Справа № 826/7794/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 травня 2015 року № 826/7794/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за поданнямДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автономні джерела струму"
про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшло подання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі -ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві) про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Автономні джерела струму» () (далі - ТОВ «Автономні джерела струму»), застосованого рішенням заступника начальника ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 29.04.2015 року.

Представник заявника у судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що проти наказу податкового органу від 28.04.2015 року «Про проведення документальної позапланової перевірки» заперечує та підтверджує факт недопущення працівників податкового органу до перевірки.

Частиною 8 статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неявка у судове засідання сторін не перешкоджає розгляду подання.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи неприбуття в судове засідання представника відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У зв'язку із надходження доручення ГУ ДФС у м. Києві від 06.04.2015 року № 8130/7/26-15-22-11-07 та перебуванням ТОВ «Автономні джерела струму» на податковому обліку у ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, останнім 23 квітня 2015 року видано наказ № 748 «Про проведення документальної позапланової перевірки» за період діяльності із 01.01.2010 року по 31.03.2015 року та направлення № 807/26-50-22-06, № 808/26-50-22-06. Тривалість вказаної перевірки з 23.04.2015 року на 10 робочих днів.

Як вбачається з матеріалів подання, перевіряючими відповідно до зазначеного наказу та направлень на перевірку, 28 квітня 2015 року здійснено виїзд на адресу ТОВ «Автономні джерела струму» (м. Київ, вул. Новопирогівська, 50) де головному бухгалтеру зазначеного товариства ОСОБА_1 були пред'явлені направлення на перевірку та копія наказу на проведення перевірки.

У той же час, службовою особою було відмовлено розписатися в отриманні копії наказу 23 квітня 2015 року № 748 та направлень на перевірку № 807/26-50-22-06, № 808/26-50-22-06, про що податковим органом складено акти від 28 жовтня 2012 року про відмову ТОВ «Автономні джерела струму» від допуску до перевірки № 224/3-26-50-22-06 та про відмову в отриманні копії наказу про проведення документальної виїзної перевірки № 225/3-26-50-22-06.

За вказаних обставин, 28 квітня 2015 року начальник управління податкового аудиту ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві Міхонік С.А. звернулася до заступника начальника ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві Поліщук С.В. зі зверненням про застосування адміністративного арешту майна платника податків - ТОВ «Автономні джерела струму».

29 квітня 2015 року заступником начальника ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві Поліщук С.В. о 15 год. 00 хв. прийнято рішення № 7845/10/26-50-22-06 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків - ТОВ «Автономні джерела струму».

З метою перевірки судом обґрунтованості застосованого умовного адміністративного арешту майна платника податків ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві звернулася до суду з вказаним поданням.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість подання, виходячи з наступного.

Податковий кодекс України (далі за текстом -ПК України), регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, повноваження і обов'язки посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.2 вказаної статті ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 78 ПК України визначено порядок проведення документальних позапланових перевірок.

Відповідно до пп. 78.1.11, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Приписами пункту 78.4 та 78.5 ст. 78 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 81.2 зазначеної статті у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку). (п. 81.3. ст. 81 ПК України).

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків застосовується в разі, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно п. 94.5 ст. 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до п. 94.6 вказаної статті керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається:

- платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна;

- іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Приписами п. 94.10 ст. ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Як підтверджується матеріалами справи, ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві діяла в межах чинного законодавства під час призначення документальної позапланової виїзної перевірки відповідача та застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

У той же час, суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Відповідно до п.9 листа Вищого адміністративного суду України від 02.02.2011 р. №149/11/13-11, спір про право в контексті п. 2 ч. 5 ст. 183-3 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті ст.183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. Наприклад, платником податків оскаржено до суду рішення про застосування адміністративного арешту (пункт 94.11 статті 94 Податкового кодексу України); оскаржено податкове повідомлення-рішення, яке покладено в основу податкового боргу, що стягується шляхом внесення подання, тощо. При цьому незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов'язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв'язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.

Як вбачається з наданих пояснень відповідача, останній заперечував законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, з підстав не зазначення в наказі на проведення перевірки від 23 квітня 2015 року № 748 постанови якого органу та у зв'язку з яким кримінальним провадженням прийнято рішення про проведення такої перевірки.

При цьому, суд зазначає, що пп. 78.1.11, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, на підставі якого винесено вказаний вище наказ, не передбачено зазначення у самому наказі повної назви судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Вказаним пунктом чітко зазначено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, а саме:

- отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки;

- отримання постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Як встановлено під час розгляду даної справи, підставою для видачі наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, стала постанова Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України про призначення документальних позапланових перевірок за додержанням вимог податкового та митного законодавства від 25.02.2015 року щодо переліку суб'єктів господарювання, серед яких є і ТОВ «Автономні джерела струму», винесена в рамках кримінального провадження № 0000369 за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України.

Отже, наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Автономні джерела струму» від 23 квітня 2015 року № 748 ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Окрім цього, судом також не беруться до уваги, посилання відповідача на ч. 2 п. 78.2 ст. 78 ПК України, а саме на заборону контролюючим органам проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду надано не було. Вказаних фактів не було встановлено і під час розгляду вказаного подання.

Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідач відмовився від проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення, податковим органом було правомірно прийнято рішення про накладення адміністративного арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Автономні джерела струму» (), як це передбачено приписами пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, а з поданих до суду матеріалів спір про право не вбачається.

Відтак, рішення заступника начальника ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, прийняте 29.04.2015 року о 15:00 год. про застосування до ТOB «Автономні джерела струму» () умовного адміністративного арешту майна платника податків є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 1833 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби.

Відповідно до ч. 1 цієї статті провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо, зокрема, підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному випадку суд приходить до висновку, що подані заявником докази та наведені обставини, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, свідчать, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, ним дотримано всі процедури, передбачені ПК України, що передують зверненню до суду з відповідним поданням, а також дотримано строк і порядок звернення до суду з поданням, у зв'язку з чим та враховуючи, що станом на час розгляду справи податковий борг не погашений, подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 1833, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Подання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві задовольнити повністю.

2. Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Автономні джерела струму» (), застосованого рішенням заступника начальника ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 29.04.2015 року.

3. Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко