Справа № 826/6304/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 квітня 2015 року 09:21 № 826/6304/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача - Коршун Т.О.,

представника відповідача - Слєпухіної К.А.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОМТЕХ-ПРОЕКТ» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ІНКОМТЕХ-ПРОЕКТ» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, мотивуючи позовні вимоги тим, що висновки в акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не містять жодних доказів того, що договори, укладені між позивачем та контрагентами суперечать ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави та суспільства або моральним засадам, а правочини на спричинили реального настання юридичних наслідків. Крім того, позивач зазначив, що реальність здійснених між позивачем та ТОВ «Експортно-імпортна компанія «Верес», ТОВ «Пайнер» та ТОВ «Вербена-Н» правочинів чітко підтверджується первинною документацією.

В позовній заяві позивач (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просить суд:

визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо складання акту від 30.10.2014 №1840/26-59-22-01/32830287 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ІНКОМТЕХ-ПРОЕКТ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013» без наявності фактів порушення обліку, нарахування, сплати податку на додану вартість та прибутку підприємств, а також без порушень порядку подання звітності;

визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.01.2015 р. № на суму грошового зобов'язання податку на додану вартість 61207769,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 15301942,00 грн.; від 07.04.2015 р. № на суму грошового зобов'язання податку на прибуток приватних підприємств 60669569,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 15167392,00 грн.;

зобов'язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві вилучити з автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» інформацію, винесену на підставі акту від 30.12.2014 р. №1840/26-59-22-01/32830287 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ІНКОМТЕХ-ПРОЕКТ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013;

заборонити Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві використовувати та передавати іншим державним органам інформацію про акт від 30.12.2014 р. №1840/26-59-22-01/32830287 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ІНКОМТЕХ-ПРОЕКТ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з огляду на протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. При цьому, представник відповідача зазначив, що перевіркою зроблено висновок щодо проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вимоги переважно контрагентам, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування податкового кредиту.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд дійшов висновків про наступне.

На підставі направлень від 14.11.2014 №3160/2201, №3161/2201, 3162/2211, 3163/2202, 3164/1702, виданих ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, згідно із частиною пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, проведена документальна планова перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомтех-Проект» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 відповідно до затвердженого плану перевірки, за результатами якої складено відповідний акт №1840/26-59-22-01/32830287 від 30.12.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення:

п.п.14.1.27 та п. 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст. 138, п.п.138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п.п.139.1.1 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму - 61576873 грн., в т.ч. за 2012 рік - 42898190 грн. та за 2013 рік - 18678683 грн.;

п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.4 ст. 201, п. 201.6 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму - 61207769 грн., у тому числі у розрізі звітних періодів: січень 2012 - 2743232,56 грн., лютий 2012 - 2865622,25 грн., березень 2012 - 2474848,91 грн., квітень 2012 - 1858437,12 грн., травень 2012 - 3426440,73 грн., червень 2012 - 3842510,8 грн., липень 2012 - 3892680,13 грн., серпень 2012 - 3845568,57 грн., вересень 2012 - 1997203,98 грн., жовтень 2012 - 2715867,51 грн., листопад 2012 - 1438399,07 грн., грудень 2012 - 5146698,94 грн., січень 2013 - 5330862,53 грн., лютий 2013 - 3452701,11 грн., березень 2013 - 2072070,43 грн., квітень 2013 - 2637849,82 грн., травень 2013 - 2787849,58 грн., червень 2013 - 797511,00 грн., липень 2013 - 1430518,11 грн., серпень 2013 - 973579,27 грн., вересень 2013 - 1237822,84 грн., жовтень 2013 - 1918886,28 грн., листопад 2013 - 1642664,33 грн., грудень 2013 - 677943, 48 грн.;

несвоєчасне отримання товару від ЗАО «НПП «Русэлпром-Электронмаш» (Російська Федерація) у сумі 299680,00 рос. руб (еквів. 978321,62 грн.) за контрактом від 22.10.2012 №186-П/2012;

несвоєчасне отримання товару від компанії «Ningbo Socmam International Trade Co.,Ltd.» (Китай) у сумі 3228,00 дол. США (еквів. 25801,40 грн.) за контрактом від 01.08.2013 №ІР/NINGBO-1-13.

19.01.2015 р. податковим органом на підставі акта перевірки та виявлених порушень прийнято: податкове повідомлення-рішення №, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Інкомтех-Проект» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 61207769,00 грн. за основним платежем, 15301942,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; №, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Інкомтех-Проект» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 61576873,00 грн. за основним платежем, 15394218,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

28.01.2015 р. позивач подав до Головного управління ДФС у м. Києві скаргу на зазначені податкові повідомлення-рішення, за наслідками розгляду якої прийнято рішення про результати розгляду первинної скарги №5153/10/26-15-10-05-35 від 37.03.2015 р. про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 19.01.2015 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в частині основного платежу у розмірі 907304,00 грн. та в частині штрафних санкцій у розмірі 226826,00 грн.; залишення без змін податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 19.01.2015 р. №.

На підставі акта перевірки від 30.12.2014 №1840/26-59-22-01/32830287 та з урахуванням рішення про результати розгляду первинної скарги від 27.03.2015 р. №5153/10/26-15-10-05-35 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 07.04.2015 р., яким ТОВ «Інкомтех-Проект» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 60669569,00 грн. за основним платежем та 15167392,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Незгода позивача з прийнятими податковим органом податковими повідомленнями-рішеннями зумовила звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Статтею 75 ПК України визначено види перевірок.

Так, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.75.1.2 ч.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 85 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

При цьому, відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України предметом документальної перевірки є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як вбачається з акту перевірки №1840/26-59-22-01/32830287 від 30.12.2014 р. податковим органом зроблено висновки про недійсність господарських операцій, здійснених позивачем з ТОВ «Експортно-імпортна компанія «Верес», ТОВ «Пайнер» та ТОВ «Вербена-Н», оскільки по відношенню до цих підприємств провадилась процедура банкрутства, однак не враховано, що остання була розпочата після виконання господарських договорів позивача з контрагентами.

Згідно п. 1.5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №395 від 14.03.2013 р., акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

З огляду на наведене, суд зазначає, що складання акту за результатами проведеної документальної виїзної перевірки є обов'язком податкового органу, однак в акті повинен бути чітко викладений зміст виявлених порушень з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, із зазначенням періоду (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операції, в результаті якої здійснено це порушення.

Зважаючи, що викладені податковим органом в акті перевірки №1840/26-59-22-01/32830287 від 30.12.2014 р. обставини ґрунтується на припущеннях та висновках щодо недійсності господарських операцій, в той час як контролюючий орган повноваженнями щодо визнання їх недійсними не наділений, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо формування таких висновків є протиправними, а інформація, внесена на підставі даного акта перевірки підлягає вилученню з автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок».

Під час перевірки встановлено, що TOB «Інкомтех-Проект» за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. включено до складу податкового кредиту суми ПДВ, сформовані за рахунок TOB «ІЕК «Верес», TOB «Пайнер», TOB «Вербена-Н» на загальну суму 61 207 769,00 гривень.

Крім того, в акті зазначено, що TOB «Інкомтех - Проект» за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. по взаємовідносинам з TOB «ІЕК «Верес», TOB «Пайнер», TOB «Вербена-Н» віднесено до складу витрат витрати на загальну суму 298 242 090,00 грн., в т. ч. за 2012 рік 200 178 645,00 грн., а 2013 рік - 98 063 445,00 гривень.

Між позивачем та ТОВ «ІЕК «Верес» укладено договори від 29.04.2011 року №2904-11 та від 01.03.2012 р. №0103-12, згідно з якими Постачальник (TOB «ІЕК «Верес») покладає на себе обов'язки з постачання Покупцеві (ТОВ «Інкомтех - Проект») електронних та електромеханічних компонентів та модулів, корпусів, кріплень та панелей для приладів, датчиків та сенсорів, блоків живлення, роз'ємів, кабелів, кабельних вводів та контактів для електронного обладнання.

На виконання зазначених договорів TOB «ІЕК «Верес» на адресу TOB «Інкомтех - Проект» виписано податкові накладні на загальну суму 126 622 634,90 грн. у т.ч. ПДВ - 21 103 772,48 гривень.

Сума ПДВ TOB «Інкомтех - Проект» у розмірі 21 103 772,48 грн. включена до податкового кредиту відповідних періодів, відображені у реєстрах податкових накладних, які відповідають даним додатків 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ.

Між позивачем та ТОВ «Пейнер» укладено договір від 01.09.2012 р. №0108-12, предметом якого є те, що Постачальник (ТОВ «Пейнер») покладає на себе обов'язки з постачання Покупцеві (TOB «Інкомтех - Проект») електронних та електромеханічних компонентів та модулів, корпусів, кріплень та панелей для приладів, датчиків та сенсорів, блоків живлення, роз'ємів, кабелів, кабельних вводів та контактів для електронного обладнання.

На виконання договору TOB «Пейнер» на адресу TOB «Інкомтех - Проект» виписано податкові накладні на загальну 90 862 428,44 грн. у т.ч. ПДВ - 15 143 738,07 гривень.

Сума податку на додану вартість TOB «Інкомтех - Проект» у розмірі 15 143 738,07 грн. включена до податкового кредиту відповідних періодів, відображені у реєстрах податкових накладних, які відповідають даним додатків 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за відповідні періоди.

Між позивачем та ТОВ «Вербена» укладено договори №0301-13 від 03.01.2013 р. та №0107-13 від 01.07.2013 р., предметом яких є придбання TOB «Інкомтех-Проект» електронних та електромеханічних компонентів та модулів, корпусів, кріплень, та панелей для приладів, датчиків та сенсорів, блоків живлення, роз'ємів, кабелів, кабельних вводів та контактів для електронного обладнання.

TOB «Вербена-Н» було виписано на адресу TOB «Інкомтех-Проект» податкові накладні на загальну суму 149 761 553,00 грн., у т.ч. ПДВ - 24 960 259,00 гривень.

Сума податку на додану вартість TOB «Інкомтех-Проект» у розмірі 24 960 259,00 грн. включена до податкового кредиту відповідних періодів, відображена у реєстрах податкових накладних, які відповідають даним додатків 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ.

Відповідно до пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп.14.1.27. п.14.1. ст.14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп.139.1.9. п.139.1. ст.139 ПК України не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та нарахування податку.

Згідно пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

У відповідності до ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з п. 198.3. ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п.200.1. ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

П. 200.2 ст. 200 ПК України встановлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3. ст.200 ПК України).

Відповідно до п.201.1. ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

При цьому, суд зазначає, що надані до суду податкові накладні мають всі обов'язкові реквізити, визначені у п.201.1. ст.201 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач посилається на те, що постановою Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2013 р. №927/9/1б/13 ТОВ «»ІЕК «Верес» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Крім того, постановою Господарського суду Запорізької області від 22.07.2013 р. по справі №908/2281/13 ТОВ «Пайнер» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру та постановою Господарського суду Запорізької області від 26.06.2014 р. по справі №908/1793/14 ТОВ «Вербена» визнано банкрутом.

Водночас, як уже зазначалось вище, матеріалами справи та наданими на перевірку документами підтверджується виконання зобов'язань за укладеними позивачем з контрагентами правочинами до моменту визнання їх банкрутами в судовому порядку.

Неврахування податковим органом зазначених обставин, свідчить про безпідставність збільшення позивачу сум грошового зобов'язання з ПДВ та податку на прибуток підприємств, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню як протиправні.

Суд також зазначає, що податковий кредит позивача за період, що перевірявся, сформований на підставі податкових накладних отриманих від контрагентів, які були на момент їх видачі зареєстровані у встановленому податковим законодавством, як платники податку на додану вартість і їм відповідно до законодавства надано право на видачу податкових накладних.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є достовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірним.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за недостовірні відомості про них, які можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України доводи податкового органу про недійсність правочину, що суперечить інтересам держави, повинні бути доведені рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідачем не надано до суду доказів щодо недійсності правочинів між позивачем та його контрагентом. (Ухвала ВАСУ від 09.07.13 р. справа №К/9991/67466/12).

Частинами 1-3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Пунктом 1 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 14 січня 2014 року N 10 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), визначено, що Податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті.

Відповідно до п.8 зазначеного Порядку, Податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку.

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми та обставини справи, суд дійшов висновку, що взаємовідносини позивача з контрагентами, які на момент здійснення господарських операцій були належним чином зареєстровані як платники податку на додану вартість, оформлені договорами, які не були визнані в судовому порядку недійсними, а також підтверджені виданими контрагентом первинними документами, зокрема, податковими та видатковими накладними, а відтак позивачем були виконані передбачені законодавством вимоги для підтвердження права на податковий кредит та включення відповідних витрат до складу валових витрат підприємства.

Відповідно ст.16 Закону України "Про інформацію" податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому ПК України.

В ст.71 ПК України визначено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності державної податкової служби - комплекс заходів із збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання органами державної податкової служби покладених на них функцій та завдань.

Згідно ст.72, ст.74 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків, податкових агентів, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, підрозділів податкової служби та митних органів - за результатами податкового контролю, податкова інформація, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Зважаючи на наведене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині заборони ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві використовувати та передавати іншим органам інформацію про акт, оскільки використання такої інформації є виконанням функцій та завдань податкового органу, а сама позовна вимога спрямована на майбутнє.

Згідно пп.21.1.1. п.21.1. ст.21 Кодексу посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача не надав суду належних доказів, які б підтверджували правомірність винесених податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст.94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОМТЕХ-ПРОЕКТ" задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо складання акту від 30.12.2014 №1840/26-59-22-01/32830287 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ІНКОМТЕХ-ПРОЕКТ" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за пероід з 01.01.2012 по 31.12.2013.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 19.01.2015 р. та № від 07.04.2015 р.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві вилучити з автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" інформацію, винесену на підставі акту від 30.12.2014 р. №1840/26-59-22-01/32830287 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ІНКОМТЕХ-ПРОЕКТ" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за пероід з 01.01.2012 по 31.12.2013.

Судові витрати в сумі 329,40 грн. присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОМТЕХ-ПРОЕКТ" за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов