Справа № 817/715/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/715/15

18 травня 2015 року 17год. 55хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача: представник Прокопець Я.В.,

третьої особи: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5
про визнання протиправним та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Костопільсткого районного управління юстиції Рівненської області Прокопець Я.В. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Прокопець Я.В. від 10.12. 2013 року № 8894477 про державну реєстрацію прав та обтяжень.

01.04. 2015 року відповідачем було подано клопотання про залучення ОСОБА_5 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних на предмет спору на стороні відповідача (а.с. 58). Усною ухвалою суду від 01.04. 2015 року було задоволено клопотання відповідача та залучено ОСОБА_5 до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних на предмет спору на стороні відповідача (а.с. 59-60).

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 02.10. 2013 року у справі № 564/965/13-ц, яке набрало законної сили, розірвано договір довічного утримання (догляду) від 05.03. 2009 року, укладений між ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) та ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5.). Повернуто ОСОБА_1 у власність житловий будинок з надвірними будівлями № АДРЕСА_1, загальною площею 65,5 кв.м., житловою - 33,8 кв.м. На підставі цього позивач звернулася до Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області із заявою про реєстрацію за нею права власності на вище згадуваний будинок. Однак, рішенням державного реєстратора ОСОБА_6 від 06.06. 2014 року було відмовлено у реєстрації права власності на житловий будинок, оскільки за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на новозбудований житловий будинок загальною площею 118,3 кв.м., житловою площею 67,6 кв.м., що унеможливлює проведення реєстрації права власності. Натомість, в процесі оскарження рішення державного реєстратора від 06.06. 2014 року № 13606906, позивачу стало відомо про наявність рішення державного реєстратора Прокопець Я.В від 10.12. 2013 року № 8894477, за яким за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № АДРЕСА_1. Вказане рішення позивач вважає протиправним, оскільки ОСОБА_5 не було переобладнано старий житловий будинок житловий будинок з надвірними будівлями № АДРЕСА_1, загальною площею 65,5кв.м., житловою - 33,8 кв.м. у літню кухню, а реєстрація права власності за ОСОБА_5 на новозбудований будинок відбулася з врахуванням начебто переобладнаного старого будинку на літню кухню. Однак, представником позивача було наголошено, що КП «Рівненське РБТІ» виготовило технічний паспорт як на житловий будинок. Більше того, ОСОБА_5 не мав права реєструвати за собою права власності, оскільки на той момент договір довічного утримання вже був розірваний, а тому не мав права розпоряджатися даним будинком. За таких обставин позов просив позов задовольнити повністю.

Відповідач у задоволенні позову просив відмовити повністю, у зв'язку з безпідставністю. На підтвердження правомірності своїх дій пояснив, що у відповідності до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Під час розгляду заяви ОСОБА_5, було здійснено перевірку інформації, та з'ясовано, що за ОСОБА_5 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно було зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання № 462 від 05.03. 2009 року. З аналізу наданих документів встановлено, що згідно із рішення виконкому житловий будинок переобладнано в літню кухню. Разом з тим, державний акт на право власності на земельну ділянку, технічний паспорт, декларація про готовність об'єкта до експлуатації видані за адресою АДРЕСА_1. Керуючись нормами законодавства, реєстратор зазначив, що ним правомірно прийнято оскаржуване рішення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 пояснив, що ним у відповідності та на підставі норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» подано всі необхідні документи державному реєстратору для реєстрації права власності за житловим будинком, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Крім того, зазначив, що Виконавчий комітет Костопільської міської ради надав дозвіл ОСОБА_5 на реконструкцію старого житлового будинку на кухню по АДРЕСА_1. Таким чином, підстав для скасування рішення державного реєстратора від 10.12. 2013 року № 8894477 , за яким проведено реєстрацію права власності за ОСОБА_5 - немає.

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про визнання поважними причин пропуску звернення до адміністративного суду, оскільки, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_7 дізналася про оспорюване рішення лише під час розгляду Рівненським окружним адміністративним судом адміністративної справи №817/3591/14 за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинення певних дій, зокрема, під час дослідження реєстраційної справи та у зв'язку з наданими відповідачем в ході судового розгляду справи поясненнями.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Народного суду Костопільського району Рівненської області від 02.08. 1978 року за ОСОБА_1 визнано право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу із рішення суду та копією витягу про реєстрацію права на нерухоме майно від 06.11. 2008 року (а.с.147-148).

Матеріалами справи підтверджено та сторонами у справі не заперечується, що 05.03. 2009 року укладено договір довічного утримання (догляду) між ОСОБА_1 та ОСОБА_5.(а.с.53).

Разом з тим, на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 02.10. 2013 року договір довічного утримання від 05.03. 2009 року розірвано та повернуто ОСОБА_1 у власність житловий будинок з надвірними будівлями № АДРЕСА_1, загальною площею 65,5 кв.м., житловою - 33,8 кв.м.

На підставі цього позивач звернулася до Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області із заявою про реєстрацію за нею права власності на вище згадуваний будинок. Проте, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 від 06.06. 2014 року № 13606906, керуючись ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 16, п. 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, було відмовлено у реєстрації права приватної власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, оскільки згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно за даною адресою зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на новозбудований житловий будинок загальною площею 118,3 кв.м., житловою площею 67,6 кв.м., що унеможливлює проведення реєстрації права власності (а.с. 26).

Крім того, в матеріалах справи міститься копія рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Прокопець Я.В від 10.12. 2013 року № 8894477, за яким за ОСОБА_5 було проведено державну реєстрацію права приватної власності на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 (а.с.113).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Так, правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07. 2004 року № 1952-IV (далі - Закон України від 01.07. 2004 року № 1952-IV).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України від 01.07. 2004 року № 1952-ІV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України від 01.07. 2004 року № 1952-IV, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 цього Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частиною 1 ст. 24 цього Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.06. 2011 р. № 703 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), визначав процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна (далі - Порядок).

Згідно із п.16, п. 23 Порядку, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Разом з тим, п. 29 та п. 30 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на новозбудований чи реконструйований об'єкт нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав технічний паспорт на такий об'єкт.

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі договору, відповідно до якого право власності або інше речове право на нерухоме майно набувається у зв'язку з настанням або ненастанням певної події, заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27-29 цього Порядку, подає документ, що підтверджує факт настання або ненастання такої події.

На переконання суду, висновки державного реєстратора щодо правомірності прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.12. 2013 року № 8894477, за яким за ОСОБА_5 було проведено державну реєстрацію права приватної власності на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 - є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам Закону України від 01.07. 2004 року № 1952-IV з огляду на наступне.

Так, згідно Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 8894477 від 10.12. 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Костопільского районного управління юстиції Рівненської області Прокопець Я.В. було проведено державну реєстрацію приватної власності на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 за ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_1 (а.с. 22).

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради № 456 від 31.10. 2013 року було надано дозвіл ОСОБА_5 на реконструкцію старого житлового будинку на літню кухню по АДРЕСА_1 (а.с.55).

Технічним паспортом виготовленим станом на 26.05. 2014 року підтверджено факт реконструкції старого житлового будинку загальною площею 65,5 кв.м., житловою - 33,8 кв. м. та вказано на інші добудови (а.с. 23-26).

Відповідно до копії листа Виконавчого комітету Костопільської міської ради рішення про присвоєння поштової адреси по АДРЕСА_1 на нерухоме майно, що належить ОСОБА_5 - не приймалося (а.с.27).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 подав документи на реєстрацію новозбудованого будинку на підставі рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради № 456 від 31.10. 2013 року щодо реконструкції старого житлового будинку на літню кухню по АДРЕСА_1.

Тобто враховуючи наявне зареєстроване речове право за ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1 реєстрації підлягала саме реконструкція проведена третьою стороною.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України від 01.07. 2004 року № 1952-ІV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам, а саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України від 01.07. 2004 року № 1952-IV, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно з ч. 1 ст. 24 цього Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону.

Таким чином, при наявності запису щодо реєстрації права приватної власності за ОСОБА_5 на житловий будинок, що розташований за адресою у АДРЕСА_1, заявлене право на реєстрацію права приватної власності на новозбудований житловий будинок загальною площею 118,3 кв.м., житловою площею 67,6 кв.м., що розташований за аналогічною адресою та є реконструкцією старого житлового будинку не підлягає державній реєстрації, оскільки заявлене право щодо реконструкції не підлягає державній реєстрації відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України від 01.07. 2004 року № 1952-ІV.

Крім того, суду слід зазначити, що відповідно до п. 2.5 наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 3502/5 від 12.12. 2011 року для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права, інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, заявник подає документ, що є підставою для зміни відомостей, копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, та документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав.

Тобто у разі проведення реконструкції житлового будинку (зміни відомостей про нерухоме майно), речове право на який зареєстроване у державному реєстрі, державному реєстратору слід вчинити дії щодо внесення змін до записів Державного реєстру прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, а не вчиняти нову реєстраційну дію.

В силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх без посередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем як суб'єктом владний повноважень не доведено факту правомірності винесення рішення від 10.12. 2013 року № 8894477 про державну реєстрацію прав та обтяжень.

Натомість факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. А тому, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Костопільсткого районного управління юстиції Рівненської області Прокопець Я.В. від 10.12.2013 року № 8894477 про державну реєстрацію прав та обтяжень - підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Враховуючи викладене та те, що позов задоволено повністю на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, позивачу слід присудити з Державного бюджету України 73 грн. 08 коп. судового збору, сплаченого згідно квитанції № 0..1 від 16.03. 2015 р.(а.с. 2).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області Прокопець Яніни Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №8894477 від 10.12.2014 року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.