Справа № 630/904/14-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 р. Справа № 630/904/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Хонюкова Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області на постанову Люботинського міського суду Харківської області від 18.02.2015р. по справі № 630/904/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовом до УПФУ в Харківському районі Харківської області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.56-57), просив суд:

- визнати незаконними та скасувати розпорядження відповідача від 05.06.2014 р. № 106941, від 26.06.2014 № 106941, від 26.08.2014 р. № 106941;

- зобов'язати відповідача нарахувати ОСОБА_1 пенсію завіком відповідно до вимог статей 25, 27, 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- зобов'язати відповідача провести нарахування пенсії згідно ст. 40 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосувавши показник середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 3 календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2011-2013 роки, з урахуванням фактично отриманих сум;

- здійснити перерахунок пенсії з 08.05.2014 р.;

- зобов'язати відповідача згідно положень ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" провести нарахування пенсії, застосувавши відповідне підвищення розміру пенсії за віком у зв'язку з відстрочкою часу її призначення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 04.10.2010 р. йому призначено пенсію за вислугу років на підставі ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". З 01 лютого 2011 року виплата пенсії була припинена у зв'язку із зарахуванням позивача на посаду, яка давала право на отримання пенсії за вислугу років. В травні 2014 року, після досягнення пенсійного віку, позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. В липні 2014 року позивач звернувся до відповідача з запитом про надання інформації щодо розміру призначеної пенсії, на який 29.07.2014 р. відповідачем було надано відповідь, зі змісту якої вбачається, що позивач був переведений з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та, оскільки відбулось не призначення пенсії, а переведення, тому були використані показники середньої заробітної плати за 2009 рік. На думку позивача вказані дії відповідача є неправомірними, оскільки відповідач повинен був призначити пенсію в загальному порядку, а не переводити із застосуванням ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Люботинського міського суду Харківської області від 18.02.2015 року позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано неправомірними та скасовано розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області № 106941 від 05.06.2014 р., № 106941 від 26.06.2014 р. та № 106941 від 26.08.2014 р.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до вимог статей 25, 27, 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 08.05.2014р.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області провести нарахування пенсії за віком ОСОБА_1, застосувавши показник середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме з 2011 року по 2013 рік, з урахуванням фактично отриманих сум. Здійснити перерахунок вже отриманої пенсії з 08.05.2014 р.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області згідно положень ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" провести нарахування пенсії ОСОБА_1, застосувавши відповідне підвищення розміру пенсії за віком у зв'язку з відстрочкою часу її призначення.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а позивач та його представник наполягали на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 04 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області з заявою про призначення пенсії за вислугою років (а.с. 28-29).

01 лютого 2011 року виплата пенсії їй була припинена в зв'язку з виходом на роботу, яка давала право на призначення пенсії за вислугу років (а.с. 108).

Позивач 08.05.2014 р. звернувся до Управління Пенсійного фонду в Харківському районі Харківської області (відділу з призначення та виплати пенсій м. Люботин) із відповідною заявою про призначення пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, розпорядженням Управління Пенсійного фонду в Харківському районі Харківської області № 106941 від 05.06.2014 р. (а.с. 34) здійснено переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до положень ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка була розрахована із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік.

Розпорядженнями від 26.06.2014 № 106941 (а.с. 36) та від 26.08.2014 р. № 106941 (а.с. 8) було здійснено перерахування пенсії позивача, але із застосуванням показників, які використовувались при призначенні пенсії по вислузі років.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав, що при прийнятті оскаржуваних розпоряджень суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, а саме суб'єкт владних повноважень виходив з того, що відбулося переведення позивачки з одного виду пенсії на інший, а не призначення пенсії вперше.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 цього закону, призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Як свідчать матеріали справи, позивачка стала отримувати трудову пенсію за вислугою років.

Відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулює Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058), який набрав чинності з 01.01.2004 р.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсії за вислугу років призначають за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі за текстом - Закон № 1788).

Згідно з частиною 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. При цьому, розміри пенсії визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, Законом України "Про пенсійне забезпечення", передбачено види трудових пенсій в тому числі пенсію за вислугу років, а розмір пенсії визначається за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Частиною четвертою статті 42 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що в разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Статтею 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що особі, яка має право на різні види пенсій (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) призначається один з цих видів пенсій за її вибором.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до пункту "е" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення " та Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 (із змінами, внесеними постановою Кабінету міністрів України від 26.09.2002 р. № 1436) (надалі - Перелік № 909), право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров'я незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років у закладах та установах охорони здоров'я незалежно від форми власності або відомчої належності цих закладів та установ.

Статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Частиною 2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

З огляду на зазначене вище, пенсія за вислугу років працівникам охорони здоров'я призначається при звільненні з роботи, що дає право на цей вид пенсії і у разі наявності спеціального стажу роботи. Якщо після призначення пенсії за вислугу років особа виходить на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, наступного за днем звільнення з роботи. При влаштуванні нароботу на інші посади, не передбачені зазначеним Переліком, виплата такої пенсії не припиняється.

Тобто, якщо виплата пенсії за вислугу років припинена у зв'язку з виходом на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, то при звільненні з такої роботи виплату пенсії буде відновлено з дня, наступного після звільнення, незалежно від віку. А при виходінароботу на інші посади, не передбачені Переліком № 909, виплата такої пенсії не припиняється.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", переведення з одного виду пенсії на інший здійснюють із дня подання заяви з усіма належними документами на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що містяться на час переведення в пенсійній справі, а також додаткових документів, які отримали органи ПФУ.

Частиною 3 статті 45 Закону України № 1058-ІV (з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-УІ) передбачено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Виняток із зазначеної вище норми встановлено лише для осіб, які отримують пенсію по інвалідності. Зокрема, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною 2 статті 40 Закону №1058-ІУ для призначення пенсії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 1 січня 2012 року набули чинності зміни до частини 2 статті 40 Закону № 1058-ІУ, якими передбачено, що заробітна плата для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Отже, показник середньої заробітної плати (доходу) за три попередні роки застосовують під час переведення лише з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (якщо її призначають вперше) і за наявності в особи 24 місяців страхового стажу, який вона набула після призначення (попереднього перерахунку) пенсії по інвалідності незалежно від перерв у роботі.

Матеріали справи не містять даних, що позивач є інвалідом, право на призначення трудової пенсії (за вислугу років) ОСОБА_1 вже використала раніше у 2010 році. Починаючи з часу досягнення позивачем пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-ІУ, він одночасно мав право як на пенсію за віком, так і напенсію за вислугу років. Тому, при зверненні з заявою позивача у 2014 році, пенсія поновлюється. На час звернення (08.05.2014) позивач має право на призначення пенсії за віком, тому використовує своє право і надає заяву про призначення цього виду пенсії. Отже, враховуючи те, що позивач скористалась правом виходу на пенсію і таке право не втрачав при припиненні виплати пенсії, правовідносини носять тривалий характер, тобто не припиняються, тому відбулося переведення з одного виду пенсії на інший. При цьому, як вказувалось вище, застосовуються положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а саме: ч.3 ст. 45 цього Закону.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що оскаржувані розпорядження прийняті відповідачем обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Постанова суду першої інстанції від 18.02.15 року не відповідає вимогам ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню з підстав, визначених п.1, п.2, п.3, ч.1 ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області задовольнити.

Постанову Люботинського міського суду Харківської області від 18.02.2015р. по справі № 630/904/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова С.С.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Старостін В.В.

Повний текст постанови виготовлений 18.05.2015 р.