Справа № 462/67/15а
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 876/3454/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 16 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 16 лютого 2015 року позов задоволено. Зобов'язано відповідача здійснити нарахування і проводити виплату позивачу, починаючи з 19.06.2014 року, підвищення до пенсії, як члену сім'ї реабілітованого громадянина, в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, те, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. 16.07.2008 р. Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», відповідно до якої громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 грн., а членам їх сімей, яких було примусово переселено - 43,52 грн. Зазначена постанова чинна. Позивачу виплачується підвищення до пенсії в розмірі 43,52 грн., згідно вказаної постанови. Крім того, суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Залізничному районі м. Львова та отримує пенсію загальних підставах.

Позивач є членом сім'ї громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані і отримує підвищення до пенсій відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 654 від 16.07.2008 р. в сумі 43,52 грн.

Згідно з п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50%, а членам сімей, які було примусово переселено - на 25% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 6 розділу XV Прикінцевих положень закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим законом, встановлюються надбавки та підвищення згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються у розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Позивачу виплачується підвищення до пенсії у зазначеній вище сумі, що є меншою, ніж та, яка гарантована п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Постанова Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 Про підвищення пенсійного забезпечення громадян є підзаконним актом нижчої юридичної сили, ніж Закон України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно п. 1., п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Як зазначено у ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що п. 4 постанови Кабінету міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» не відповідає вимогам п. г ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, а саме п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, є законним висновок суду попередньої інстанції про те, що позивач має право на призначення йому підвищення до пенсії у розмірі 25%, як члену сім'ї необґрунтовано репресованого та реабілітованого громадянина, та який був підданий примусово переселеною.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 16 лютого 2015 року по адміністративній справі № 462/67/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська