Справа № 820/1893/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 травня 2015 р. № 820/1893/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Будьонного В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмежною відповідальністю "Торговий Дім "Текстиль-Полімер"
до Головного управління юстиції в Харківській області управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень
про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім" Текстиль - Полімер", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 12.02.2015 року ВП № 21907665; судові витрати присудити на користь позивача за рахунок Державного бюджету України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірною постановою державного виконавця ГУЮ у Харківській області УДВС ВПВР від 12.02.2015 р. з підприємства позивача незаконно стягується виконавчий збір у виконавчому провадженні № 21907665 у зв'язку з невиконанням виконавчого напису №8581 Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової С.В. від 31.08.2010 року. З даною постановою позивач не згоден у повному обсязі, вважає її незаконною, такою, що прийнята державним виконавцем з недотриманням положень статей 28, 43 ЗУ "Про виконавче провадження" та Інструкції про проведення виконавчих дій. За судженням позивача, сума виконавчого збору має утримуватись з фактично стягнутої суми (у разі реалізації майна боржника - із суми, яка надійшла вір реалізації нерухомого майна) з урахуванням вимог п. 5 ст. 28 Закону, тобто пропорційно до стягненої суми.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Представник відповідача - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області, у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст. 33-35 КАС України, просив розглядати справу без його участі, на підставі наявних в матеріалах справи матеріалів. Засобами поштового зв'язку надіслав на адресу суду заперечення (а.с.36-37), в яких вказав, що постанова від 12.02.2015 року про стягнення з ТОВ "ТД "Текстиль-Полімер" виконавчого збору ВП №21907665 винесена державним виконавцем у відповідності до положень ст.28 Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням принципу пропорційності суми виконавчого збору до стягненої суми, і тому просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень на позов, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Правовідносини з приводу розгляду адміністративним судом справ, предметом яких є рішення, дії, бездіяльність державної виконавчої служби унормовані ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч.1 ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), котрі відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (далі Закон № 606-ХІУ).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З аналізу викладених вище норм права, суд приходить до висновку, що виконавче провадження являє собою сукупність дій державного виконавця, спрямованих на примусове виконання визначених законом виконавчих документів. Суд зазначає, що державним виконавцем вчиняються дії з примусового виконання, крім іншого, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 24.09.2010 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ципліцьким Д.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 21907665 на підставі винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. виконавчого напису № 8581 від "31" серпня 2010 року. (а.с. 17-19).

Як вбачається з виконавчого напису № 8581, резолютивна частина наступна: "звернути стягнення на нерухоме майно - нежитлові будівлі літ. Ш-1 загальною площею 120,90 кв.м., літ. З-2 загальною площею 2289,10 кв.м., що знаходяться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Шевченка, 24, що належить на праві власності ТОВ "Торговий Дім "Текстиль-Полімер", яке є майновим поручителем ТОВ "Торговий Дім "Макротрейд". За рахунок коштів, отриманих від реалізації нежитлової будівлі, пропоную задовольнити вимоги ПАБ "Дочірній Банк Сбербанк Росії", у розмірі 1894100,00 (один мільйон вісімсот дев'яносто чотири тисячі сто) гривень 00 коп., що становить частину загальної суми заборгованості за кредитом, а також плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн." (а.с.18-19).

12.02.2015 державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника - ТОВ "Торговий Дім" Текстиль Полімер", у ВП № 21907665 виконавчого збору у розмірі 189580,00 грн. (а.с.6).

Юридичною підставою для прийняття вказаної вище постанови державний виконавець зазначає ст.28 Закону України "Про виконавче провадження", а фактичною - не виконання боржником виконавчого напису нотаріуса у встановлений виконавцем строк. (а.с.6).

Суд відзначає, що спірна постанова про стягнення з боржника виконавчого збору винесена державним виконавцем 12.02.2015р. у відповідності до положень п.1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", при цьому, сума виконавчого збору 189 580,00 грн. становить 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом № 8581 від 31.08.2010р.

Також судовим розглядом встановлено, що за результатами проведення прилюдних торгів, які відбулися 19.01.2015р., з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: нежитлові будівлі літ. Ш-1 загальною площею 120,90 кв.м., літ. З-2 загальною площею 2289,10 кв.м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 24, відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 16.04.2014 № 656/5, переможцем торгів були сплачені грошові кошти у сумі 457277,42 грн.

Кошти надійшли на депозитний рахунок Головного управління юстиції у Харківській області.

Разом з тим, 12.02.2015р. державний виконавець своєю постановою постановив стягнути з позивача виконавчий збір у розмірі 189 580,00 грн.

Статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 28 Закону 606-XIV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо стягнутої з боржника суми недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми.

Статтею 43 Закону 606-XIV визначено, що розподіл стягнутих державним виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаної від реалізації майна боржника) здійснюється у такому порядку:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми;

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені державним виконавцем відповідно до вимог цього Закону.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється по мірі їх стягнення.

Сума, що залишилася після сплати штрафів, повертається боржнику.

Суд аналізуючи вище зазначені положення закону у сукупності приходить до висновку, що сума виконавчого збору має утримуватись з фактично стягнутої суми (у разі реалізації майна боржника - із суми, яка надійшла від реалізації нерухомого майна) з урахуванням вимог п. 5 ст. 28 Закону № 606-XIV, тобто пропорційно до стягненої суми.

Слушність такого висновку підтверджена ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.03.2014 року у справі № К/9991/48194/12 і окружний адміністративний суд не знаходить правових підстав для залишення при розв'язанні спору поза увагою правових позицій, які викладені адміністративним судом касаційної інстанції в даному судовому акті.

Згідно ч. 6 ст. 54 Закону 606-XIV, за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені ст. 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі, якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, в даному випадку сума виконавчого збору має утримуватись з суми, яка надійшла від реалізації нерухомого майна з урахуванням вимог ч. 6 ст. 54 Закону 606-XIV.

Крім того, на виконання Закону 606-XIV наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. № 74/5 затверджено Інструкцію про проведення виконавчих дій, яка визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно - правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку.

Пункт 4.14. зазначеної Інструкції встановлює, що з грошової суми (у т.ч. одержаної від реалізації майна боржника), яка стягнута державним виконавцем з боржника, у першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на проведення виконавчих дій, у другу чергу компенсуються витрати на здійснення виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб, у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір. Виконавчий збір стягується пропорційно до фактично задоволених вимог стягувача.

Отже, судовим розглядом встановлено факт порушення спірним рішенням та діями відповідача прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а відтак позов належить задовольнити.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Текстиль-Полімер" до Головного управління юстиції в Харківській області управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 12.02.2015 року ВП № 21907665.

Стягнути з державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Текстиль-Полімер" (місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, б.31, код ЄДРПОУ - 31027038) судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 22 травня 2015 року.

Суддя О.В. Панченко