Справа № 697/2748/13-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 697/2748/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Льон О.М.
2-а/697/125/2013 Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2013 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 534 від 08.10.2013 р.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2013 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області (надалі за текстом - «Інспекція»), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.09.2013 р. посадовцями Інспекції проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Результати перевірки оформлено актом від 26.09.2013 р.

Згідно цьому акту ФОП ОСОБА_2 допущено порушення ст.ст. 36, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» внаслідок проведення будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та експлуатації об'єкта без прийняття його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Такий висновок обґрунтовано наступним.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.12.2011 р. ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1.

Після отримання квартири у власність позивач, без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, здійснила її реконструкцію шляхом демонтажу гіпсобетонної перегородки між кухнею та житловою кімнатою.

При цьому перевіркою встановлено, що зазначена квартира експлуатується ОСОБА_2 як перукарня.

У цей же день відповідачем складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 510 та винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 225, яким позивача зобов'язано у термін до 26.11.2013 р. привести об'єкт у відповідність до вимог законодавства.

08 жовтня 2013 р. Інспекцією прийнято постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 534, якою позивача визнано виною у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 пункту 6 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 103 230 грн.

Спеціальним законом, який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI.

Відповідно до частини 1 статті 4 цього Закону об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Згідно частини 1 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

За приписами статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно абзацу 4 пункту 6 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14 жовтня 1994 р. № 208/94-ВР суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації об'єктів IIІ категорії складності.

Пункт 1 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466, визначає будівельні роботи, як роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Згідно пункту 3.10 ДБН А.2.2-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, реконструкція - це перебудова введених в експлуатацію в установленому порядку об'єктів будівництва, яка передбачає удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо).

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. № 76 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за № 927/11207 визначено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Відповідно до статті 152 Житлового кодексу України, у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Із наведеного випливає, що демонтаж гіпсобетонної перегородки між кухнею та житловою кімнатою визначається як перепланування жилого приміщення, не є реконструкцією в розумінні чинного законодавства України та не потребує реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт і прийняття об'єкта в експлуатацію, а відтак слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про протиправність спірної постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Разом з тим, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції припустився помилки у застосуванні норм процесуального права.

Відповідно до пунктів 1, 4, 5, 6 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України затвердженого Указом Президента України від 08 квітня 2011 р. № 439/2011 Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства. Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань розглядає справи про правопорушення у сферах містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства з прийняттям відповідних рішень. Держархбудінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку складати протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства, накладати штрафи відповідно до законодавства. Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи.

Таким чином, відповідачем у цій справі є орган виконавчої влади, якому надано право накладати штрафи за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

При цьому, відповідальність за названі правопорушення врегульовано спеціальним Законом, яким є Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Тобто, правопорушення у сфері містобудівної діяльності не є адміністративним правопорушенням (проступком) в розумінні Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ж до пункту 1 частини 2 статті 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Отже, Канівський міськрайонний суд Черкаської області не є компетентним судом щодо розгляду і вирішення цієї справи.

Згідно статті 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області задовольнити частково.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2013 року скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 534 від 08 жовтня 2013 р.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення постанови в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 19 травня 2015 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.