Справа № 554/47/13
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" травня 2015 р. м. Київ К/800/64205/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок пенсії, за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року, -

у с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ), Полтавського обласного військового комісаріату (далі ОВК) в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо відмови у перерахунку його пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2262-XII) у зв`язку зі зміною розміру премії для відповідних категорій військовослужбовців згідно з наказом Міністра оборони України від 5 листопада 2010 року № 576 «Про внесення змін до наказу Міністра оборони України від 22 липня 2010 року № 380» (далі - накази №№ 576, 380 відповідно) та наказом Міністра оборони України від 28 січня 2011 року № 50 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2011 рік» (далі - наказ № 50) зі змінами, внесеними наказом Міністра оборони України від 25 червня 2011 року № 355 (далі - наказ № 355), за період з 1 листопада 2010 року по 1 липня 2012 року.
В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до вимог статті 63 Закону № 2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - постанова № 1294) у зв`язку з нарахуванням військовослужбовцям щомісячної премії в розмірі 55 відсотків посадового окладу відповідно до наказу № 576 та в розмірі 90 відсотків посадового окладу згідно з наказом № 355 він має право на перерахунок пенсії, проте ГУ ПФУ у здійсненні такого перерахунку відмовило.
ОСОБА_1 вважає це порушенням своїх прав, а тому просив про задоволення позову.
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 8 липня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.
Оскаржуваною постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позову.
У касаційній скарзі ГУ ПФУ, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов апеляційний суд виходив з наявності у позивача права на спірний перерахунок пенсії, а тому дійшов висновку про протиправність дій відповідачів, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах закону.
Проте, до такого висновку апеляційний суд дійшов в порушення норм матеріального та процесуального права.
У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судами встановлено, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
21 жовтня 2012 року позивач звернувся до ГУ ПФУ з заявою про перерахунок пенсії згідно з наказами №№ 576, 355, але у такому перерахунку йому відмовлено.
Так, відповідно до частини 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.
Постановою № 1294, зокрема, Міністру оборони України дозволено здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
На виконання зазначеної постанови наказами №№ 380, 50 зі змінами, внесеними наказами №№ 576, 355 встановлено розміри премії військовослужбовцям у межах видатків, передбачених для їх грошового забезпечення у 2010, 2011 роках.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що премія є складовою грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Така премія, яку встановлено, зокрема, наказами № 576, 355 носить індивідуальний характер і залежить від результатів служби конкретного військовослужбовця, індивідуальні заслуги якого не можуть бути розповсюджені на осіб, що перебували на цій посаді в попередні роки. Отже, встановлення такої премії не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
Аналогічний висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2014 року (№ 21-248а14).
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому у апеляційного суду не було підстав для його скасування.
За приписами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.
Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року скасувати та залишити в силі постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 8 липня 2013 року.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Бутенко

Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк