Справа № 826/5340/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 травня 2015 року № 826/5340/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Держземагенства у м. Києві
до 1. Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, 2. Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у мю Києві Магди Світлани Григорівни
провизнання незаконними дій, скасування постанови від 17 березня 2015 року про накладення штрафу ВП № 46707442,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Держземагенства у м. Києві (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у мю Києві Магда С.Г. (далі по тексту - відповідач 2) про:

- визнання незаконними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у мю Києві Магди Світлани Григорівни щодо винесення постанови від 17.03.2015 ВП № 46707442 про накладення штрафу;

- скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у мю Києві Магди Світлани Григорівни від 17.03.2015 ВП № 46707442 про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що накладення штрафу можливе у разі невиконання боржником судового рішення, тоді як позивачем у справі (боржником) рішення суду було виконане у повному обсязі, про що подано відповідний звіт до суду, а тому накладення штрафу у рамках виконавчого провадження є незаконним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.04.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 06.05.2015.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 06.05.2015 ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до журналу судового засідання, на підставі частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України судом замінено первинного відповідача 1 - відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на належного відповідача 1 - Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач 1).

Відповідач 1 явку уповноваженого представника в судове засідання 06.05.2015 не забезпечив, про дату, час і місце судового розгляду належним чином повідомлений, суду надано письмові заперечення проти позову, в яких просив у задоволенні позову відмовити та справу розглянути за відсутності представника відповідача 1.

Відповідач 2 у судове засідання 06.05.2015 не прибула, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового розгляду належним чином повідомлена, будь-яких письмових пояснень чи заперечень суду не надала.

Згідно частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене та не прибуття відповідачів 1, 2 до суду, в судовому засіданні 06.05.2015 суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На примусове виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2014 у справі № 826/16067/14 про зобов'язання Головного управління Держземагенстава у місті Києві повторно розглянути заяву про погодження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0625 га, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Магдою Світланою Григорівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2015 ВП № 46707443.

17.03.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Магдою Світланою Григорівною винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1 020,00 грн. у зв'язку не виконанням боржником - Головним управлінням Держземагенстава у місті Києві рішення суду.

Позивач, вважаючи зазначені дії та постанову відповідача незаконною, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 N 606-XIV (надалі по тексту - Закон N 606-XIV).

Положеннями статті 1 зазначеного Закону N 606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 6 Закону N 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону N 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Виконання рішень за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до статті 75 Закону N 606-XIV.

Частиною другою статті 75 Закону N 606-XIV у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 89 вказаного Закону N 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 статті 89 Закону N 606-XIV у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З наведеного вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, тобто коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Так, згідно резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду від 18.11.2014, яка набрала законної сили 20.01.2015, у справі № 16067/14 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у місті Києві про зобов'язання вчинити певні дії, судом:

- визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Дерземагенства у місті Києві, а саме: висновок до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 15.08.2014 № 19-26-0.31-4386/2-14;

- зобов'язано Головне управління Дерземагенства у місті повторно розглянути заяву про погодження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0625 га;

- зобов'язано Головне управління Держземагенства у місті Києві подати суду звіт про виконання даної постанови в термін не пізніше 5-ти робочих днів з дня набрання постановою законної сили.

Частиною п'ятою статті 12 Закону N 606-XIV передбачено, що сторони виконавчого провадження зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Як вбачається з матеріалів справи 13.03.2015 позивач як боржник у виконавчому провадженні ВП № 46707443 звернувся до відповідача з повідомленням № 8-26-0.6-3597/2-15 про здійснення повторного розгляду заяви ОСОБА_2 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0625 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за результатами розгляду якої підготовлено висновок проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 13.03.2015 № 19-26-0.3-3576/2-15 та відправлено поштою заявнику.

У спірній постанові державний виконавець посилається на ту обставину, що висновком проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 13.03.2015 № 19-26-0.3-3576/2-15 відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з причин, що були зазначені у висновку до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 15.08.2014 № 19-26-0.31-4386/2-14, який у подальшому визнаний протиправним та скасовано постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2014 у справі № 826/16067/14.

Слід зазначити, що при розгляді адміністративної справи № 826/16067/14 суд, перевіряючи правомірність висновку Головного управління Держемагенства у місті Києві, не втручався у вільний розсуд (дискрецію) останнього як суб'єкта владних повноважень та зобов'язав його саме повторно розглянути заяву про погодження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки, а не погодити вказаний проект землеустрою.

З огляду на наведене вище, відповідач мав право у разі незрозумілості судового рішення, звернутися як у порядку, визначеному статтею 34 Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 N 606-XIV, так і у порядку, встановленому статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду з питання роз'яснення виконання судового рішення від 18.11.2014. Втім, суду не надано доказів використання державним виконавцем такого права.

Крім того, з ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2015 у справі № 826/16067/14, наданої позивачем в якості доказів у справі, вбачається, що Головним управлінням Держземагенства у місті Києві, в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду 16.03.2015 подано Звіт про виконання постанови суду від 18.11.2015. У зв'язку з тим, що боржником виконано судову постанову, суд в порядку здійснення судового контролю, не встановив підстав для задоволення клопотання позивача ОСОБА_2 про накладення на керівника суб'єкта владних повноважень - Головного управління Держземагентства у місті Києві штрафу за невиконання постанови суду від 18.11.2014.

Отже, з аналізу викладеного, спірну постанову про накладання штрафу від 17.03.2015 було винесено державним виконавцем в межах своїх повноважень, але передчасно та без з'ясування всіх обставин, необхідних для прийняття рішення про накладення штрафу за невиконання боржником судового рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, враховуючи зміст частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних доказів правомірності оспорюваних дій та постанови.

Разом з тим, суд звертає увагу, що задоволення позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача щодо винесення постанови від 17.03.2015 про накладення штрафу ВП № 46707443 не призведе до поновлення порушеного права позивача у визначений ним спосіб, оскільки такі дії відповідача не є юридично значимими для позивача з огляду на прийняття оскаржуваного рішення.

Достатнім для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача та відновлення його порушеного права є скасування оскаржуваної постанови від 17.03.2015.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Головного управління Держземагенства у м. Києві задовольнити частково.

2. Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у мю Києві Магди Світлани Григорівни від 17 березня 2015 року ВП № 46707443 про накладення штрафу.

3. У задоволенні решти позовних вимог Головному управлінню Держземагенства у м. Києві відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Головного управління Держземагенства у м. Києві судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук