Справа № 810/311/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/311/15 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 30.12.2014 №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення прийнято без повного та всебічного з'ясування обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - задовольнити, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року - скасувати та прийняти нову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено обставин щодо знаходження у реалізації 2 пляшок алкогольних напоїв горілки "Morosha Premium" 0,75 л та вина "Вайт мускат гранатовий, червоне, напівсолодке" 0,75 л з простроченими термінами придатності для споживання, маркованих марками акцизного збору попереднього зразка. Контрольна закупка таких алкогольних напоїв посадовими особами, які проводили перевірку, не здійснювалася. Крім того, жодних доказів на підтвердження факту зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, податковий орган суду не представив.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_2 має статус фізичної особи-підприємця, зареєстрований 11.07.1994 (запис в ЄДР № 2 000569). Позивач має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 19.05.2014 НОМЕР_2.

10 грудня 2014 року посадовими особами Головного управління ДФС у Київський області проведено перевірку з питань дотримання відповідачем вимог законодавства, що регулює відносини у сфері обігу алкогольних напоїв та/або тютюнових виробів, за результатами якої складено Акт від 10.12.2014 №000387.

В акті перевірки зафіксовано, що вона здійснювалась у магазині, де позивач здійснює торгівлю продуктами харчування та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В результаті перевірки встановлено факт зберігання 1 пляшки горілки "Morosha Premium" 0,75 л, дата розливу 25.12.2012, строк придатності - 12 міс. з моменту розливу, марка акцизного податку 13 АААН 003836, вартістю 137,20 грн., та 1 пляшки вина "Вайт мускат гранатовий, червоне, напівсолодке" 0,75 л, дата розливу 15.02.2013, строк придатності - 12 міс. з моменту розливу, марка акцизного податку ААВХ 311357, вартістю 32,90 грн., які були марковані марками акцизного податку попереднього зразка.

Посадові особи ГУ Міндоходів у Київський області дійшли висновку, що позивач порушив вимоги статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що виявилось у зберіганні алкогольних напоїв маркованих недійсними (невстановленого зразка) марками акцизного податку.

На підставі висновків акту прийнято рішення від 30.12.2014 № про застосування фінансових санкцій в розмірі 17000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з даним поданням.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР).

Положеннями частини першої статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, відповідно до абзацу п'ятнадцятого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

При цьому, абз. 4 ч. 4 ст. 11 Закону №481/95-ВР передбачає, що у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Тобто, у разі зміни зразка марок акцизного збору марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Як вбачається з Акту від 10.12.2014 під час перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Київській області було встановлено факт зберігання 2 пляшок алкогольних напоїв з простроченими термінами придатності для споживання, маркованих марками акцизного податку попереднього зразка.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, пославшись на ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставин викладених в акті перевірки, що жодних доказів на підтвердження факту зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка податковий орган суду не представив.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, за змістом ч. 4 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Частинами 4 та 5 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Таким чином, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної постанови, незважаючи на приписи наведених норм, не вжив передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що податковим органом 23 лютого 2015 року було подано суду письмові заперечення із доданими до них письмовими доказами, які судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови досліджені та враховані не були та на які посилається відповідач при обґрунтуванні апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Отже колегія суддів, з метою з'ясування всіх обставин у справі, вважає за необхідне дослідити докази надані відповідачем та, які не були досліджені судом першої інстанції.

Так, ОСОБА_2 був ознайомлений з актом перевірки від 10.12.2014 на бланку №000387 без зауважень, про що свідчить його особистий підпис (а.с.30-31).

В письмових пояснень від 10.12.2014 ОСОБА_2 зазначив, зокрема: «Горілка Мороша по ціні 137,20 грн. дата розливу 25.12.2012 акцизна марка ІВ АААН 003836 та пляшка вина червоного н/с Вайт мускат гранатовий 0,75 л дата розливу 15.02.2013 акцизна марка ААВ 311357 придбані у постачальника по першій формі, обліковані у встановленому законом порядку. Постачальник не повідомив у необхідності її заміни.» (а.с.32).

Тобто, фактично позивач визнав встановлені податковим органом порушення щодо зберігання алкогольних напоїв (2 пляшки) з акцизними марками по першій формі.

Водночас відповідачем доведено факт встановленого правопорушення та задокументовано його в акті перевірки у відповідності до норм податкового кодексу України.

Також суд апеляційної інстанції при вирішенні справи по суті приймає до уваги повідомлення про шантаж через погрози зведення наклепу внаслідок виконання службових обов'язків від 11 грудня 2014 адресоване начальнику Головного управління ДФС у Київській області ГДРІ ОСОБА_3, ГДРІ ОСОБА_4 та Відділом контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту року зареєстрованого за №35/10-36-22-02 (а.с.28-29).

В свою чергу не заслуговують на увагу суду доводи позивача про те, що рішення про застосування фінансових санкцій від 30 грудня 2015 року № винесене на підставі акту перевірки №0363/1000/22/НОМЕР_1 від 10 грудня 2014 року, з яким позивача не було ознайомлено та про який останньому не було відомо.

Зокрема, акт перевірки №0363/1000/22/НОМЕР_1 від 10 грудня 2014 року та акт перевірки на бланку №000387 від 10 грудня 2014 року є одним і тим же документом, в якому №000387 це номер бланку документа, а №0363/1000/22/НОМЕР_1 - реєстраційний номер в органі ДФС та який, як пояснює податковий орган, фіксується в журналі реєстрації актів фактичних перевірок.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що податковим органом було правомірно застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 17000,00 грн. за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка або з підробленими марками акцизного збору.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірності винесення оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій від 30 грудня 2015 року №, а відтак підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно з1ясовано обставин, що мають значення для справи, не вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - задовольнити, постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 14.05.2015 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.