Справа № П/811/1282/15
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року справа № П/811/1282/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудпроект-2» (далі - Товариство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області (третя особа на стороні позивача публічне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго») про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03 квітня 2015 року, якими збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 73840 грн. та накладено штрафну санкцію - 36920 грн. і з податку на прибуток - 66456 грн. та накладено штрафну санкцію - 33228 грн.

У позовній заяві Товариство зазначає, що від укладення договору стосовно поставки електротехнічної продукції з ТОВ «Велтрейд-М» (далі - Товариство 2) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ним.

На його думку, правомірно сформувано в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту відповідного звітного періоду та включено до валових витрат кошти, котрі сплачені згаданому контрагенту.

Відповідач заперечив щодо задоволення позову.

Зазначив, що правочин, котрий уклало Товариство з Товариством 2, не спрямовувався на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ним.

Доказом того, як вважає він, є акт про неможливість проведення перевірки діяльності Товариства 2.

13 травня 2015 року суд прийняв рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.236).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 03 липня 2014 року Товариство (покупець) та Товариство 2 (продавець) уклали догорів про поставку електротехнічної продукції (а.с.40-44).

Упродовж липня 2014 року Товариство придбало у Товариства 2 продукцію на загальну суму 443041,55 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 73840,26 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткову та податкову накладні від 23 липня 2014 року (а.с.46-47).

Перевезення товару здійснювало Товариством 2 відповідно до пункту 3.2. договору поставки (а.с.95-97).

Товариство сплатило кошти Товариству 2 у безготівковій формі, що доводиться платіжним дорученням (а.с.48).

Придбана електротехнічна продукція використовувалась при проведенні реконструкції ліній електромереж за замовленням третьої особи (а.с.49-122).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість у відповідному періоді.

З 10 по 16 березня 2015 року відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку діяльності Товариства по взаємовідносинах з Товариством 2 за липень 2014 року (а.с.9-37).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочин, котрий уклало Товариство з Товариством 2, є недійсним (нікчемним), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ним.

На їх думку, доказом того є акт про неможливість проведення перевірки діяльності згаданого контрагента.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 03 квітня 2015 року, якими Товариству збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 73840 грн. та накладено штрафну санкцію - 36920 грн. і з податку на прибуток - 66456 грн. та накладено штрафну санкцію - 33228 грн. (а.с.38-39).

03 листопада 2014 року ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства 2 з щодо підтвердження господарських відносин із ТОВ «Віста-2014» (а.с.165-174).

Акт перевірки містить висновок про відсутність факту реального вчинення Товариством 2 господарських відносин впродовж строку, який перевірявся податковим органом.

За результатом проведення перевірки діяльності Товариства 2 керівник податкового органу не прийняв жодного рішення негативного характеру стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірки діяльності Товариства 2 податкова інспекція не прийняла жодних рішень та не звернулася до суду з позовами про визнання недійсним договору, котрий уклав платник податків, в тому числі і з позивачем, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник податкового органу не погодився з висновками ревізорів про недійсність правочину, які уклало Товариство 2.

Отже, податковим органом враховані податкові зобов'язання Товариства 2 з податку на додану вартість за договором, котрий укладений з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності позивача, податкові ревізори посилались на акт перевірки діяльності згаданого контрагента як незаперечний доказ недійсності його правочину.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договору, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочину, який уклало Товариство з Товариством 2.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентом зобов'язань за договором.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Товариство (податкову та видаткову накладну, платіжні доручення, докази використання товару в господарській діяльності).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Товариство включила до податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат суми коштів за договором, укладеним з Товариством 2, відповідно до приписів статей 138 та 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит та включення коштів до валових витрат є дата отримання платником податку товару (робіт), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградської області від 03 квітня 2015 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Енергобудпроект-2» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 73840 грн. та накладено штрафну санкцію - 36920 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградської області від 03 квітня 2015 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Енергобудпроект-2» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 66456 грн. та накладено штрафну санкцію - 33228 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудпроект-2» судові витрати в сумі 420,89 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей