Справа № 820/11230/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Київ К/800/18335/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Харківської митниці на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014р. у справі № 820/11230/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ИРБИС» до Харківської митниці про скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Харківської митниці з позовом, в якому просив скасувати рішення Харківської обласної митниці про коригування митної вартості товарів № 807000003/2013/001529/2 від 02.08.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2013р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014р., позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про корегування митної вартості товарів №807000003/2013/001529/2 від 02.08.2013 року.

На постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014р. надійшла касаційна скарга Харківської митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між "TECH SOLUTIONS" SP. Z O.O. (Польща) (продавець) з однієї сторони та позивачем укладено контракт № 168 від 14.08.2012 року, відповідно до умов якого продавець на умовах СРТ (Інкотермс 2010) зобов'язується поставити, а позивач приймати та оплачувати товар в асортименті, кількості, по цінах та в строк, вказаний в специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту.

Позивачем відповідно до умов контракту № 168 від 14.08.2012 року по CMR №340/13 від 26.07.2013 року та інвойсу № DEX 128 від 25.07.2013 року був отриманий товар на суму 67886,50 доларів США з відстрочкою платежу на 90 днів від дати рахунку-фактури (інвойсу), про що вказано в специфікації до контракту № 17 від 25.07.2013 року.

Митна вартість товару була заявлена позивачем шляхом подання відповідачу декларації митної вартості №807100000.2013.036701 від 30.07.2013 року за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Ціна договору визначена в рахунку-фактурі (інвойсу) № DEX128 від 25.07.2013 року і становить 67886,50 доларів США.

Картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №807/2012/0000216 від 11.02.2013 р.; міжнародна автомобільна накладна (CMR) №340/13 від 26.07.2013 р.; книжка МДП (Carnet TIR) №XN.73022371 від 26.07.2013 р.; каталог виробника товару (Каталог продукції) від 30.07.2013 р.; прейскурант (прайс-лист) виробника товару (Комерційна пропозиція) від 01.07.2013 р.; рахунок-фактура (інвойс) DEX128 від 27.07.2013 р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу товарів (крім призначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується №168 від 14.08.2012 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 01.02.2013 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 02.04.2013 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (Специфікація) №17 від 25.07.2013 р.; інформація про позитивні результати здійснення фіто-санітарного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампів «Ввезення в») №2730 від 26.07.2013 р.; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) №2730 від 26.07.2013 р.; резервна позиція №915 від 26.07.2001 р.; сертифікат про походження товару загальної форми №PL/MF/AF 0140028 від 26.07.2013р.; інші некласифіковані документи (Лист про відсутність взаємозалежності) від 30.07.2013р.; інші некласифіковані документи (Лист щодо страхування) від 30.07.2013р.; копія митної декларації країни відправлення № 13PL361010E0157304 від 26.07.2013р.; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №807100000.2013.036701 від 30.07.2013р.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару за митною декларацією №807100000.2013.036701 від 30.07.2013 р. відповідач зазначив про те, що документи, подані до митного оформлення, на його думку, не містять всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На цій підставі відповідно до ч. 5 ст. 55 та ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України, між відповідачем та позивачем було проведено процедуру консультації з метою обміну наявної у кожного з них інформації та вибору методу визначення митної вартості.

30.07.2013 р. відповідачем відмовлено позивачу в митному оформленні товарів відповідно до наданої вантажної митної декларації №807100000.2013.036701.

02.08.2013 р. відповідачем прийнято рішення №807000003/2013/001529/2 про коригування митної вартості за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст. 64 Митного кодексу України на підставі раніше наданих позивачем документів, які зазначені в графі 44 вантажно-митної декларації №807100000.2013.036701 від 30.07.2013 року, а імпортований позивачем товар був випущений у вільний обіг під гарантію сплати митних платежів. Приводом для відмови у митному оформленні стало неправильне визначення позивачем, на думку відповідача, митної вартості товару. При цьому, джерелом інформації для прийняття рішення про коригування митної вартості стала наявна у митного органу цінова інформація у Центральній базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України (ЦБД ЄАСІ ДМСУ) на невизначені індивідуальними ознаками підшипники.

Не погодившись з прийнятим рішенням Митниці, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Задовольняючи позов в частині скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що будь-яких фактичних доказів щодо наявності у митного органу сумнівів щодо застосування основного методу (за ціною договору) визначення митної вартості товару позивача, представником відповідача до суду не надано, у зв'язку з чим у митниці не було правових підстав для коригування митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1 методом, митний орган послався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості та на неподання позивачем всіх додатково витребуваних документів, при цьому відповідачем був застосований метод 2-ґ визначення митної вартості товару.

Однак, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Щодо посилання скаржника на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, то, як правильно зазначили суди, самі по собі відомості згаданої системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Таким чином, на думку судів, у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що відповідачем не доведено наявності обґрунтованого сумніву щодо заявленої митної вартості товару та необхідності надання декларантом додаткових документів, а також необґрунтована неможливість застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

Крім того, 09 вересня 2013 року позивач, посилаючись на відсутність можливості виконати вимогу відповідача в 10-денний строк через знаходження країни виробника та постачальника на великій відстані, для підтвердження правильності визначення митної вартості, керуючись ч.8 ст. 55 МК України, надав додаткові документи, в тому числі ті, що вимагались відповідачем. Зазначеним листом позивач звернувся до відповідача з пропозицією скасувати винесене відповідачем рішення про коригування митної вартості та визначити заявлену митну вартість поставленого товару за першим методом відповідно до додаткових документів, поданих позивачем.

Відповідно до ч. 9 статті 55 Митного кодексу, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

В свою чергу, відповідачем, в порушення норм чинного законодавства України, протягом 5-ти днів з дати подання позивачем заяви про скасування рішення про коригування заявленої митної вартості №2510/09/1 від 09.09.2013 р., не розглянуто поданих додаткових документів, не винесено письмового рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасування рішення про коригування заявленої митної вартості або надання обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Згідно з ч. 10 ст. 55 Митного кодексу України, якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Отже, оскільки відповідач не дотримався умов розгляду додатково наданих документів, за правилами ч. 10 ст. 55 Митного кодексу України вважається, що позивач митну вартість визначив правильно, а відповідач мав би скасувати рішення про корегування заявленої митної вартості. Крім того, право на витребування додаткових документів виникає у органу доходів і зборів лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, підстав для якого в даному випадку не встановлено.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Харківської митниці відхилити, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: