Справа № 815/5821/14
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 р. Справа № 815/5821/14

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Домусчі С.Д.
судді -Запорожана Д.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (далі Інспекція ДАБК в Одеській області) про (з урахуванням уточнень) скасування наказу №110 «СК» від 02.09.2014 року «Про скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що оскаржуваний наказ вмотивований тим, що декларація про початок будівельних робіт та декларація про готовність об'єкта до експлуатації містили недостовірні дані. На думку позивача, вказане мотивування не відповідає дійсності.

В ході розгляду в справу вступила прокуратура Одеської області для захисту інтересів держави.

Відповідач заперечень на позов не надав.

Представник прокуратури Одеської області позов не визнав, вказуючи, що в деклараціях зазначені недостовірні відомості стосовно права користування земельною ділянкою.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року адміністративний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції ДАБК в Одеській області від 02.09.2014 року № 110 «СК» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Інспекція ДАБК в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги Інспекції ДАБК в Одеській області, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

01.08.2013 року позивачем подана та оформлена у відповідності до вимог чинного законодавства декларація про початок будівельних робіт з будівництва трьохповерхового індивідуального жилого будинку з мансардним поверхом за адресою: АДРЕСА_1, яка була перевірена Інспекцією ДАБК в Одеській області та зареєстрована за № ОД 64.

31.03.2014 року Інспекцією ДАБК в Одеській області прийнята та зареєстрована за №ОД 5 декларація про готовність об'єкта до експлуатації, за вищевказаною адресою.

02 вересня 2014 року в.о. начальника Інспекції ДАБК в Одеській області видано наказ №110 «СК» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації», відповідно до якого скасовано реєстрацію декларації № ОД 64 від 01.08.2013 року про початок будівельних робіт з будівництва трьохповерхового індивідуального жилого будинку з мансардним поверхом за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_5; скасовано реєстрацію декларації №ОД 51 від 31.03.2014 року про готовність об'єкта до експлуатації з будівництва трьохповерхового індивідуального жилого будинку з мансардним поверхом за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_5

Як вбачається з наказу, підставою для скасування вищезазначених декларацій слугувало те, що відповідачем було виявлено недостовірні дані у зазначених деклараціях, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, а саме: у деклараціях зазначена наступна інформація про земельну ділянку: договір оренди від 19.01.1955 року, кадастровий номер: НОМЕР_1, проте згідно листа прокуратури Одеської області № 05/3-1285вих14 від 11.06.2014 року, отриманого Інспекцією 12.06.2014 року (вихід. № 5223), рішення стосовно оформлення землекористування за адресою: АДРЕСА_1 Одеською міською радою не приймалось, та право власності чи користування на вказану земельну ділянку не реєструвалось.

Також вищезазначеним наказом доручено Відділу дозвільних документів та ліцензування Інспекції ДАБК протягом 3-х робочих днів повідомити про скасування реєстрації вищезазначених декларацій замовника, Реєстраційну службу Головного управління юстиції в Одеській області та Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

На запитання суду відносно проведення Інспекцією ДАБК в Одеській області перевірки дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, а також складання за результатами перевірки акту, який мав би слугувати підставою для видання спірного наказу, представник прокуратури Одеської області зазначив, що вказана перевірка відповідачем не проводилась, а спірний наказ видано на підставі листа прокуратури Одеської області № 05/3-1285вих14 від 11.06.2014 року, отриманого Інспекцією 12.06.2014 року.

Після проведення технічної інвентаризації TOB «Нове бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт, згідно з яким будинок по проекту є тотожнім будинку по факту, та він підлягає здачі в експлуатацію.

Декларації містять всю необхідну інформацію щодо найменування закінченого будівництвом об'єкту, коду об'єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд, дати початку та закінчення будівництва, категорії складності об'єкта, вони були підписані уповноваженою особою. Також при здачі об'єкта в експлуатацію представник інспекції ДАБК виїжджав на місце та складав акт щодо відповідності об'єкта всім вимогам.

08 травня 2014 року Малиновською районною адміністрацією було винесено розпорядження про затвердження проекту розподілу об'єкту нерухомого майна, згідно якого будинок за адресою: АДРЕСА_1 було поділено на 2 самостійні квартири на які отримано і зареєстровано належним чином свідоцтва про право власності.

30.05.2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції були видані ОСОБА_5 свідоцтва за індексними номерами 22380704 та 22378997 про право власності на нерухоме майно: квартири № 1 та № 2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. На підставі вказаних свідоцтв державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано право власності ОСОБА_5 на вказані об'єкти нерухомості (квартири № 1 та № 2) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

19 травня 1923 року постановою Одеської губернської житлової комісії родині Гужва було виділено домоволодіння, яке знаходилось на земельній ділянці 2223 кв.м., яка розташовувалась за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_3. 19 січня 1955 року між виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів та родиною Гужва було укладено договір про безстрокове користування земельною ділянкою, загальною площею 1045 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_4, оригінал якого і було подано позивачем до Інспекції ДАБК в Одеській області та вказано в спірних деклараціях. 19 лютого 1976 року БТІ було видано висновок на ім'я родини Гужва, щодо будинку, розташованого на земельній ділянці 1045 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. КП «ОМБТІ та РОН» була видана довідка, щодо того, що згідно архівних матеріалів домоволодіння по АДРЕСА_1 раніше мало адресу: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3. В 2004 році за заповітом власниками будинку стали ОСОБА_4, ОСОБА_6 13 жовтня 2006 року за договором купівлі-продажу власником стала ОСОБА_7, яка зареєструвала договір у встановленому законом порядку, після чого ОСОБА_7 почала оформлення земельної ділянки, у тому числі одержала кадастровий номер, висновок УАМ ОМР, рішення депутатської комісії по будівництву та архітектурі, тощо.

14 травня 2013 року позивач, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 придбали за договорами купівлі-продажу будинок, який розташовувався на вищезазначеній земельній ділянці. 17 травня 2013 року останні нотаріально завірили розподіл земельної ділянки та встановили порядок користування.

25 червня 2013 року Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради позивачу було надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачем було розроблено проект будівництва, який пройшов перевірку і отримав експертний звіт ДП «Укрдержбудекспетиза» № 16-1034-13 від 18.07.2013 року.

31 липня 2013 року Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради позивачу було надано Висновок щодо можливості надання в оренду земельної ділянки.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відсутні визначені законом підстави для визнання здійсненого позивачем будівництва самочинним, тому твердження відповідача щодо внесення замовником будівництва недостовірних даних до декларацій є необґрунтованими, що вказує на протиправність оскарженого наказу та необхідність задоволення позову.

В апеляційній скарзі Інспекції ДАБК в Одеській області вказується, що підставою для прийняття оскарженого наказу стало встановлення недостовірних даних у декларації про початок виконання будівельних робіт та у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, а саме: в цих деклараціях зазначена наступна інформація про земельну ділянку: договір оренди від 19.01.1955 року, кадастровий номер: НОМЕР_1, проте, згідно листа прокуратури Одеської області від 11 червня 2014 року №05/3-1285, рішення стосовно оформлення землекористування за адресою: АДРЕСА_1 Одеською міською радою не приймалось та право власності на вказану земельну ділянку не реєструвалось. За таких обставин, апелянт вважав, що оскаржуваний наказ відповідає критеріям правомірності, передбаченим ч.3 ст. 2 КАС України.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта, погоджується з необхідністю задоволення позовних вимог, але з інших підстав, ніж ті, на які посилався суд першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Також, п.29 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 (прийнятою відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», встановлено, що у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується апелянтом, що 19 січня 1955 року між виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів та родиною Гужва був укладений договір про безстрокове користування земельною ділянкою, загальною площею 1045 кв.м., за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_2, оригінал якого позивач (як черговий власник розташованого на цій ділянці нерухомого майна) подав до Інспекції ДАБК в Одеській області. Також, у декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації позивач посилався на цей договір як на підставу використання земельної ділянки.

На думку Інспекції ДАБК в Одеській області та прокуратури договір від 19 січня 1955 року не надає право на виконання будівельних робіт і, тому, згідно з наведеними нормами законодавства, реєстрація поданих позивачем декларацій скасована правомірно.

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.2 «Порядку виконання будівельних робіт», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником, зокрема, після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію.

Згідно з ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125).

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126)

З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2013 року за договором купівлі-продажу позивач придбав у гр. ОСОБА_7 1/3 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.44).

В цьому договорі зазначено, що документи на земельну ділянку не оформлені.

Громадянка ОСОБА_7 лише почала процедуру оформлення права користування земельною ділянкою, але не завершила її.

Після придбання домоволодіння позивач також почав процедуру оформлення права користування земельною ділянкою та отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою (а.с.51-53), але також не звершив її.

Таким чином, у позивача не було передбаченого Законом документа, який посвідчує його право користування земельною ділянкою, відповідно, не було права на виконання будівельних робіт, що помилково не встановлено судом першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів зазначає, що вже при поданні позивачем до Інспекції ДАБК в Одеській області декларації про початок будівельних робіт (01.08.2013 року) остання повинна була встановити безумовно очевидний факт невідповідності договору від 19 січня 1955 року (на який посилався позивач в цій декларації як на підставу користування земельною ділянкою) вимогам чинного законодавства щодо документу, який посвідчує право користування земельною ділянкою, зокрема, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (на який відсилається ст. 126 ЗК України) та Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Є всі підстави вважати, що у такому випадку своєчасного та належного реагування Інспекції на декларацію про початок будівельних робіт, будівництво не було б розпочато позивачем до оформлення права користування земельною ділянкою.

Натомість, вказана вище невідповідність не була встановлена Інспекцією ДАБК в Одеській області ні протягом виконання будівельних робіт, ні під час введення будівлі в експлуатацію. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що до отримання листа прокуратури від 12 червня 2014 року (через 3 місяця після завершення будівництва) Інспекція розглядала договір від 19 січня 1955 року як належний правовстановлюючий документ позивача.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що вкрай складна для позивача ситуація, а саме: набуття ним права власності на частину домоволодіння (дві квартири) по АДРЕСА_1 - з одного боку; виявлення прокуратурою підстав для скасування його декларацій (що може мати наслідком скасування свідоцтв позивача про право власності (як вбачається з матеріалів справи, прокуратурою вже подано два відповідних позови)) - з іншого боку, виникла, як через недотримання позивачем вимог законодавства, так, і в не меншій мірі, через несвоєчасне виявлення Інспекцією ДАБК в Одеській області цього факту.

Однак, під час прийняття оскаржуваного наказу, Інспекція ДАБК в Одеській області діяла сугубо формально, не намагаючись з'ясувати наведені обставини, зокрема, щодо долі своєї «вини», а також інші обставини, які свідчать, що здійснене позивачем будівництво і фактичне користування земельною ділянкою не порушує прав будь-яких осіб, тобто є правомірним по суті, а питання про юридичне оформлення права користування земельною ділянкою поступово вирішується позивачем з отриманням позитивних висновків від відповідних органів. В свою чергу, це перешкодило Інспекції встановити, що при прийнятті оскаржуваного наказу не буде дотримано необхідного балансу між ціллю, на яку він спрямований (фактично на зобов'язання позивача оформити документи на користування землею) і яка вже самостійно реалізовується позивачем та несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача (у вигляді вірогідного анулювання свідоцтв на право власності на квартири).

Отже, оскаржуваний наказ не узгоджується з такими критеріями правомірності як обґрунтованість, добросовісність, розумність і пропорційність, тому, доводи апелянта про відповідність цього наказу вказаним критеріям є необґрунтованими.

З огляду на викладені підстави, колегія суддів вважає необхідним задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив справу по суті, колегія суддів вважає, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 204 КАС України, не має підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 204; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі
Суддя: Д.В. Запорожан