Справа № 758/1211/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 758/1211/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А.; Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівадія груп» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівадія груп» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про скасування протоколів про правопорушення, припису та постанов про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року, позивач звернувся до Подільського районного суду м.Києва з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про скасування протоколів про правопорушення, припису та постанов про накладення штрафу.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва дану справу передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м.Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 07 серпня 2014 року справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд даної справи.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що скаржувані рішення прийняті відповідачем з грубим порушенням чинного законодавства. Просив суд скасувати протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27.12.2013 року щодо встановлення порушення, передбаченого абз. 4 п. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»; протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27.12.2013 року щодо встановлення порушення, передбаченого абз. 4 п.4 ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»; припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 27.12.2013 року; постанову про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №12/14/7/26-39/1001/02/1 від 10.01.2014 року та постанову про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №13/14/7/26-40/1001/02/1 від 10.01.2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 вересня 2014 року у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як встановлено судом першої інстанції, Головним державним інспектором Інспекційного відділу №1 Управління контролю будівництва об'єктів Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві Євдокименком Андрієм Володимировичем відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, на підставі вимоги прокуратури Деснянського району міста Києва №5158 вих.-13 від 04.12.2013 року (вх. №7/26-1012/57 від 10.12.2013 року) проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил товариством з обмеженою відповідальністю «Лівадія груп» (04108, м.Київ, пр-т Правди, 31, кв. 20).

Предметом перевірки була нежитлова будівля непродовольчого ринку «Лівадія» на вул.Шолом-Алейхема, 2Д у Деснянському районі м.Києва.

Перевіркою з виїздом на місце встановлено, що на земельній ділянці, що є розподільною смугою на вул.Шолом-Алейхема розташована одноповерхова нежитлова будівля непродовольчого ринку «Лівадія», яка належить ТОВ «Лівадія груп», про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київське міське технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна №32716065 від 28.12.2011 року. Зазначена нежитлова будівля побудована ТОВ «Лівадія груп» самовільно, без отримання дозвільної документації на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Зазначені будівельні роботи розпочаті у 2010 році та закінчені у 2011 році, про що свідчить технічний звіт «Про стан нежитлової будівлі по вул.Шолом-Алейхема в Деснянському районі міста Києва», виготовлений будівельною лабораторією Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» акт від 30.12.2011 року №174/78.

Також встановлено, що зазначена будівля експлуатується товариством з обмеженою відповідальністю «Лівадія груп» під ринок непродовольчих товарів «Лівадія» без прийняття в експлуатацію у встановленому чинним законодавством порядку, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Одночасно встановлено, що зазначена нежитлова будівля непродовольчого ринку «Лівадія» побудована з порушенням державних норм, стандартів і правил, а саме: зазначена нежитлова будівля збудована в межах червоних ліній, що є порушенням вимог п.1.3 ДБН В.2.3-5-2001 «Вулиці та дороги населених пунктів»; зазначена нежитлова будівля збудована в охоронній зоні повітряної лінії Публічного акціонерного товариства «Київенерго», що є порушенням вимог п. 8 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року №209; зазначена нежитлова будівля збудована на земельній ділянці, по якій проходить траса водопроводу Ш 1200 мм Публічного акціонерного товариства «Київводоканал», що є порушенням вимог п.15.5 наказу №190 від 27.06.2008 року Міністерства з питань житлово-комунального господарства України «Про затвердження Правил користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.10.2008 року за №936/15627.

Категорія складності зазначеної нежитлової будівлі непродовольчого ринку «Лівадія» ІІІ на підставі класу наслідків такого об'єкта будівництва відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва ДБН А.2.2-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництва ДБН В.1.2-14:2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» та постанови 557 від 27.04.2011 р.».

За наслідками перевірки відповідачем складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 27.12.2013 року, на підставі якого прийнято протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27.12.2013 року.

27.12.2013 року відповідачем прийнято припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким з метою усунення виявлених порушень з 27.12.2013 року заборонено експлуатацію нежитлової будівлі непродовольчого ринку «Лівадія» на вул.Шолом-Алейхема, 2Д у Деснянському районі м.Києва до усунення допущених правопорушень.

За наслідками розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідачем прийнято постанову №13/14/7/26-39/1001/02/1 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 10.01.2014 року, якою визнано товариство з обмеженою відповідальністю «Лівадія груп» винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 4 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 109620 грн., а також постанову №12/14/7/26-40/1001/02/1 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 10.01.2014 року, якою визнано товариство з обмеженою відповідальністю «Лівадія груп» винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 109620 грн.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача про скасування протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27.12.2013 року щодо встановлення порушення, передбаченого абз. 4 п. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27.12.2013 року щодо встановлення порушення, передбаченого абз. 4 п.4 ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», оскільки, оскаржувані протоколи не є актами індивідуальної дії в розумінні КАС України, не породжують правових наслідків для позивача, не змінюють стан його суб'єктивних прав та не створюють додаткових обов'язків для позивача, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності складаються за наслідками перевірки, натомість, висновки, які в них викладені не створюють жодних перешкод для діяльності позивача, що зумовлює відсутність порушень у реалізації охоронюваних законом інтересів особи. Разом з тим, в даних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов'язки для суб'єктів господарювання є рішення (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки, тобто, у даному випадку, припис та постанова.

Проте, Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача про скасування припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 27.12.2013 року та скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №12/14/7/26-39/1001/02/1 від 10.01.2014 року та №13/14/7/26-40/1001/02/1 від 10.01.2014 року, з огляду на таке.

Законодавство України про містобудування складається з Конституції України, Закону України "Про основи містобудування" №2780-XII від 16.11.1992 року, Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI від 17.02.2011 року, Закону України "Про архітектурну діяльність" №687-XIV від 20.05.1999 року та інших нормативно-правових актів, що видаються на їх виконання.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність», для створення об'єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає: підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадках і порядку, передбачених законодавством; здійснення в необхідних випадках передпроектних робіт, а також заходів з охорони нововиявлених під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єктів містобудування, що відповідно до закону мають антропологічне, археологічне, естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення; пошук архітектурного рішення, розроблення, погодження у визначених законом випадках і затвердження проекту; виконання робочої документації для будівництва, а в разі виконання її або окремих її частин іншим виконавцем - здійснення авторського нагляду за таким виконанням; будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) та знесення об'єкта архітектури, архітектурно-будівельний контроль, технічний та авторський нагляди під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування; прийняття спорудженого об'єкта в експлуатацію.

Згідно до статті 10 Закону України від 20.05.1999 №687-XІV "Про архітектурну діяльність", для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Положеннями статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI від 17.02.2011 року встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема: - безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; - складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; - видавати обов'язкові для виконання приписи в тому числі і щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно до статті 4 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності визначається Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 року.

Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 року встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.

Пунктом 9 Порядку встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Відповідно до пункту 13 Порядку суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб інспекції дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб інспекції службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним інспекцією; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акту перевірки, складеного інспекцією за результатами перевірки.

Приписами пункту 16-18 Порядку встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта.

Відповідно до п. 21 Порядку у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис.

Перевіркою було виявлено, що нежитлова будівля побудована ТОВ «Лівадія груп» самовільно, без отримання дозвільної документації на виконання будівельних робіт; зазначена будівля експлуатується товариством з обмеженою відповідальністю «Лівадія груп» під ринок непродовольчих товарів «Лівадія» без прийняття в експлуатацію у встановленому чинним законодавством порядку; зазначена нежитлова будівля непродовольчого ринку «Лівадія» побудована з порушенням державних норм, стандартів і правил.

Процедуру виконання будівельних робіт визначає Порядок виконання будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.0.2011 року №466.

Відповідно до п. 1 Порядку №466, будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Право на виконання будівельних робіт визначає стаття 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт), об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів врегульоване статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ч.8 даної статті експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Частиною 9 зазначеної статті визначено, що зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Підключення закінченого будівництвом об'єкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється протягом десяти днів з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно до акту перевірки відповідача від 27.12.2013 року встановлено, що приміщення за адресою м.Київ, вул.Ш.Алейхема 2-Д належить позивачу, а саме, TOB «Лівадія Груп» на підставі копії витягу із державного реєстру прав від 28.12.2011 року.

Перевірка проводилась 27.12.2013 року, відповідач при винесенні рішення керувався доказами дворічної давнини і не отримав інформації яка відповідає дійсності на момент здійснення перевірки, що є ще одним доказом того, що перевірка проводилась з порушенням вимог закону та прав позивача.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, сформованої - 06.05.2015 року, спірний об'єкт належав на праві власності іншій особі (ОСОБА_1). Жодних доказів того, що експлуатація проводилась саме позивачем на момент проведення перевірки не надано.

Крім того, на момент проведення перевірки не було належним чином встановлено хто саме є власником приміщення за вищевказаною адресою, в зв»язку з чим позивач не може виконати припис відповідача.

Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та, їх обтяжень», і тому право власності на нерухомість виникає з моменту реєстрації цього права.

Отже, складання оскаржуваних постанов щодо використання позивачем спірного об»єкту є безпідставним.

Відповідно до оскаржуваної постанови відповідача від 10.01.2014 року штраф накладений відповідно до Закону України«Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності» в редакції від 28.11.2012 року.

В оскаржуваних постановах відповідач посилається на докази, датовані 2011 роком.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Виписуючі законні постанови відповідач мав би керуватися нормами Конституції та застосувати Закон в редакції 05.11.2009 року, а не редакції 28.11.2012 року, оскільки відповідач вказував, що об'єкт було побудовано з 2010 по 2011 рік.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2013 року №К/9991/81693/12.

Також суд першої інстанції не розглянув предмет спору, а саме, порушення відповідачем порядку розгляду справи про притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та порушення вимог до розгляду справи і складання оскаржуваних протоколів та постанов. Наявність факту правопорушення не надає право органу державної влади порушувати встановлений порядок проведення перевірки, збирання доказів вини притягуваної до відповідальності особи, складання службової документації, не надавати права особі, що притягується до відповідальності, на захист і участь у розгляді справи, що є предметом даного судового розгляду.

Відповідачем грубо порушено право позивача на прийняття участі в розгляді справи щодо притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, як передбачено ст. 19 Конституції України (зобов'язання для органу державної влади діяти на підставі, в межах та у спосіб передбачених законами).

Згідно Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого КМ України від 06.04.1995 р. №244, яким врегульовано порядок складання оскаржуваних протоколів та постанов, суб»єкт містобудування, що притягається до відповідальності має право подати пояснення і зауваження до змісту протоколу, підписати протокол або відмовитись від його підписання, (п.13 Постанови); має право на роз'яснення прав і обов'язків (п.14 Постанови); приймати участь у розгляді справи, отримати відомості про час і місце розгляду справи не пізніше як за 3 доби до дня її розгляду(п.17 Постанови).

Вказані вимоги закону позивачем не було виконано, що призвело до неналежного проведення перевірки, не встановленні фактів, що мають значення для вирішення справи, а саме, що останній був на момент здійснення перевірки користувачем спірного об»єкту.

Необхідно зазначити, що станом на 27 грудня 2013 року (коли відповідачем було проведено перевірку та оформлено оскаржувані документи), позивач не був власником спірного об»єкту.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач не довів правомірність прийняття спірних постанов про накладення штрафу та прийняв вказані постанови з порушенням Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог щодо скасування припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 27.12.2013 року та скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №12/14/7/26-39/1001/02/1 від 10.01.2014 року та №13/14/7/26-40/1001/02/1 від 10.01.2014 року

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 вересня 2014 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівадія груп» - задоволити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 вересня 2014 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівадія груп» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про скасування протоколів про правопорушення, припису та постанов про накладення штрафу - задоволити частково.

Скасувати припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 27.12.2013 року.

Скасувати постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №12/14/7/26-39/1001/02/1 від 10.01.2014 року та №13/14/7/26-40/1001/02/1 від 10.01.2014 року.

В іншій частині адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї постанови у повному обсязі, тобто з 19 травня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено - 19 травня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.