Справа № 814/4154/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/4154/13-а

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Жука С.І.

- Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року по справі за адміністративним позовом товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївське підприємство "Ера" до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

До суду з адміністративним позовом звернулося товариство з додатковою відповідальністю "Миколаївське підприємство "Ера" (далі - Позивач) до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.09.2013 р. № 007 і № 008.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що під час митного оформлення товару у посадових осіб відповідача були відсутні зауваження щодо оформлення митних декларацій. Посадові особи відповідача не мають спеціальних знань для висновків, що компоненти суміші не призначені для спільного використання.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів.

Сторони були сповіщені належним чином про час і місце судового засідання, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи, сторони до суду не прибули.

Відповідно до ч 4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а також враховуючи те що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, - дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін по справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що у липні-серпні 2013 р. відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка стану дотримання позивачем законодавства України з питань митної справи, за результатами якої складено акт від 29.08.2013 р. № 004/22-06/.

Перевіркою встановлено наступні порушення: - п.п. 2 п. 11 ст. 58 МК України, п. 190.1 ст. 190, п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з ПДВ у сумі 840,00 грн. і з ввізного мита в сумі 200,00 грн.; - п. 4, 9.1, 12 Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 р., що призвело до неправильної класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, у зв'язку з чим збільшено податкові зобов'язання з ПДВ у сумі 2547,85 грн. і з ввізного мита в сумі 12739,21 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 12.09.2013 р. № 007 на суму 16174,01 грн. і № 008 на суму 4234,81 грн.

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, у тому числі, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

З матеріалів справи колегія судді вбачає, що перевіркою відповідача нібито встановлено факт невідповідності відомостей щодо вартості транспортування товарів до митного кордону України, задекларованих у митній декларації, даним первинного документу (акту виконаних робіт).

Зокрема, до митної декларації від 21.12.2012 р. № 504070000/2012/004728 додавалася довідка перевізника "Галавтотранс" про транспортні витрати від місця відправлення до митного кордону України в сумі 3500,00 грн. Позивач надав суду акт здачі-прийняття робіт від 21.12.2012 р. № ОУ-0000663, з якого вбачається, що транспортні послуги від місця відправлення до кордону України склали 3500,00 грн., а від кордону до місця знаходження позивача - 4000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач довів відповідність відомостей щодо вартості транспортування товарів до митного кордону України, задекларованих у митній декларації, даним первинного документу (акту виконаних робіт).

Колегія суддів зазначає, що в акті перевірки зазначено, що за митною декларацією від 20.07.2011 р. № 504000010/2011/004967 (товар № 1) оформлено у митному відношенні товар "панель сигналізації тип AL8-2 майстер" за кодом згідно з УКТЗЕД (ставка мита 5%). Однак, за митною декларацією від 06.12.2010 р. № 504000010/2010/6525 (товар № 2) позивач уже здійснював митне оформлення даного товару, але з кодом (ставка мита 10%).

Суд апеляційної інстанції не вбачає пояснень та доказів на їх підтвердження, що позивач порушив Основні правила інтерпретації Класифікації товарів. Наявність розбіжностей у кодах УКТЗЕД у митних деклараціях не означає, що порушення допущені позивачем саме в декларації від 20.07.2011 р.

За митними деклараціями від 08.12.2010 р. № 504000010/2010/006561 та від 21.12.2012 р. № 504070000/2012/004728 позивачем оформлено у митному відношенні товар "Готові суміші, які використовуються в будівництві, з метою вогне, газо, водозахисту кабельних коробок кабелепроводів на морських суднах, не в аерозольній упаковці, двокомпонентна маса "Ники". Маса "Ники" складається з тонкодисперсного магнезіального порошку з деревинним борошном та розчину отверджувача хлористого магнію. Кожен із компонентів розфасовано в індивідуальне упакування, змішування відбувається безпосередньо перед застосуванням. Відповідач заперечує факт того, що двокомпонентна маса "Ники" є набором, оскільки складові суміші не ідентифікуються за відносними пропорціями, так як у різних митних деклараціях на один і той самий товар заявлено різну інформацію щодо цих пропорцій. Виходячи з характеру фасування, компоненти не ідентифікуються як призначені для спільного використання без попереднього перепакування або перефасування.

Колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції, що посадові особи відповідача не мають спеціальних знань для встановлення правильності зазначення пропорцій компонентів суміші. Відповідач не надав доказів того, що компоненти суміші "Ники" не входять до набору і застосовуються окремо один від одного. Таким чином, відповідач не довів суду факт невірної класифікації товару позивачем, а, відтак сертифікати походження товару від 23.11.2010 р. і від 18.12.2012 р. мають бути враховані відповідачем.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо протиправності винесеного податкового повідомлення- рішення.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної додаткової постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року по справі за адміністративним позовом товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївське підприємство "Ера" до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач: Потапчук В.О.

Судді: Жук С.І.

Семенюк Г.В.