Справа № 804/3314/14
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2015 р. Справа № 804/3314/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання - Германюк Т.В., за участю представників: позивача - Шаверіна Д.С., відповідача - Васюченка М.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лагіон 1»
до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
про скасування податкових повідомлень - рішень,-
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись при цьому на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та зазначив, що податковим органом правомірно були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, на підставі законних висновків акту перевірки, а тому підстави для їх скасування відсутні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лагіон 1» перебуває на податковому обліку в Лівобережній об'єднаній державній податковій інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
29.01.2014 року працівниками Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку з питань визначення правомірності формування залишку від'ємного значення та повноти декларування податкових зобов'язань по декларації з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт № 306/2204/33275946.
Не погоджуючись з вищевказаними висновками 07.02.2014 року позивачем було подано заперечення на акт.
Листом від 12.02.2014 року № 4419/10/2204 Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області повідомила позивача про залишення без задоволення його скарги, а висновки акту перевірки без змін.
18.02.2014 року року Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області були винесені податкові повідомлення - рішення:
Суд вважає вищевказані податкові повідомлення рішення неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.
Статтею 200 Податкового кодексу України визначено порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.
Відповідно до пункту 200.1 цієї статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. (пункт 200.2)
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цьогоКодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховуєтьсядо складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. (пункт 200.3)
Згідно пункту 200.4, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;
б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Відповідно до підпункту 4.6.4 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 25.11.2011, № 1492, якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення (рядок 22 декларації), до декларації 0110 подається (Д2) (додаток 2).
Згідно додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість сума податкового кредиту виникла в грудні 2012 року.
Згідно з актом перевірки від 29.11.2013 року № 1652/2204/33275946 податковим органом зроблено висновок про те, що позивач не має права на використання суми податкового кредиту, який виник в грудні 2012 року до набрання законної сили судовим рішенням по справі в якій оскаржено рішення про невизнання декларації за грудень 2012 року податковою звітністю.
Підпунктом 4.6.6 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492, передбачено, що залишок від'ємного значення (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).
Отже, за платниками податків зберігається право на використання накопиченого ними податкового кредиту у майбутньому, зокрема, в рахунок погашення платежів з податку на додану вартість наступних податкових періодів (рядок 23.2 декларації) чи в рахунок податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації).
Платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів (п.200.6 ст.200 ПК України).
З матеріалів вбачається, що у грудні 2012 року ТОВ «Лагіон 1» придбало за договорами купівлі-продажу у ТОВ «Авіакомпанія «Донбасаеро» нерухоме майно: вбудоване приміщення і будівлю складу ОМТС, тобто мали місце господарські операції з придбання нерухомого майна, яке відноситься до основних фондів (основних засобів) в силу приписів Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року № 92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 року № 288/4509.
В декларації з ПДВ за грудень 2012 року позивачем відобразило суму податкового кредиту в розмірі 2081150 грн., яка виникла у за рахунок придбання вищевказаних основних фондів та яка була фактично сплачена постачальнику основних фондів.
Отже, обмеження права на відшкодування ПДВ, визначене в абз.2 п.200.5 ст.200 ПК України, не розповсюджується на позивача у даному випадку, тому останній мав право на включення сум ПДВ за вказаними операціями до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за грудень 2012 року і, відповідно, згідно п.200.4 ст.200 ПК України мав право в наступному податковому періоді включити суму залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду до бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових (звітних) періодах (рядок 23.2) в сумі 2081150 грн.
Крім того, 27.03.2014 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом винесено постанову по справі № 804/5617/13-а, якою зокрема скасовано рішення від 18.01.2013 року № 1549/10/18.2-15, зобов'язано податковий орган прийняти податкову декларацію позивача з податку на додану вартість за грудень 2012 року з додатками датою її фактичного отримання, тобто 14.01.2013 року, зобов'язано податковий орган відобразити показники (дані) податкової декларації позивача з податку на додану вартість за грудень 2012 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку позивача.
За таких обставин, суд вважає, що орган державної податкової служби без достатніх на те правових підстав зменшив розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість та збільшив позивачеві суму грошового зобов'язання з ПДВ , а тому позовні вимоги про визнання недійсним податкових повідомлень - рішень є обґрунтованими.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що твердження відповідача відносно того, що позивач порушив положення Податкового кодексу України є безпідставними, не підтвердженими фактичними обставинами справи, у зв'язку з чим, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 71, 72, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лагіон 1»- задовольнити.
Скасувати податкові повідомлення - рішення від 18.02.2014 року:
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 02.03.2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 02.03.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді М.В. Дєєв М.В.Дєєв Т.С.Журавель