Справа № 813/8443/14
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року 10 год. 43 хв. Справа № 813/8443/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Козак О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у м. Львові у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до в.о прокурора Галицького району м. Львова Ковальчука Максима Валерійовича про визнання незаконними дій і зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до в.о прокурора Галицького району м. Львова Ковальчука Максима Валерійовича, в якій позивач просить суд:

- визнати дії в.о. прокурора Галицького району м. Львова Ковальчука М.В. незаконною бездіяльністю;

- зобов'язати в.о. прокурора Галицького району м. Львова Ковальчука М.В. вчинити дії - скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 212-3 КУпАП відносно начальника пасажирської служби ДТГО «Львівська залізниця» Яворського Богдана Олександровича, передати матеріали до суду для притягнення його до адміністративної відповідальності;

- зобов'язати в.о. прокурора Галицького району м. Львова Ковальчука М.В. вжити заходи прокурорського реагування до ДТГО «Львівська залізниця» щодо надання інформації запитуваної в інформаційному запиті ОСОБА_1 від 27.10.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посадовою особою прокуратури Галицького району м. Львова всупереч нормам ст. 212-3 КУпАП, п. 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП та п. 2 ч. 1 Закону України «Про прокуратуру» не складено протокол про адміністративне правопорушення відносно начальника пасажирської служби ДТГО «Львівська залізниця», а матеріали справи не передано до суду для притягнення останнього до відповідальності та не зобов'язано ДТГО «Львівська залізниця» надати інформацію, запитувану в інформаційному запиті від 27.10.2014 року. Відтак, такі дії посадової особи прокуратури, позивач розцінює як бездіяльність.

В судовому засіданні 12.05.2015 року у відповідності до вимог ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та просив суд задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що відповідач належним чином, в силу приписів ст.ст. 33-35 КАС України, повідомлений про час та місце розгляду справи і справу можливо розглядати у відсутності представника відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до ст. 71 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані ним документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся у ДТГО «Львівська залізниця» із інформаційним запитом про надання інформації з проханням надати інформацію про дату отримання ОСОБА_1 трудової книжки на руки при звільненні з ДТГО «Львівська залізниця» (ВЧД-1) та завірений витяг з книги (журналу) обліку руху трудових книжок, а також видати довідку про суму та дату розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з посади начальника пасажирського поїзда та надати копію документа яким це підтверджується.

01.11.2014 року ОСОБА_1 отримано з ДТГО «Львівська залізниця» лист №Л-7/2708 від 31.10.2014 року.

Так, з листа начальника пасажирської служби Яворського Б.О., адресованого ОСОБА_1, вбачається, що ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено розпорядників інформації для цілей закону. Відповідно до норм цієї статті суб'єкти господарювання, яким є ДТГО «Львівська залізниця», які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями є розпорядниками інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. Відтак, враховуючи вищезазначене у залізниці відсутні правові підстави надання інформації згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації».

08.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до прокурора Галицького району м. Львова із скаргою на протиправні дії ДТГО «Львівська залізниця» з проханням скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 212-3 КУпАП відносно начальника пасажирської служби ДТГО «Львівська залізниця» Яворського Богдана Олександровича, передати матеріали до суду для притягнення останнього до відповідальності та зобов'язати ДТГО «Львівська залізниця» надати інформацію, запитувану в інформаційному запиті від 27.10.2014 року.

16.11.2014 року ОСОБА_1 отримано відповідь від в.о. прокурора Галицького району м. Львова Ковальчука М.В. від 12.11.2014 року № 04/7-297-13, з якої вбачається, що скарга ОСОБА_1 від 08.11.2014 року направлена начальнику ДТГО «Львівська залізниця» Піху Б.П. для організації перевірки та розгляду звернення щодо неналежного розгляду інформаційного запиту начальником пасажирської служби Яворським Б.О.

Позивач вважає такі дії незаконною бездіяльністю, а тому враховуючи викладене, звернувся до адміністративного суду за захистом порушених, на його думку, прав.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховував наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про звернення громадян», законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про прокуратуру», прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. Прокурор здійснює нагляд за додержанням вимог законодавства щодо порядку розгляду скарг всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» визначено, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Окрім того, наказом Генерального прокурора України № 9 гн від 28.12.2005 «Про організацію роботи з розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) з метою забезпечення виконання вимог Конституції України, Законів України «Про звернення громадян», «Про статус народного депутата України», «Про статус депутатів місцевих рад», Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо забезпечення реалізації громадянами конституційного права на звернення», вдосконалення діяльності органів прокуратури щодо розгляду та вирішенні заяв, скарг і пропозицій затверджено Інструкцію про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України (далі - Інструкція). Зокрема, пунктом 3.3 Інструкції передбачено, що звернення громадян, службових та інших осіб у 5-денний строк направляються за належністю з одночасним повідомленням про це заявників районними прокурорами та їх заступниками.

Згідно пп. 4.1, 4.2 Інструкції звернення, у яких порушуються питання, що не належать до повноважень органів прокуратури, в термін не більше п'яти днів працівниками управління організації прийому громадян та розгляду звернень Генеральної прокуратури України, галузевих підрозділів прокуратур обласного рівня, міськими, районними, міжрайонними прокурорами та їх заступниками надсилаються за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянин, який подав звернення. При цьому заявнику обов'язково роз'яснюється компетенція органів прокуратури та право звернення до суду. За необхідності автору звернення надається роз'яснення контрольних функцій Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, органів влади та місцевого самоврядування, уповноважених вжити відповідних заходів. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до прокурора Галицького району м. Львова зі скаргою, в якій однією з вимог було - складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 212-3 КУпАП відносно начальника служби ДТГО «Львівська залізниця».

Проте, судом встановлено, що прокуратурою Галицького району м. Львова при наданні відповіді ОСОБА_1 не дотримано вимог п.4.2 вищезазначеної Інструкції, а саме, не роз'яснено, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-3 КУпАП, вправі складати уповноважені особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради з прав людини (крім порушень права на інформацію відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

Що стосується інших позовних вимог позивача, а саме вимоги про зобов'язання в.о. прокурора Галицького району м. Львова Ковальчука М.В. вчинити дії - скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 212-3 КУпАП відносно начальника пасажирської служби ДТГО «Львівська залізниця» Яворського Богдана Олександровича, передати матеріали до суду для притягнення його до адміністративної відповідальності та вжити заходи прокурорського реагування до ДТГО «Львівська залізниця» щодо надання інформації запитуваної в інформаційному запиті ОСОБА_1 від 27.10.2014 року, суд приходить до висновку, що такі не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 14.10.2014), внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема до ч. 1 ст. 255 Кодексу. Так, відповідно до п. 8-1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-3 КУпАП, вправі складати уповноважені особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради з прав людини (крім порушень права на інформацію відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

Окрім цього, відповідно до розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 14.10.2014), прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді. Підстави представництва прокуратурою інтересів громадянина визначено ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 з наступними змінами).

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду в порядку адміністративного судочинства.

Крім цього, слід зазначити, що відповідно до положень п. 6.2 наказу Генерального прокурора України № 3 гн від 07.11.2012 року «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, не допускається підміна органів державного нагляду (контролю) та управління, дублювання їх функцій, не відображення роботи цих органів як результати нагляду за додержанням і застосуванням законів.

Відтак, враховуючи наведене, в задоволенні вищевказаних позовних вимог слід відмовити.

Положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням положень вищевказаних статей, з метою повного захисту прав позивача, суд виходить за межі позовних вимог та зобов'язує відповідача розглянути скаргу ОСОБА_1 від 08 листопада 2014 року на дії ДТГО «Львівська залізниця» і вжити заходів прокурорського реагування.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69, 70, 71, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність в.о. прокурора Галицького району м. Львова Ковальчука М.В. щодо не проведення перевірки фактів, викладених у скарзі ОСОБА_1 на дії ДТГО «Львівська залізниця» від 08 листопада 2014 року.

3. Зобов'язати прокуратуру Галицького району м. Львова розглянути скаргу ОСОБА_1 від 08 листопада 2014 року на дії ДТГО «Львівська залізниця» і вжити заходів прокурорського реагування.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 18 травня 2015 року.

Суддя Сакалош В.М.