Справа № 812/103/15
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/103/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Тихонова І.В.,

при секретарі: Тельдековій Н.В.,

за участю сторін:

представників позивача Джунь С.В.,

представника відповідача 1: Немчілова Л.Ю.

представника відповідача 2: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Луганську Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів та зборів України, Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області про стягнення бюджетної заборгованості та пені за несвоєчасне відшкодування суми ПДВ за березень 2012 року в розмірі 2083046,81грн.,

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Луганську Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів та зборів України, Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області про стягнення бюджетної заборгованості та пені.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 19.04.2012 Приватним акціонерним товариством "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" (далі - Позивач) до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Луганську Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів та зборів України (далі - Відповідач-1) подано податкову декларацію з податку на додану вартість разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (ПДВ) за березень 2012 р. у розмірі 97 277 334 грн.

03.12.2012 позивач надав уточнюючий розрахунок до податкової декларації з ПДВ податкового періоду лютого 2012, яким збільшив обсяг придбання товару та розмір ПДВ, сплаченого митним органом. Збільшено суму придбання з 1 029 556 672,00грн. до 1 037 917 080,00грн., або на 8 360 408,00грн., та відповідно, збільшено суму сплаченого ПДВ з 205 911 334,00грн до 207 583 416,00грн, або на 1 672 082,00грн.

04.12.2012 позивач надав уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок попереднього періоду, яким скоригував розмір суми від'ємного значення попереднього звітного періоду (рядок 21.1) в сторону збільшення на 1 672 082,00грн, та суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку з 97 277 334,00грн. До 98 949 416,00грн., або на 1 672 082,00грн. більше.

Позивачем до відповідача - 1 подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (ПДВ) за березень 2012 року у розмірі 98 949 416 грн.

Станом на день подання позову сума бюджетного відшкодування заборгованості становить 1 672 082,00грн.

Пунктом 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, починаючи з 31.03.2013р., виникла заборгованість бюджету перед позивачем з відшкодування податку на додану вартість., тобто за період з 31.03.2013 по 31.03.2015 (або 731 день), складає 410 964,81грн.

За таких обставин позивач просив стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" бюджетну заборгованість у розмірі 1 672 082,00грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" пеню у розмірі 410 964,81грн., за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав у повному обсязі та зазначив, що оскільки у разі невідшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість право платника податку порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, способом захисту цього права має бути вимога про стягнення зазначених коштів (відшкодування заборгованості).

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2009 року за наслідками розгляду за винятковими обставинами у зв'язку з наявністю підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, - неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, справи за позовом закритого акціонерного товариства "Авангард" до державної податкової інспекції у Тисменицькому районі Івано-Франківської області, яка є правонаступником Тисменицької міжрайонної державної податкової інспекції Івано-Франківської області, Головного управління Державного казначейства в Івано-Франківській області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення та спонукання до вчинення дій. Зокрема, у зазначеній постанові Верховий Суд України вказав, що рішення судів у частині задоволення позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати органу державного казначейства висновок щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, є помилковими, оскільки в цій частині провадження у справі підлягало закриттю у зв'язку з тим, що така вимога не є способом захисту прав платника податку на додану вартість і не підлягає розгляду в суді. У разі невідшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість право платника порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, тому способом захисту цього права має бути вимога про стягнення зазначених коштів (відшкодування заборгованості).

Крім того зазначив, що неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та погашення у звя'зку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені. Дана позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 року у справі №21-131а14.

Представник відповідача СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську ДПС у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що загальний порядок відшкодування з Державного бюджету України суми ПДВ регулюється ст.200 ПК України та ч.2 ст.99 КАС України. Однак, вважає що позивач звернувся до суду лише 17.04.2015, тобто через 1 рік 6 місяців, тим самим пропустивши строк звернення до суду.

Щодо стягнення пені відповідач СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську ДПС зазначив, що нарахування пені залежить від подання податковим органом висновку про відшкодування сум ПДВ або за рішенням суду. В зв'язку з чим вважає, що на даний час бюджетна заборгованість відсутня, а тому не має підстав для нарахування пені. Крім того, Законом України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" передбачені видатки на сплату пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість.

За таких підстав представник відповідача СДПІ з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів просив відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю .

Представник відповідача ГУ ДКС України в Луганській області у судове засіданні не з'явився, надав письмові заперечення проти позову, в яких послався про неможливість відшкодування суми ПДВ, оскільки податковим органом такий висновок не надавався.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача СДПІ з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, врахувавши заперечення другого відповідача - ГУ ДКС України в Луганській області, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.11ст. 200 Податкового кодексу України встановлено, що за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з п. 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Відповідно до п. 200.17 ст. 200 Податкового кодексу України джерелом сплати бюджетного відшкодування (в тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету.

Згідно з п. 4 ч. 4 Положення про Державне казначейство України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 21.12.2005 року, казначейство відповідно до покладених на нього завдань провадить безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевого бюджетів і бюджетних установ, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Відповідно до п.п. 4.1 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 02.07.1997 року № 209/72 (у редакції наказу Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 21.05.2001 року № 200/86) відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалися сторонами наступні обставини.

19.04.2012 Приватним акціонерним товариством "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Луганську Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів та зборів України подано податкову декларацію з податку на додану вартість разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (ПДВ) за березень 2012 р. у розмірі 97 277 334 грн.(а.с.128-130).

03.12.2012 позивач надав уточнюючий розрахунок до податкової декларації з ПДВ податкового періоду лютого 2012, яким збільшив обсяг придбання товару та розмір ПДВ, сплаченого митним органом(12.1). Збільшено суму придбання з 1 029 556 672,00грн. до 1 037 917 080,00грн., або на 8 360 408,00грн.(12.1), та відповідно, збільшено суму сплаченого ПДВ з 205 911 334,00грн до 207 583 416,00грн, або на 1 672 082,00грн. більше (а.с152-155).

19.04.2012 року ПАТ "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" подала декларацію з ПДВ за березень 2012 року, яка була прийнята, що підтверджується квитанцією №2. В рядку 23 зазначеної декларації позивачем було заявлено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню - 97 277 344грн. (а.с.128-131) Разом з податковою декларацією позивачем було подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток №4) (а.с.140).

У період з 11.02.2013 по 26.02.2013 відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" з питань достовірності визначення від'ємного значення за липень 2011р, вересень 2011р, лютий 2012р., жовтень 2012р., листопад 2012р. та достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2011р., вересень 2011р., березень 2012р., листопад 2012р., грудень 2012р., за наслідками якої було складено довідку від 20.03.2013 №72/23-102/32292929. Перевіркою підтверджено правомірність коригування, проведеного позивачем в уточнюючому розрахунку до податкової декларації за березень 2012р. Зі збільшенням на 1 672 082,00грн. суми бюджетного відшкодування (а.с.23-89).

Відповідач не заперечував проти підтвердження перевіркою правильності відображене ПРАТ "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" суми бюджетного відшкодування проведеного позивачем в уточнюючому розрахунку до податкової декларації за березень 2012р. у сумі 1 672 082,00грн.

Відповідно з ч.3 ст.72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до п.4 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичних осіб, затвердженого наказом ДПА України 24.12.2010 №1003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2011 за №70/18808, акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Оскільки сторонами не заперечувалися обставини щодо правомірності заявлення бюджетного відшкодування за листопад 2012 року у сумі 15 082 279грн. та за грудень 2012 року у сумі 3 869 038грн., та матеріалами перевірки не виявлено порушень з боку позивача заявлення даної суми, крім того саме на податковий орган покладено обов'язок контролю правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та заявлення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку, та суд не може підміняти собою орган до повноважень та компетенції якого відноситься обов'язок контролю з питань податкового законодавства, а у суду не виникають сумніви щодо достовірності цих обставин, обставини щодо правомірності заявлення бюджетного відшкодування (в частині грошового розміру) не підлягає доказуванню.

Спірне питання полягає в своєчасності надання податковим органом висновку до органів державної казначейської служби щодо відшкодування заявленої суми ПДВ, яка була підтверджена під час перевірки.

Оскільки за результатами перевірки було підтверджено правильність відображення ПРАТ "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" бюджетне відшкодування з ПДВ, то на підставі п.200.12 ст.200 ПК України у відповідача - СДПІ з обслуговування великих платників у місті Луганську Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів та зборів України, виникло зобов'язання у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пункт 200.12 ст.200 ПК України встановлює, що у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Дана норма регулює питання порядку зупинення та поновлення процедури відшкодування органами Державного казначейства України в частині оскаржуваної суми.

Як встановлено у судовому засіданні ані позивачем, ані відповідачем не оскаржувалась сума ПДВ, заявлена до відшкодування за листопад 2012 року у сумі 15 082 279грн. та грудень 2012 року у сумі 3 869 038грн., тому у відповідача - СДПІ з обслуговування великих платників у місті Луганську Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів та зборів України не було законних підстав для не надання висновку до органів Державного казначейства України на неоспорювану суму, а тому бездіяльність СДПІ з обслуговування великих платників у місті Луганську Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів та зборів України щодо ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області висновку про відшкодування Приватному акціонерному товариству "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" ПДВ є протиправною, а сума підлягає стягненню.

З метою посилення відповідальності органів ДПС за своєчасне відшкодування ПДВ з Державного бюджету поновлено норму щодо нарахування пені на суму простроченої заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ.

Так п.200.23 ст.200 ПК України встановлено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Зі змісту даної норми вбачається, що пеня на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість нараховується саме у день погашення такої заборгованості.

Статтею 95 Конституції України визначено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Підпунктом 8 пункту 1 статті 7 Бюджетного кодексу України передбачено, що принципом бюджетної системи України є принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до підпункту 13 пункту 1 статті 2 Бюджетного кодексу України до видатків бюджету не належать: погашення боргу; надання кредитів з бюджету; розміщення бюджетних коштів на депозитах; придбання цінних паперів; повернення надміру сплачених до бюджету сум податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету, проведення їх бюджетного відшкодування.

Статтею 87 Бюджетного кодексу України визначено види видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, серед яких також відсутні видатки на повернення надміру сплачених до бюджету сум податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету, проведення їх бюджетного відшкодування.

Посилання відповідача на те, що законом України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" не передбачені видатки на сплату пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, а тому неможливість їх сплати, є незмістовним, оскільки законом України про Державний бюджет не можуть бути передбачені кошти на повернення надміру сплачених до бюджету сум податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету, проведення їх бюджетного відшкодування, оскільки вони не відносяться до видатків з бюджету.

Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (далі - Порядок №845).

Згідно з п. 2 Порядку №845 безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до п.16 Порядку №845 органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку.

З аналізу наведених норм Податкового кодексу України та Порядку №845, вбачається, що пеня, нарахована на заборгованість державного бюджету з відшкодування ПДВ, списується органами Казначейства за судовими рішеннями у безспірному порядку.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що сума пені яка підлягає до сплати позивачу складає 410 964,81грн. за прострочення з 13.03.2013 по 31.03.2015 (або 731 день) сплати заборгованості, а саме:

- в період з 31.03.2013 по 09.06.2013 - 7,5% (діюча облікова ставка НБУ) х

120% =9,0% : 366 днів = 0.0246 х 71 днів х 1672 082грн. = 29 192,91грн.

- в період з 10.06.2013 по 12.08.2013 - 7% (діюча облікова ставка НБУ) х

120% =9,0% : 366 днів = 0.0246 х 64 днів х 1672 082грн. = 24 560 42грн.

- в період з 13.08.2013 по 31.12.2013 - 6,5% (діюча облікова ставка НБУ) х 120% =9,0% : 366 днів = 0.0246 х 141днів х 1672 082грн. = 50 244,70грн.

- в період з 01.01.2014 по 14.04.2014 - 6,5% (діюча облікова ставка НБУ) х 120% =9,0% : 366 днів = 0.0246 х 104днів х 1672 082грн. = 37 161,45грн.

- в період з 15.04.2014 по 16.07.2014 - 9,5% (діюча облікова ставка НБУ) х 120% =9,0% : 365 днів = 0.0246 х 93днів х 1672 082грн. = 48 568,26грн.

- в період з 17.07.2014 по 12.11.2014 - 12,5% (діюча облікова ставка НБУ) х 120% =9,0% : 365 днів = 0.0246 х 119 днів х 1672 082грн. = 81 771,68грн.

- в період з 13.11.2014 по 05.02.2015 - 14% (діюча облікова ставка НБУ) х 120% =9,0% : 365 днів = 0.0246 х 85 днів х 1672 082грн. = 65 417,35грн.

- в період з 06.02.2015 по 03.03.2015 - 19,5% (діюча облікова ставка НБУ) х 120% =9,0% : 365 днів = 0.0246 х 26 днів х 1672 082грн. = 27 871,09грн.

- в період з 04.03.2015 по 31.03.2015 - 30% (діюча облікова ставка НБУ) х 120% =9,0% : 365 днів = 0.0246 х 28днів х 1672 082грн. = 46 176,95грн.

Суд зазначає, що розрахунок пені за заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість відповідає вимогам п. 200.23 ст. 23 Податкового кодексу України.

Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідачем СДПІ по роботі з великими платниками податку у м. Луганську, не було своєчасно надано висновок про відшкодування суми ПДВ за деклараціями за січень-лютий 2012 року у сумі 284261783 грн., яка була підтверджена під час перевірки, та не відшкодована на початок розгляду справи, така сума вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, та на день прийняття судового рішення є підстави для нарахування пені на така суму бюджетної заборгованості, відповідно до вимог п. 200.23 ст.200 ПК України.

За таких обставин, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факту погашення пені за прострочення бюджетного відшкодування ПДВ за 731 день (з 13.03.2013 по 31.03.2015) у сумі 410 964,81грн. є законними та обґрунтованими.

Оскільки у судовому засіданні було встановлено та підтверджено належними доказами правомірність заявлення позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджетну України на користь ПРАТ "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" бюджетної заборгованості у сумі 1 672 082,00грн., яка заявлена за березень 2012 року, та наявність підстав для нарахування пені на розмір заборгованості з бюджетного відшкодування, позов ПРАТ "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" обґрунтований, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі ч.3 ст.160 КАС України у судовому засіданні 14.05.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 18.05.2015 року, про що згідно вимог ч.2 ст.167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 17, 94, 158, 159, 161-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Луганську Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів та зборів України, Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області про стягнення бюджетної заборгованості та пені за несвоєчасне відшкодування суми ПДВ за березень 2012 року в розмірі 2083046,81грн. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" (п/р № 1071 у АТ «ОТП-Банк», м.Київ, МФО 300528) бюджетну заборгованість у розмірі 1672082,00 (один мільйон шістсот сімдесят дві тисячі вісімдесят дві грн. 00 копійок).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" (п/р 1071 у АТ «ОТП-Банк», м.Київ, МФО 300528) пеню у розмірі 410 964, 81 (чотириста десять тисяч дев'ятсот шістдесят чотири грн. 81 копійка) за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" судовий збір у розмірі 4872,00 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві грн., 00 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 18 травня 2015 року.

Суддя І.В. Тихонов