Справа № 804/7537/14
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2015 рокусправа № 804/7537/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

29 травня 2014 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд: визнати протиправним та повністю скасувати податкове повідомлення - рішення від 22 квітня 2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання ОСОБА_1 за платежем: орендна плата за землю з фізичних осіб за основним платежем у розмірі 152729,49 грн., за штрафними санкціями у розмірі 76534,75 грн..

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач порушив законні права та інтереси позивача під час складання акту перевірки №293/173/НОМЕР_1 від 07 квітня 2014 року та винесенням відповідачем на підставі даного акту перевірки податкового повідомлення - рішення № від 22 квітня 2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, не погодившись з вищезазначеною постановою суду подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції під час розгляду справи не було з'ясовано обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, що призвело до постановлення судом рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах оскарження та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно до абз. 1 п. 75.1, абз. 1, 2 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75. п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України, ч. 2 п. 13.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VІ, наказу Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів №195 від 26 лютого 2014 року у зв'язку з включенням до плану-графіку проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2014 року Криворізькою південною ОДПІ ГУ Міндоходів була проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складено акт №293/173/НОМЕР_1 від 07 квітня 2014 року.

У вказаному акті перевірки відповідачем зафіксовано допущене позивачем порушення: п. 288.2 ст. 288, абз. 2 пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288, п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України, в частині заниження орендної плати за землю за період з 01 грудня 2012 року по 31 грудня 2013 року в сумі 152729,49 грн., в т.ч. по періодах: з 01 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року - 8484,97 грн.; з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року - 144244,52 грн..

На підставі акту перевірки №293/173/НОМЕР_1 від 07 квітня 2014 року, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22 квітня 2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати на землю з фізичних осіб у сумі 152729,49 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 76534,75 грн..

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі вказаного акту перевірки, є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, в повній мірі доведено обґрунтованість своїх висновків, викладених в акті перевірки та правомірність прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення на підставі такого акту перевірки.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, форми яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Приписами пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачається, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Аналіз зазначених правових норм вказує на те, що орендна плата за землю є загальнодержавним податком, який справляється у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки такої земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки, який був зареєстрований належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, між Криворізькою міською радою, яка діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, ст. 12 Земельного кодексу України, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Попередній договір оренди щодо укладання договору оренди (основного договору) земельної ділянки в майбутньому за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Уральська, 10, від 15 травня 2012 року №150/05/2012.

На думку податкового органу, факт укладення зазначеного попереднього договору свідчить про наявність у позивача обов'язку сплати орендної плати за земельну ділянку.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає зазначену позицію відповідача необґрунтованою, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст. 635 Цивільного кодексу України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

З зазначеного вбачається, що попередній договір за своєї правовою природою фактично є договором про намір та не породжує для його сторін жодних прав та обов'язків, окрім тих, які безпосередньо пов'язані з укладенням такого роду договору в майбутньому.

Тобто, в даному випадку, уклавши зазначений вище попередній договір оренди, позивач та Криворізька міська рада досягли домовленостей щодо укладення основного договору в майбутньому та встановили взаємні права та обов'язки, які пов'язані з його укладенням.

При цьому, факт укладення зазначеного договору, жодним чином не свідчить про появу у позивача обов'язку по сплаті орендної плати за земельну ділянку, оскільки таке зобов'язання буде стосуватися предмету основного договору, який сторони тільки зобов'язалися укласти в майбутньому.

Крім того, відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями ст. 16 Закону України "Про оренду землі" визначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підставою для укладення договору оренди землі комунальної власності є рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

При цьому, слід відзначити, що відповідачем не було надано до суду жодних рішень органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про виділ земельної ділянки комунальної власності в оренду позивача.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що на час проведення перевірки, у позивача був відсутній обов'язок по сплаті податку з оренди земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Уральська, буд. 10.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідач необґрунтовано виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення та донарахував позивачу суму податкового зобов'язання за оренду земельної ділянки, оскільки таке донарахування здійснювалося не на підставі приписів Податкового кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано;

3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що відповідачем не вірно застосовано норми Податкового кодексу України, що знайшло своє відображення у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів робить висновок про те, що при вирішенні справи, судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи та зроблені невідповідні висновки, що тягне за собою скасування постанови та ухвалення нового рішення.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22 квітня 2014 року винесене Криворізькою південною об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко