Справа № 820/1027/15
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 р.Справа № 820/1027/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015р. по справі № 820/1027/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Слобода"

до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Слобода", звернувся до суду з позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення від 22.01.2015 р. № , згідно якого ПАТ "Слобода" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 246 271,00 грн. за податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2014 р. № від 18.11.2014 р. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 123 135,50 грн., № , згідно якого ПАТ "Слобода" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 125 665,00 грн. за податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2014 р. № від 18.11.2014 р., № , згідно якого ПАТ "Слобода" збільшено суму грошового зобов'язання податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 70 846,50 грн., у тому числі за основним платежем - 47 231,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 23 615,50 грн., прийняті Західною ОДПІ м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015 р. позовні вимоги задоволено.

Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, не погодившись із рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015 р. з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права при неповному з'ясуванні обставин справи, та винести нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Приватне акціонерне товариство "Слобода" зареєстровано як юридична особа 09.08.1995 року, перебуває на обліку в Західній ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів в Харківській області та є платником податку на додану вартість (а.с.154-157, 161).

Відповідно до довідки від 02.04.2013 року серії АА № 846769 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, виданої Головним управлінням статистики у Харківській області, видами діяльності ПАТ "Слобода" за КВЕД є оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; виробництво сухарів і сухого печива; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; вантажний автомобільний транспорт; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (а.с.160).

Судовим розглядом встановлено, що Західною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів в Харківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування ПАТ "Слобода" бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунках платника у банку за жовтень 2014 року.

За результатами перевірки складений акт від 13.01.2015 року №32/20-33-15-01-09/22677163, яким встановлено порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 ПК України ПАТ "Слобода" завищено суму податкового кредиту на 419166,66 грн., в т.ч. за червень 2014 р. у розмірі 83333,33 грн., за липень 2014р. у розмірі 85833,33 грн., за серпень 2014 р. у розмірі 116666,67 грн. та жовтень 2014 р. у розмірі 133333,33 грн., у зв'язку з чим на порушення п. 200.4 ст. 200 ПК України ПАТ "Слобода" завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2014 р. на 246271 грн., завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за жовтень 2014 р. на 125665 грн. та занижено суму податку на додану вартість в розмірі 47231 грн. (а.с.19-35).

На зазначений вище акт про результати позапланової документальної виїзної перевірки ПАТ "Слобода" надані письмові заперечення від 19.01.2015 року №4 до Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів в Харківській області (а.с.39-45).

Листом Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів в Харківській області від 21.01.2015 року №998/10/20-33-15-01-22 заперечення ПАТ "Слобода" залишено без розгляду, у зв'язку з пропущенням строку для надання заперечень (а.с.46).

За результатами висновків, викладених в акті перевірки, Західною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів в Харківській області винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:

- від 22.01.2015 року № , яким ПАТ "Слобода" зменшено суму бюджетного відшкодування (у т.ч. заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 246271 грн. за податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2014 р. від 18.11.2014 року № , а також нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 123135,50 грн. (а.с.16);

- від 22.01.2015 року № , яким ПАТ "Слобода" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 125 665 грн. за податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2014 року від 18.11.2014 року № (а.с.17);

- від 22.01.2015 року № , яким ПАТ "Слобода" збільшено суму грошового зобов'язання податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 70846,50 грн., у т.ч. за основним платежем - 47231 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 23615,50 грн. (а.с.18).

З акту перевірки від 13.01.2015 року №32/20-33-15-01-09/22677163 вбачається, що підставою для висновку щодо завищення суми податкового кредиту на 419166,66 грн., в т.ч. за червень 2014 р. у розмірі 83333,33 грн., за липень 2014р. у розмірі 85833,33 грн., за серпень 2014 р. у розмірі 116666,67 грн. та жовтень 2014 р. у розмірі 133333,33 грн., завищення суму бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2014 р. на 246271 грн., завищення суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за жовтень 2014 р. в розмірі 125665 грн. та занижено суму податку на додану вартість в розмірі 47231 грн. є позиція відповідача, стосовно неможливості формування податкового кредиту заявленних сум до бюджетного відшкодування до моменту вводу в експлуатацію та державної реєстрації необоротних активів, що є об'єктами незавершеного будівництва.

Не погодившись з висновками Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, висновки податкового органу викладені в акті перевірки від 13.01.2015 року №32/20-33-15-01-09/22677163є хибними, а тому оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Позивачем укладені з Харківською міською радою договори оренди земельної ділянки, які знаходиться за адресою м. Харків, вул. Ярославська, 8, загальною площею 0,0338 га, 0,0259 га та 0,0201 га (а.с. 173а-194), а також отримана декларація про початок виконання будівельних робіт від 22.05.2014 р. (а.с.85-87).

Судовим розглядом встановлено, що між ПАТ "Слобода" (замовник) та ТОВ інженерно - виробничою фірмою "Спецтехстрой" (підрядник) укладено договір підряду від 10.06.2014 року №14/60 (а.с.88-91). Згідно п.1.1 договору підряду - замовник доручає, а підрядник зобов'язується на власний ризик виконати роботи з будівництва офісної будівлі з відділенням банку, фірмового магазину та інфраструктурою культурно-побутового обслуговування відповідно до умов договору. Також п.1.2 зазначеного договору підряду, визначено, що роботи по даному договору проводяться за адресою м. Харків, вул. Ярославська, 8. Згідно п.п.9.1 зазначеного договору підряду - порядок розрахунків визначається на підставі погодженого сторонами графіку.

До вказаного договору сторонами укладено додаткову угоду №2 від 19.06.2014 року, згідно п. 1 зазначеної додаткової угоди визначено, що виконання робіт з будівництва об'єкту здійснюється поетапно (по мірі їх фактичного виконання); відповідно до п. 2 зазначеної додаткової угоди - приймання - передача замовником закінчених етапів робіт здійснюється відповідно до діючих нормативно - правових актів та умов договору на підставі актів приймання виконаних робіт, які можуть надаватися підрядником замовником щомісячно (а.с.93).

На підтвердження реальності поетапного виконання будівельних робіт ТОВ ІВФ "Спецтехстрой", позивачем надані первинні документи: акти приймання виконаних будівельних робіт №1 за вересень 2014 року (а.с.95), відомості ресурсів до акту приймання №1 за вересень 2014 року (а.с.96); довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2014 року (а.с.94); розрахунок загальновиробничих витрат до акту №1 за вересень 2014 року (а.с.97); акти приймання виконаних будівельних робіт №2 за вересень 2014 року (а.с.98-99), відомості ресурсів до акту приймання №2 за вересень 2014 року (а.с.100-101); довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2014 року (а.с.94); розрахунок загальновиробничих витрат до акту №2 за вересень 2014 року (а.с.102); акти приймання виконаних будівельних робіт №3 за вересень 2014 року (а.с.103-104), відомості ресурсів до акту приймання №3 за вересень 2014 року (а.с.105-106); довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2014 року (а.с.94); розрахунок загальновиробничих витрат до акту №3 за вересень 2014 року (а.с.104); акти приймання виконаних будівельних робіт №4 за вересень 2014 року (а.с.108-109), відомості ресурсів до акту приймання №4 за вересень 2014 року (а.с.110-111); довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2014 року (а.с.94); розрахунок загальновиробничих витрат до акту №4 за вересень 2014 року (а.с.112); акти приймання виконаних будівельних робіт №5 за вересень 2014 року (а.с.113-114), відомості ресурсів до акту приймання №5 за вересень 2014 року (а.с.115-116); довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2014 року (а.с.94); розрахунок загальновиробничих витрат до акту №5 за вересень 2014 року (а.с.118); акти приймання виконаних будівельних робіт №6 за вересень 2014 року (а.с.118), відомості ресурсів до акту приймання №6 за вересень 2014 року (а.с.119-121); довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2014 року (а.с.94); розрахунок загальновиробничих витрат до акту №6 за вересень 2014 року (а.с.122-123); акти приймання виконаних будівельних робіт №7 за жовтень 2014 року (а.с.125-129), відомості ресурсів за жовтень 2014 року (а.с.130-133); довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2014 року (а.с.124); розрахунок загальновиробничих витрат до акту №6 за жовтень 2014 року (а.с.134-136).

Сплата за виконані будівельні роботи здійснювалася ПАТ "Слобода", щомісячно поетапно шляхом авансових платежів відповідно до графіку фінансування (авансування) будівництва офісної будівлі з відділенням банку, фірмового магазину та інфраструктурою культурно-побутового обслуговування (а.с.92), що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.141-144).

Право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, які виписані ТОВ ІВФ "Спецтехстрой" після кожного етапу виконаних будівельних робіт (а.с.137-140).

Судовим розглядом встановлено, що податкові накладні, виписані ТОВ ІВФ "Спецтехстрой", відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Також суд зазначає, що предметом правочинів є роботи та послуги, які не обмежені в цивільному обороті, зміст прав та обов'язків сторін спірного правочину не суперечить закону.

Платіжні доручення засвідчують факт виконання ПАТ "Слобода" зобов'язань по оплаті вартості отриманих послуг шляхом вибуття готівкових коштів із власності даного суб'єкта господарювання, що свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Як вбачається з бухгалтерської довідки від 24.02.2015 року №20, господарські операції відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача, зокрема, роботи з будівництва офісної будівлі з відділенням банку, фірмового магазину та інфраструктурою культурно-побутового обслуговування за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 8, відображені на субрахунку 152 "Придбання (виготовлення) основних засобів" як капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи (тобто, як створення необоротних матеріальних активів), що не заперечується податковим органом (а.с.201).

Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999р. №291, визначено, що рахунок 15 "Капітальні інвестиції" призначений для обліку витрат на придбання або створення матеріальних і нематеріальних необоротних активів. Рахунок 15 "Капітальні інвестиції" має субрахунок 152 "Придбання (виготовлення) основних засобів".

Термін капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи, визначається у п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 р. № 92 - це витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об'єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.

Згідно п. 48. Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом міністерства фінансів України № 561 від 30.09.2003 р., затрати з будівництва (виготовлення), придбання і поліпшення об'єктів основних засобів з початку і до закінчення зазначених робіт та введення об'єктів в експлуатацію визнаються незавершеними капітальними інвестиціями (незавершеним будівництвом).

Судова колегія зазначає, що господарська операція по зарахуванню об'єктів капітальних інвестицій після введення в експлуатацію, що обліковується на рахунку 15 "Капітальні інвестиції" кореспондується з рахунком 10 "Основні засоби".

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пп. "б" п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України, якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця видається податкова накладна, яка є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачають, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм, суд зазначає, що платник ПДВ в результаті придбання товарів (послуг), будівництва (спорудження, створення) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи) має право нараховувати податковий кредит у розмірі податку на додану вартість, і це право не залежить від того, чи почали ці послуги чи основні засоби використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду.

У відповідності до п. 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.3. ст. 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З огляду на вищевикладене, ПАТ "Слобода" мало право по незавершеним капітальним інвестиціям в необоротні матеріальні активи (незавершеному будівництву), формувати податковий кредит за правилом "першої події" у загальному розмірі 419166,66 грн., зокрема, у червні 2014 р. - 83333,33 грн., у липні 2014 р. - 85833,33 грн., у серпні 2014 р. - 116666,67 грн.; у жовтні 2014 р. - 133333,33 грн.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивачем обґрунтовано заявлені суми до бюджетного відшкодування у зв'язку будівництвом і спорудженням, створенням основних засобів у жовтні 2014 р. у розмірі 246271 грн.

При цьому суд зазначає, що правила податкового обліку та звітності не містять будь-яких обмежень стосовно прав платників податку на податковий кредит та бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість у зв'язку з обов'язковим завершенням будівництва, введенням основних засобів (фондів) в експлуатацію та їх державної реєстрацією, як це зазначає відповідач в акті перевірки, оскільки таке обмеження не передбачено чинним податковим законодавством. Більш того, саме по собі будівництво (спорудження, створення) нерухомого майна як вид господарської діяльності передбачає певний процес у часі, а не є завершеною стадією. У зв'язку з цим, відшкодування сум податку на додану вартість може мати місце і по незавершеним об'єктам будівництва.

Колегія суддів вважає безпідставними висновки Західної ОДПІ м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, викладені в акті перевірки від 13.01.2015 року № 32/20-33-15-01-09/22677163 щодо довгостроковості договору підряду від 10.06.2014 року № 14/06 та необхідності застосування положень абз. 4 п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України.

Пунктом 187.9 ст. 187 Податкового кодексу України передбачено, що довгостроковий договір (контракт) - це є будь-який договір на виготовлення товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва та якщо договорами, які укладені на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапного їх здавання.

Згідно абз. 4 п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Відповідно до умов зазначеного договору підряду, з урахуванням положень додаткової угоди № 2 від 19.06.2014 р., виконання робіт з будівництва об'єкта здійснюється поетапно (по мірі їх фактичного виконання). Приймання-передача ПАТ "Слобода" (замовником) закінчених етапів робіт здійснюється відповідно до діючих нормативно- правових актів та умов договору на підставі актів приймання виконаних робіт, які можуть надаватися ТОВ ІВФ "Спецтехстрой" (підрядником) щомісячно.

Отже, сторони за договором підряду від 10.06.2014 року узгодили, що закінченим етапом робіт з будівництва об'єкту є обсяг виконаних будівельно-монтажних робіт, фактичне здійснення яких підтверджується первинними документами (актами приймання виконаних робіт тощо).

Крім того, ТОВ ІВФ "Спецтехстрой" за правилом "першої події" сформовані податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 419166,66 грн., у т.ч. у червні 2014 р. - 83333,33 грн., у липні 2014 р. - 85833,33 грн., у серпні 2014 р. - 116666,67 грн.; у жовтні 2014 р. - 133333,33 грн., що підтверджується листом підрядної організації від 29.01.2015 року № 8 ( а.с.202) та його податковою звітністю з ПДВ за зазначені періоди.

ПАТ "Слобода" правомірно, по даті списання грошових коштів з банківського рахунку, скористалось правом на податковий кредит по сплаченим сумам податку на додану вартість у червні, липні, серпні та жовтні 2014 р. Також відповідач не надав суду належних доказів відсутності у позивача прав власності переданих йому будівельних робіт.

Судовим розглядом встановлено, що предметом договору підряду є роботи, пов'язані із будівництвом об'єкта, обов'язок щодо виконання яких покладається на підрядника (ст. 837 Цивільного кодексу України). Сторони є вільними в укладенні договору та можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, (ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 876 Цивільного кодексу України власником результату виконаних робіт (об'єкта будівництва) є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Отже, з урахуванням вказаних норм цивільного законодавства та умов договору підряду від 10.06.2014 року № 14/06№ 14/06, встановлено, що власником переданих ТОВ ІВФ "Спецтехстрой" будівельно-монтажних робіт на підставі первинних документів є ПАТ "Слобода".

Таким чином, право власності переданих будівельно - монтажних робіт по актам приймання виконаних робіт виникає у позивача з моменту підписання цих первинних документів, а саме до введення об'єктів незавершеного будівництва в експлуатацію та його державної реєстрації.

Колегія суддів не бере до уваги доводи відповідача про неможливість проведення авансових розрахунків за договорами підряду, оскільки згідно ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. Відповідно до норм ст. 854 Цивільного кодексу України, ст. 321 Господарського кодексу України, підрядник має право вимагати виплатити йому аванс, якщо така виплата та розмір авансу передбачені договором.

Умовами договору підряду № 14/06 від 10.06.2014 р. визначено, що при необхідності замовник має право перерахувати підряднику передоплату (пп. 8.2.1. договору підряду). Крім цього, графіком фінансування (авансування) будівництва об'єкта, узгодженого сторонами на виконання вимог п. 9.1. договору підряду від 10.06.2014 року № 14/06, передбачені щомісячні поетапні проміжні авансові платежі.

Отже, доводи відповідача про можливість оплати робіт з будівництва лише тільки після їх здавання замовнику є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідачем не доведено факт порушення позивачем п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України при формуванні податкового кредиту та сум бюджетного відшкодування по взаємовідносинам з ТОВ ІВФ "Спецтехстрой", отже не доведено фактів зайвого включення сум ПДВ до податкового кредиту у розмірі 419166,66 гри., завищення сум бюджетного відшкодування у розмірі 246271,00 грн. у перевірених періодах та заниження суми податку на додану вартість в розмірі 47231,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем дотримано вимоги Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит по операціях з ТОВ ІВФ Спецтехстрой", а тому правомірно ПАТ "Слобода" у податній податковій декларації з ПДВ проведений розрахунок податку на додану вартість та заявлені суми бюджетного відшкодування, які підтверджуються наявними у матеріалах справи первинними та бухгалтерськими документами.

Судовим розглядом встановлено, що на час укладання та виконання договору ТОВ ІВФ "Спецтехстрой" зареєстровано як юридична особа та є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість (а.с.150, 152).

Відповідно до Довідки від 12.11.2012 року серії АА № 846769 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, виданої Головним управлінням статистики у Харківській області, видами діяльності ТОВ ІВФ "Спецтехстрой" за КВЕД є будівництво житлових і нежитлових будівель; електромонтажні роботи; діяльність у сфері архітектури; діяльність у сфері інженерінгу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; неспеціалізована оптова торгівля; виробництво цементу (а.с.151).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ ІВФ "Спецтехстрой" отримано ліцензію Державної архітектурно - будівельної інспекції України на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком) від 25.04.2012 року, строк дії якої з 25.04.2012 року по 25.04.2017 року (а.с.203-204).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем включено до складу податкового кредиту суми ПДВ з придбання будівельних робіт у ТОВ ІВФ "Спецтехстрой".

Таким чином, ТОВ ІВФ "Спецтехстрой" - виконало свої зобов'язання за вказаними вище договорами, а ПАТ "Слобода" отримало будівельні роботи за цими договорами, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між ПАТ "Слобода" та ТОВ ІВФ "Спецтехстрой" та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 22.01.2015 року №, від 22.01.2015 року № , від 22.01.2015 року № прийняті Західною об'єднаною державною податковою інспекцією міста Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області необґрунтовано, не у відповідності до чинного законодавства, через що позовні вимоги про скасування податкових повідомлень - рішень підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015р. по справі № 820/1027/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Донець Л.О. Мельнікова Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 18.05.2015 р.