Справа № 813/8570/14
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року 11 год. 42 хв. Справа № 813/8570/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Козак О.О.,

представника позивача - Кириєвського О.Б.,

представника відповідачів - Рибака Н.Я.,

розглянувши у м. Львові у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунай Агро» (Позивач) до Львівської митниці ДФС (Відповідач 1), Першого заступника начальника Львівської митниці ДФС Марченко О.С. (Відповідач 2) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, стягнення суми гарантії та визнання незаконними дій,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунай Агро» до Львівської митниці ДФС, Першого заступника начальника Львівської митниці ДФС Марченко О.С., в якій позивач, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці Міндоходів про визначення митної вартості товарів №209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 року, зобов'язати Львівську митницю Міндоходів визначити митну вартість товарів щодо яких було прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 року за методом визначення митної вартості за ціною Контракту № UA01-2014 від 25.03.2014 р., стягнути суму гарантії наданої Позивачем, у порядку передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, у зв'язку з прийняттям Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 року у розмірі 91 922,31 грн. (дев'яносто одна тисяча дев'ятсот двадцять дві гривні тридцять одна копійка), визнати незаконними дії першого заступника начальника Львівської митниці ДФС Марченка О.С. щодо не скасування Рішення про коригування митної вартості товарів №209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 року у зв'язку із ненаданням обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів поданих супровідним листом за вих. № 01-17/11-2014 від 17 листопада 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваним рішенням митного органу було здійснено коригування митної вартості, і в свою чергу визначено вартість імпортованого Позивачем товару в розмірі 22 600 Євро, що на 10 000 Євро більше ніж митна вартість розрахована товариством при митному декларуванні імпортованого ним товару. У зв'язку з винесенням Рішення про коригування та, відповідно, незгоди товариства із ним, товариством було сплачено суму у розмірі 38265 (тридцять вісім тисяч двісті шістдесят п'ять) грн, 61 коп. як внесення гарантії у порядку передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України. Також, оскаржуване рішення було взяте за основу для визначення митної вартості товару - насіння озимої м'якої пшениці Triticum aestivum врожаю 2014 року, сорту "MIDAS" супереліта, не оброблене - 20 000 кг (митна декларація № 209160000/2014/014381) із заявленою митною вартістю 11600 Євро. За вказівкою посадових осіб митного органу разом із декларацією (що відображено в графі 44 митної декларації) як додаток було подано оскаржуване Рішення. Фактично розрахунок митної вартості наведений у оскаржуваному Рішенні був застосований і для коригування митної вартості вищезгаданого товару. Відповідне коригування відображається також і у графі 45 згаданої митної декларації. Тобто оскаржуваним рішенням було скориговано і вартість товару задекларованого у митній декларації № 209160000/2014/014381, внаслідок чого ціну товару було збільшено та визначено митну вартість, що, за актуальним, на момент коригування, курсом іноземної валюти вказаним в графі 23 згаданої митної декларації становить 22600 Євро 00 євроцентів. А тому, виходячи зі змісту графи 47 згаданої митної декларації товариству було розраховано різницю між сумою платежів, нарахованими за заявленою митною вартістю, визначеною товариством, і митною вартістю, визначеною митним органом, що дорівнює 36 101 (тридцять шість тисяч сто одна) грн, 24 копійки. Відповідна сума була внесена як гарантія, у порядку передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, у зв'язку із незгодою Товариства із оскаржуваним Рішенням. Аналогічна ситуація склалась при митному декларуванні насіння озимої м'якої пшениці Triticum aestivum врожаю 2013 року, сорту «BALATON» (БАЛАТОН) супер еліта, необробленого, 4 000 кг, із заявленою митною вартістю в 7540 Євро (митна декларація № 209160000/2014/014238). Внаслідок застосування до згаданого товару митної вартості, що була розрахована оскаржуваним Рішенням, товариство сплатило 17 555 (сімнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 46 копійок як гарантію у порядку передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, у зв'язку із незгодою Товариства із оскаржуваним Рішенням.

Таким чином, товариством, у зв'язку з коригуванням митної вартості товарів оскаржуваним Рішенням про коригування було сплачено як фінансову гарантію у порядку передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України сукупно: 38265, 61 грн (МД № 209160000/2014/013884) + 36 101,24 грн (МД № 209160000/2014/014381) + 17555,46 грн (МД № 209160000/2014/014238) = 91922 (дев'яносто одна тисяча дев'ятсот двадцять дві) грн. 31 копійка.

Позивач вважає згадане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню у повному обсязі, а відповідні кошти - фінансової гарантії мають бути поверненні Позивачеві.

Ухвалою суду від 18 грудня 2014 року відкрито провадження у справі. Хід розгляду справи відображено в ухвалах суду, зокрема, протокольною ухвалою суду замінено відповідача Львівську митницю Міндоходів на Львівську митницю ДФС, у зв'язку з повідомленням про проведення державної реєстрації припинення Львівської митниці Міндоходів від 16 квітня 2015 року. В судовому засіданні 13 травня 2015 року відповідно до ч. 3 ст.160 КАС України проголошено вступну і резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Надав заперечення згідно з яких вбачається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вказує на те, що супровідний лист позивача № 01-17/11-2014 від 17 листопада 2014 року отримано митним органом 21.11.2014 року. На лист у встановлені чинним законодавством строки було надано відповідь. Стосовно стягнення суми гарантії наданої Позивачем, у порядку передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, у зв'язку з прийняттям Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 р. у розмірі 91922 (дев'яносто одна тисяча дев'ятсот двадцять дві) грн. 31 коп., Відповідач посилається на те що, повернення платежів контроль за справлянням яких здійснюється митним органами, затверджено наказом Державної митної служби України №618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007р. за №1097/14364. Для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до митного органу, яким здійснювало оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником, головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою, та відповдний перелік докумєнтів. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня з наступного з зарахування коштів до Державного бюджету України. Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу для перевірки обґрунтованості повернення сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів у відповідності до рахунку Державного бюджету України. Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України і помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів контроль за справлянням яких покладається на мітні органи (далі висновок про повернення), керівництвом відділу за потреби для проведення перевірки вирішується питання щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Щодо надання висновку про повернення коштів, то він регулюєгься Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України щодо повернення з Державного бюджету України помилково та надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справляння яких покладає, на митні органи, затвердженого Наказом Державної митної служби, Державного казначейства України від 20.07.2007р. №611/147 Зареєстрованого в МЮ України 25.09.2007 року. Згідно порядку, відповідний орган Державного казначейства України на підставі отриманого висновку митного органу про повернення готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у висновку про повернення.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою в якій просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці Міндоходів України про визначення митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 р., зобов'язати Львівську митницю Міндоходів України визначити митну вартість товарів щодо яких було прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 р. за методом визначення митної вартості за ціною Контракту № UA01-2014 від 25.03.2014 р., стягнути суму гарантії наданої Позивачем, у порядку передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, у зв'язку з прийняттям Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 р. у розмірі 91922 (дев'яносто одна тисяча дев'ятсот двадцять дві) грн. 31 коп., визнати незаконними дії першого заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України Марченка О.С. щодо не скасування Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 р. у зв'язку із ненаданням обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів поданих супровідним листом за вих. № 01-17/11-2014 від 17 листопада 2014 р.

Під час митного декларування насіння озимої м'якої пшениці Triticum aestivum врожаю 2013 року, сорту «BALATON» (БАЛАТОН) супер еліта, необробленого, ТОВ «Дунай Агро» було заявлено митну вартість товару відповідно до Контракту № UA01-2014 від 25.03.2014 р. Заявлена митна вартість товару дорівнювала 11 600 Євро, що, в свою чергу становить 580 Євро за тону.

Рішенням посадової особи митного посту «Запитів» Львівської митниці - Гарванко Л.М. заявлену митну вартість було скориговано.

У Рішенні зазначалось що: «Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у частинах другій-третій статті 53 та невірно проведений розрахунок митної вартості».

Водночас, при проведенні контролю наявності підтверджуючих документів товариству була виставлена вимога щодо надання додаткових документів. В зв'язку з цим у Рішенні зазначено: «При здійсненні аналізу документів встановлено, що згідно інформації наведеної у прайс-листі від 15.09.2014 р. при купівлі генерації «супер-еліта» додатково заключається ліцензійна угода на сплату роялті за кожну тону, проте до митного оформлення зазначена угода не подавалася, ліцензійні платежі до митної вартості не додані, тобто не враховано усі складові митної вартості товару».

Згаданим рішенням було здійснено коригування митної вартості, визначено вартість Товару в розмірі 22 600 Євро, що на 10 000 Євро більше ніж митна вартість розрахована товариством при митному декларуванні товару.

В зв'язку з винесенням Рішення про коригування та, відповідно, незгоди товариства із ним, товариством було сплачено 38265 (тридцять вісім тисяч двісті шістдесят п'ять) грн, 61 копійку як внесення гарантії у порядку передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України.

Окрім того, оскаржуване рішення було взяте за основу для визначення митної вартості щодо товару - насіння озимої м'якої пшениці Triticum aestivum врожаю 2014 року, сорту "MIDAS" супереліта, не оброблене - 20 000 кг (митна декларація № 209160000/2014/014381) із заявленою митною вартістю 11600 Євро. Тобто оскаржуваним рішенням було скориговано і вартість товару задекларованого у митній декларації № 209160000/2014/014381, внаслідок чого ціну товару було збільшено та визначено митну вартість, що, за актуальним, на момент коригування, курсом іноземної валюти вказаним в графі 23 згаданої митної декларації становить 22600 Євро 00 євроцентів. А тому, виходячи зі змісту графи 47 згаданої митної декларації товариству було розраховано різницю між сумою платежів, нарахованими за заявленою митною вартістю, визначеною товариством, і митною вартістю, визначеною митним органом, що дорівнює 36 101 (тридцять шість тисяч сто одна) грн, 24 копійки. Відповідна сума була внесена як гарантія, у порядку передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, у зв'язку із незгодою товариства із оскаржуваним Рішенням. Ці ж обставини виникли і при митному декларуванні насіння озимої м'якої пшениці Triticum aestivum врожаю 2013 року, сорту «BALATON» (БАЛАТОН) супер еліта, необробленого, 4 000 кг, із заявленою митною вартістю в 7540 Євро (митна декларація № 209160000/2014/014238). Внаслідок застосування до згаданого товару митної вартості, що була розрахована оскаржуваним Рішенням, товариство сплатило 17 555 (сімнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 46 копійок як гарантію у порядку передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, у зв'язку із незгодою товариства із оскаржуваним Рішенням.

Таким чином, товариством, у зв'язку з коригуванням митної вартості товарів оскаржуваним Рішенням про коригування було сплачено як фінансову гарантію у порядку передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України сукупно: 38265, 61 грн (МД № 209160000/2014/013884) + 36 101,24 грн (МД № 209160000/2014/014381) + 17555,46 грн (МД № 209160000/2014/014238) = 91922 (дев'яносто одна тисяча дев'ятсот двадцять дві) грн. 31 копійка.

Відповідно до положень ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно приписів частини сьомої ст. 54 МК України, у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст. 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, законом визначено виключні підстави для відмови у митному оформленні товарів.

У п. 33 оскаржуваного Рішення визначено, що підставою відмови в митному оформленні і причиною неможливості визнання вартості імпортованих товарів за ціною договору є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст. 53 МК України та невірно проведений розрахунок митної вартості. В свою чергу, згідно зі ст. 55 МК України у разі прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості, воно обов'язково має містити, в тому числі, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а також посилання на наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Судом здійснено аналіз обґрунтованості підстав наведених митним органом у оскаржуваному Позивачем Рішенні.

Неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст. 53 МК України.

Згідно з положеннями ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4)виписку з бухгалтерської документації;

5)ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7)копію митної декларації країни відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судом взято до уваги, що товариством було подано необхідні для декларування і визначення митної вартості товару документи, що, зокрема, підтверджується Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209160000/2014/00067.

Згідно п. 33 оскаржуваного Рішення, на думку посадових осіб митного органу, декларантом не подано висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та ліцензійну угоду.

Щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, то такі документи подаються виключно за їх наявності (ч. 3 ст. 51 МК України), відповідно, їх неподання не є підставою для коригування митної вартості само по собі.

Товариство не пред'явило ліцензійну угоду. Проте, у переліку документів, які подаються для визначення митної вартості відповідно до ч. 2 ст. 51 МК України не закріплено необхідності подання будь-яких ліцензійних чи подібних угод. Однак, такий документ як ліцензійна угода може бути наданий на письмову вимогу митного органу відповідно до ч. 3 ст. 51 МК України. Виходячи з запиту митного органу пред'явленого товариству від 16.09.2014 р. надання такої ліцензійної угоди від товариства не вимагалось. А отже, посилання на ненадання ліцензійної угоди, як на підставу коригування митної вартості є неправомірним, оскільки така не витребовувалась в порядку ч. 3 ст. 51 МК України, а її подання не є обов'язковим відповідно до ч. 2 ст. 51 МК України.

Витребування додаткових документів на запит митного органу відповідно до положень ч. 3 ст. 51 МК України є можливим у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. На це й посилається посадова особа митного органу, зазначаючи, що: «У поданій декларації країни відправлення 14 АТ100000ЕVKX5QA8 від 12.09.2014 р. зазначена вартість 8900, а згідно самої фактури 11 600 EUR». Проте, як вже згадувалось, таке витребування є можливим у разі розбіжності у документах вказаних у частині другій ст. 51 МК України.

Декларація країни відправлення не відноситься до документів визначених у ч. 2 ст. 51 МК, як документ, який підтверджує митну вартість. Документ був витребуваний митним органом на підставі ч. 3 ст. 51 МК України як додатковий. А отже, він міг бути використаний митним органом для коригування тільки після його витребування. В даній ситуацій, згаданий документ був використаний митним органом, хоча відповідно до ч. 2 ст. 51 МК України й не відноситься до документів які підтверджують митну вартість товару, і саме на підставі нього, всупереч положенням ч. 3 ст. 51 МК України було витребувано додаткові документи, зокрема і копію декларації країни відправлення.

Тобто, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу не могло слугувати підставою митному органу для коригування митної вартості товару та обґрунтуванням такого коригування, так як цього вимагають положення ст. 55 МК України.

Згідно з положеннями ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Зі змісту оскаржуваного Рішення вбачається, що підставою для коригування митної вартості товару стало неподання ліцензійної угоди, подання якої не передбачено положеннями ч. 2 ст. 51 МК України, і подання якої не вимагалось митним органом в порядку передбаченому положеннями ч. 3 ст. 51 МК України.

Проте, висновок про неврахування усіх складових митної вартості товару зроблений виключно на підставі прайс-листа від 15.09.2014 р.

Судом взято до уваги, що прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності. Обов'язкової вимоги щодо отримання від суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Таким чином, відомості, наведені в прайс-листах фірми - виробника товару, можуть прийматися митними органами лише до уваги у якості факультативної інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості.

Відповідно до положень ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Варто зазначити, що покупець відповідно до Контракту № UA01-2014 від 25.03.2014 р. не зобов'язаний укладати будь-які ліцензійні, чи інші аналогічні угоди, що відповідно до положень ч. 10 ст. 58 МК України спричиняли б обов'язок покупця нести витрати, що є складовими митної вартості (зокрема роялті), що не включаються до ціни товару.

Водночас, згідно з положеннями ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

В зв'язку з укладенням декларантом ліцензійного договору про передачу прав на використання сортів пшениці № 1/10-2014 від 01 жовтня 2014 р., товариству на реалізацію права передбаченого ст. 55 Митного кодексу України, позивач надав копію даного договору як додатковий документ, що є підставою для правильного визначення митної вартості товарів Відповідачу у справі разом із супровідним листом за вих. № 01-17/11-2014 від 17 листопада 2014 р.

Варто зазначити, що відповідно до розділу ліцензійного договору, розмір роялті, що виплачується ліцензіатом ліцензіару становить 20 Євро без ПДВ за тонну проданого/реалізованого насіння першої репродукції вироблених в Україні.

А отже, ліцензійні платежі сплачуватимуться декларантом не за поставку товару, чи щодо вже поставленого товару, щодо якого прийняте Рішення про коригування митної вартості, а за продане насіння, що вироблятиметься декларантом з насіння - товару, що був пред'явлений до митного декларування.

Відповідно, враховуючи також відсутність подібних положень у договорі, та виходячи зі змісту ліцензійного договору, сплата роялті чи будь-яких інших ліцензійних платежів не є умовою продажу товару, вартість якого була скоригована шляхом винесення оскаржуваного Рішення.

Тобто, посилання на невірний розрахунок митної вартості як підставу для прийняття оскаржуваного рішення є неправомірним та необґрунтованим.

Відповідно до положень ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до положень ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 64 МК України, у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Варто наголосити, що вартість товару чітко визначається із положень Контракту та його додатків.

Однак, митним органом була відкинута можливість встановлення ціни з умов Контракту, так як і послідовну можливість використання методів визначених МК України і застосовано резервний метод передбачений ст. 64 МК України.

Відповідно до положень ст. 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі від 30.10.1947 р., оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до умов Генеральної угоди, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом зв'язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (i) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

При цьому потрібно враховувати, що продавець товару є його виробником. Товар наведеної специфікації не поставлявся на територію України, про що свідчить зміст Рішення. Відповідно, коригування ціни товару не на підставі зовнішньоекономічного контракту (основного методу) й одночасне необґрунтоване збільшення митної вартості є протиправним.

Також, навіть при застосуванні резервного методу, використання якого передбачає дотримання Генеральної угод з тарифів і торгівлі, митним органом було здійснено розрахунок, що не базується на дійсній вартості імпортованого товару.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів», «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» від 24.05.2012 р. № 598 в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст. 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст. 64 МК України) зазначаються інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Як видно із Рішення така інформація в повному обсязі, в порушення законодавчо закріплених обов'язків митного органу, зазначена не була.

Також, у запереченнях наданих суду Львівська митниця зазначає, що підставою для коригування митної вартості товарів було перш за все пов'язаність сторін договору. На підтвердження факту пов'язаності сторін наводяться відомості із веб-сайтів LinkedIn щодо директора декларанта, а також із сайту Mauthner.co.at - директор Позивача нібито зазначений як керівник бізнесу в Україні. А аргументом, що підтверджує відповідні відомості є інформація на сайті компанії «Дунай Агро», згідно з якою ТОВ «Дунай Агро» є австрійсько-українською.

Проте, аргументація прийняття митним органом оспорюваного рішення про коригування зазначена такою: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст. 53 МК України та невірно проведений розрахунок митної вартості.

При цьому у оспорюваному рішенні на виконання норми ч. 2 ст. 55 при обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, та зазначенні наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом немає відомостей про будь-яку пов'язаність. Крім цього, декларанту була виставлена вимога про надання документів на підставі ч. 3 ст. 53 МК України у зв'язку із суперечністю у документах наведених у ч. 2 даної статті.

Водночас, ч. 4 ст. 53 МК України містить норму згідно якої, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи, виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, розрахунок ціни (калькуляцію).

Дані документи, що видно із рішення про коригування, у декларанта не витребовувались, відповідне повноваження митниці не реалізовувалось, що, в свою чергу, свідчить про відсутність сумнівів що існуючого взаємозв'язку між декларантом на австрійським суб'єктом господарювання під час прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідні ж відомості із веб-сайтів подані вже під час розгляду справи у суді. Відповідно до положень ч.1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Стосовно позовної вимоги про визнання незаконними дій першого заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України Марченка О.С. щодо не скасування Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 р. у зв'язку із не наданням обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів поданих Позивачем супровідним листом за вих. № 01-17/11-2014 від 17 листопада 2014 р., суд бере до уваги наступне.

Відповідно до положень ч. 8, 9, 10 ст. 55 Митного кодексу України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Як видно з відмітки про отримання, що є на першому аркуші копії листа Позивача за вих. № 01-17/11-2014 від 17 листопада 2014 р., з яким подано ліцензійний договір як додатковий документ датою отримання митним органом додаткового документа є 17.11.2014 року.

У відповідь на подання ліцензійного договору від Львівської митниці Державної фіскальної служби України надійшов лист від 28.11.14 р. № 13-70-25/32-1811, яким оскаржуване рішення було залишене без змін.

Тобто, звернення Позивача митним органом було розглянуто, за результатами розгляду направлено відповідь про залишення рішення митного органу без змін, питання про прийняття рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасування рішення про коригування заявленої митної вартості не вирішувалось. Також судом прийнято до уваги пояснення головного спеціаліста митниці Гончарової В.В. начальнику Львівської митниці ДФС Горобинському М.О. про допущену нею описку при реєстрації листа позивача, згідно якого датою прийняття вказаного листа слід вважати п'ятницю 21. 11. 2014 року, та те що наступні дні 22 і 23 листопада припадало на вихідні.

А відтак, у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги про повернення суми гарантії наданої Позивачем, у порядку передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, у зв'язку з прийняттям Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 р. у розмірі 91922 (дев'яносто одна тисяча дев'ятсот двадцять дві) грн. 31 коп. суд бере до уваги те, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені Митним кодексом України.

Повернення фінансової гарантії передбачає наявність відповідного письмового висновку, та дотримання належного порядку, що є прерогативою митного органу, а заявлена позовна вимога з цього приводу є передвчасною.

А відтак, у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Але, здійснюючи коригування митної вартості у даному випадку, посадові особи митного органу діяли без наявності відповідних підстав, не у спосіб передбачений чинним законодавством з перевищенням повноважень наданих їм законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В той же час, невжиття заходів щодо отримання повної та об'єктивної інформації митним органом для прийняття об'єктивного рішення суд розцінює як недолік у перевірочній діяльності митного органу.

Відповідно до положень ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Оцінюючи оскаржуване Рішення відповідача на відповідність ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що воно не було прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а також без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). За таких обставин, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення Львівської митниці Міндоходів України про визначення митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 р., та зобов'язання Львівської митниці ДФС визначити митну вартість товарів щодо яких було прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 року за методом визначення митної вартості за ціною Контракту № UA01-2014 від 25.03.2014 року, є обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративного позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці Міндоходів про визначення митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 року.

3. Зобов'язати Львівську митницю ДФС визначити митну вартість товарів щодо яких було прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/000008/2 від 19.09.2014 року за методом визначення митної вартості за ціною Контракту № UA01-2014 від 25.03.2014 року.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 18 травня 2015 року.

Суддя Сакалош В.М.