Справа № 331/9535/14-а(2-а/331/206/14)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2015 рокусправа № 331/9535/14-а(2-а/331/206/14)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Запоріжжя
на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2014 року по справі № 331/9535/14-а(2-а/331/206/14)
за позовом ОСОБА_1
до про Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Запоріжжя визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернулась до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя (далі по тексту - Відповідач), у якому просила визнати протиправними дії Відповідача в призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі м.Запоріжжя призначити пенсію за вислугу років.(а.с.3-5)

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 02 грудня 2014 року відкрито скорочене провадження у справі № 331/9535/14-а, 2а/331/206/14. (а.с.14)

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що вона звернулась до Відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років при наявності педагогічного стажу роботи 25 років, оскільки вона працювала викладачем та на інших посадах посадах у позашкільних навчальних закладах, але Відповідач відмовив їй у призначенні пенсії.

Постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15 грудня 2014 року у справі № 331/9535/14-а, 2-а/331/206/14 позовні вимоги - задоволено. (суддя - Федченко І.М.) (а.с.18-19)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що позовні вимоги є доведеними та законними, тому підлягають задоволенню.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15 грудня 2014 року у справі №331/9535/14-а, 2-а/331/206/14 та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (а.с.24-25)

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідач зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач, у письмових запереченнях на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що судом першої інстанції було об'єктивно та повно з'ясовано усі обставини справи та постановлено у справі рішення без порушення норм чинного законодавства, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 15 грудня 2014 року у даній справі без змін. (а.с.33-38)

Позивач та відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.(а.с.30-32)

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників сторін по справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, 02.09.2014 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за вислугу років при наявності педагогічного стажу роботи 25 років, але останній листом за вих.№772/3-1, 754/3-9 від 23.09.2014 року відмовив у призначенні пенсії Позивачу (а.с.11).

Позивач звернулась з аналогічною заявою до Відповідача у даній справі, але листом за вих.№8432/05 від 12.11.2014 року останній відмовив у призначенні пенсії за вислугу років з посиланням на те, що посади, які займала Позивач у позашкільних навчальних закладах не передбачені у переліку посад, перебування на яких надає право на призначення пенсії за вислугу років, а періоду перебування на посаді викладача музично - теоретичних дисциплін Запорізької вечірньої школи загальної музичної освіти №1 (05 рік 11 міс. 17 дн.) та на посаді викладача музично - теоритичних дисциплін Запорізької дитячої школи мистецтв №2 (22 роки 04 міс.) недостатньо для призначення пенсії за вислугу років. (а.с. 12-13)

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі з приводу наявності у Позивача підстав для призначення пенсії за вислугу років, та встановлення правомірності або неправомірності дій Відповідача, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, щодо вирішення питання про призначення, або відмови у призначенні Позивачу, пенсії за вислугу років, врегульовані нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про позашкільну освіту», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, нормами с.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З наданої суду ксерокопії трудової книжки Позивача у справі вбачається, що ОСОБА_1 має загальний стаж роботи на різних посадах у позашкільних навчальних закладах, та має відповідний стаж роботи понад 25 років. При цьому необхідно зазначити, що під час розгляду даної адміністративної справи Відповідачем у справі не заперечувався факт наявності у Позивача стажу роботи педагогічного працівника системи позашкільної освіти понад 25 років. (а.с.8-9)

Відповідно до положень абз. 3 ч. 4 ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Аналіз положень Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про позашкільну освіту», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» дає можливість зробити висновок про те, що Закон України «Про пенсійне забезпечення» містить загальні норми, які встановлюють право на пенсію за вислугу років для всіх категорій осіб, які мають таке право, а норми Закону України «Про позашкільну освіту» є спеціальним, оскільки визначає права, обов'язки та соціальні гарантії працівників позашкільного навчального закладу, до яких, серед іншого, відноситься право на призначення пенсії за вислугу років, і закріплюють ці права, обов'язки та соціальні гарантії визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими документами.

Отже враховуючи вищенаведені обставини справи, які були встановлені колегією суддів під час розгляду даної адміністративної справи та підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, приймаючи до уваги норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що оскільки позивач має загальний стаж, як педагогічний працівник позашкільних навчальних закладів, понад 25 років, то відповідно до положень абз. 3 ч. 4 ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту», має право на пенсію за вислугою років.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду даної справи норм матеріального та процесуального права яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 15.12.2014р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи, і незгоди з висновками суду щодо оцінки фактичних обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процессуального права, і не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195,196, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

ухвалиВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15 грудня 2014 року у справі № 331/9535/14-а, 2-а/331/206/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 27 квітня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко