. (згідно з посадою),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції у Черкаській області про визнання неправомірними дій та рішення і зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2015 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач) про:

визнання неправомірною відмови відповідача у внесенні змін до актового запису від 24.02.1979 №09 про одруження позивача та ОСОБА_4 в графі «національність чоловіка» з "українець" на "німець";

визнання неправомірним висновку відповідача від 15.04.2015 про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 24.02.1979 №09 про одруження позивача та ОСОБА_4 в графі "національність" чоловіка з "українець" на "німець";

зобов'язання відповідача внести зміни до актового запису від 24.02.1979 №09 про одруження позивача та ОСОБА_4, змінивши "національність" позивача з "українець" на "німець".

Позов мотивовано тим, що, на думку позивача, відповідач порушує його конституційне право на зміну власної національності. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив про наявність судового рішення, яке набрало законної сили, на підставі якого внесено зміни в актовий запис про його народження щодо національності його батька, яку змінено із «українець» на «німець». Оскільки в результаті батько позивача значиться німцем, а мати - українка, позивач вважає, що може обрати національність одного з батьків на власний розсуд.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що, розглядаючи матеріали за заявою позивача про зміну даних у графі про національність чоловіка в актовому записі про одруження, не було встановлено помилок у цій графі, підчищень тощо, відсутні судові рішення або рішення інших уповноважених державних органів про визнання факту щодо національності позивача, при цьому всі інші актові записи про позивача містять інформацію, що його національність саме українець. Тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення, доводи та міркування осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд з'ясував, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.03.2015, в якій просив внести зміни до актового запису про шлюб від 24.02.1979 №09, складений виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_4, в якому виправити графу про його національність, чоловіка, з «українець» на «німець». До заяви додано: витяг з паспорта, копія свідоцтва про шлюб та копія витягу з актового запису про народження.

За результатами розгляду вказаних документів, а також витребуваних додатково відповідачем за власною ініціативою від інших державних органів відповідач прийняв оскаржуваний висновок від 15.04.2015 (далі - висновок).

Внесення змін до актового запису цивільного стану згідно з ч.1 ст.22 Закону України від 1 липня 2010 року №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - ЗУ №2398-VI) проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання врегульоване Правилами, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793 (далі - Правила).

Згідно з п.1.1. розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь у випадках, передбачених чинним законодавством.

Заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами. Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником. Документи, які мають необумовлені виправлення, підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності, перевіряються особливо ретельно та у разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника) (абзаци перший та третій п.1.5 Правил).

Абзацом першим п.1.7 Правил визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який одержав матеріали про внесення змін до актового запису цивільного стану, його поновлення та анулювання, згідно з п.1.12. Правил не вправі відмовити в їх виконанні, якщо висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану не відповідає зібраним документам, необхідним для вирішення питання по суті, чинному законодавству чи зазначені в ньому факти не підтверджені повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копіями актових записів цивільного стану та іншими документами. У такому випадку отримані матеріали надсилаються разом із мотивованим листом керівника відділу державної реєстрації актів цивільного стану до Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі (того регіону, до якого вони надійшли). Відділ державної реєстрації актів цивільного стану вищезазначеного управління юстиції після розгляду та вивчення матеріалів справи повертає їх разом із мотивованим висновком до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві чи Севастополі (за місцем складення висновку) для його перегляду.

Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником згідно з п.2.6 Правил подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Відповідно до абз.1-2 п.2.7 Правил на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, на підставі п.2.11 Правил можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за визначеною формою. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку (п.2.12 Правил).

Дії відповідача у повному обсязі відповідають вищезазначеним вимогам законодавства.

Суд звернув увагу, що згідно з оскаржуваним рішенням підставою для відмови у задоволенні заяви позивача став аналіз вищезазначених документів, даних інших актових записів (про народження дітей позивача, про другий шлюб позивача, про зміну його імені тощо), в результаті якого виявлено, що всі вони містять інформацію про національність позивача «українець», а не «німець». Судовим рішенням, на яке посилається позивач, зобов'язано внести зміни в актовий запис про народження позивача в графі про національність його батька. Водночас цим рішенням не встановлено факту національності позивача.

Сторони не заперечували, що у графі паспорта громадянина СРСР про національність позивача було зазначено саме «українець». Отже зібрані документи для розгляду заяви позивача мають суперечливі дані.

Для вирішення спору суд врахував обов'язок державних органів, їх посадових та службових осіб згідно з абзацом другим ст.19 Конституції України діяти виключено в межах, порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Перелік підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану визначений п.2.13 Правил. Серед них: рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду; висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного, районного в місті, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України. Внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду (підп.2.16.7 п.2.16 Правил). В цьому контексті суд зауважує про неможливість адміністративних судів втручатися в дискреційні повноваження державних органів та зобов'язувати приймати конкретний вид рішення.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80) 2 "Щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-му засіданні заступників міністрів, під дискреційним повноваженням треба розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Актовий запис цивільного стану згідно зі ст.3 ЗУ №2398-VI це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Він є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

З аналізу вказаної статті вбачається, що для зміни фактів, зафіксованих в таких записах, необхідне їх спростування в судовому порядку. Вказане відноситься і до спростування факту національності позивача, зазначеного в актових записах як «українець» для заміни на «німець».

Тому суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача є правомірним і скасуванню не підлягає.

З огляду на наведене, суд акцентує, що повноваження адміністративних судів при вирішенні спорів обмежуються в ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) і не передбачають можливості встановити факт національності особи чи факт неправильності записів про таку інформацію. При цьому, суд не заперечує наявність у позивача права змінити свою національність і акцентує, що це є його особистим немайновим правом, що захищається в цивільному порядку.

Зважаючи, що на час звернення з позовом відсутні судові рішення чи інших уповноважених державних органів про зміну національності позивача, про факт неправильності актового запису, позовна вимога зобов'язати відповідача внести зміни в актовий запис про одруження позивача в графі про його національність є передчасною, а відповідно - безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Для вирішення спору суд також врахував, що відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, згідно зі ст.4 Закону України від 25 червня 1992 року №2494-XII «Про національні меншини в Україні» регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Відповідно до абзацу першого ст.11 вказаного Закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Питання можливості змінити національність регулювалося указом Президента України від 31 грудня 1991 року №24 «Про порядок зміни громадянами України національності».

Згідно з п.1 вказаного Указу національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажають змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності відповідно до п.2 Указу провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Таким правом за час дії Указу Президента України позивач не скористався.

Указом Президента України від 27 січня 1999 року №70/99 «Про зміни та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Президента України» у зв'язку з прийняттям Конституції України зазначений указ Президента визнано таким, що втратив чинність.

Станом на час судового розгляду справи відсутній нормативно-правовий акт для врегулювання питання механізму зміни національності громадянином України, а зразок паспорту громадянина України не передбачає графи «національність». Тож можливим судовим способом захисту права позивача про зміну його національності є встановлення такого факту судом в порядку цивільно-процесуального судочинства.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення позову, суд на підставі ст.94 КАС України дійшов висновку, що сплачений за подання позову судовий збір не підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про: визнання неправомірною відмови Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції у Черкаській області у внесенні змін до актового запису від 24.02.1979 №09 про одруження позивача та ОСОБА_4 в графі «національність» чоловіка з «українець» на «німець»; визнання неправомірним висновку відповідача від 15.04.2015 про відмову у внесенні зазначених змін та зобов'язання внести ці зміни до актового запису від 24.02.1979 №09, - відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного тексту постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич

Повний текст постанови виготовлений 21.05.2015