Справа № 804/283/15
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2015 р. Справа № 804/283/15
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової
інспекціїГоловного управління Міндоходів у Дніпропетровській
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області із позовними вимогами про визнання протиправними дії Західно-Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з накладення заборони на прийом звітів та реєстрацію податкових накладних засобами електронного зв'язку в електронній формі; зобов'язання Західно-Донбаську ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області прийняти звіти та зареєструвати податкові накладні в електронному вигляді засобами електронного зв'язку, які за датою подання відстрочені через дії відповідача, без нарахування штрафних санкцій.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ним подано до податкового органу звіти та податкові накладні в електронному вигляді, відповідно до Договору № 290820131 від 29.08.2013 року «Про визнання електронних документів», укладеного між ним та відповідачем. Проте відповідачем не було прийнято подані звіти та податкові накладні в електронному вигляді, відмову мотивовано «можливо відсутнім договором з МДЗУ». Такі дії відповідача незаконні, необґрунтовані та безпідставні. Позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними, та зобов'язати його прийняти звіти та зареєструвати податкові накладні в електронному вигляді засобами електронного зв'язку без штрафних санкцій за їх прострочення.
Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що на дату заборони позивачу надавати документи в електронному вигляді Договір № 290820131 від 29.08.2013 року «Про визнання електронних документів» втратив чинність у зв'язку з тим, що строк дії сертифікату електронного цифрового підпису закінчився, та нового посиленого сертифікату відкритого ключа позивачем відповідачу не надано. В задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.
Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Представник позивача проти розгляду справи без участі відповідача не заперечував.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження, у відповідності до ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України.
Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1, зареєстрована приватним підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування зі сплатою ПДВ за ставкою 20%.
Відповідно до ст. 49 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. В свою чергу, дана норма кореспондує зі ст. 16 ПК України, згідно якої одним з обов'язків платників податків є подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
В свою чергу, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України.
За умови дотримання платником податків вимог статті 48 посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено ПК України, в один із таких способів:
а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;
б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;
в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Під час здійснення повноважень щодо приймання податкової звітності та податкових документів в електронній формі засобами телекомунікаційного зв'язку територіальні органи Міністерства доходів і зборів України дотримуються вимог Податкового кодексу України, Закону України від 22.05.2003 р. №851 "Про електронні документи та електронний документообіг", Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року N 233 (далі по тексту - Інструкція).
Відповідно до пункту 1 розділу III вказаної Інструкції податкові документи в електронному вигляді можуть бути надіслані до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством для відповідних податкових документів у паперовій формі.
Платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором (пункт 1 розділу II Інструкції)
Пунктом 2 розділу II Інструкції встановлено, що для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.
Враховуючи вищевикладене, платник податку може подати податкову накладну та/або розрахунок коригування до контролюючого органу в електронній формі виключно засобами телекомунікаційного зв'язку, за умови, що з контролюючим органом укладено договір про визнання електронних документів, а також проведено обмін посиленими сертифікатами відкритих ключів, сформованими акредитованим центром сертифікації ключів.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 290820131 «Про визнання електронних документів», предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до ДПІ засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України 201.1 платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).
Положеннями пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України зокрема передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
20.11.2014 року позивач засобами електронного зв'язку надіслала до Західно-Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2014 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за жовтень 2014 року, реєстр виданих та отриманих податкових накладних до декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.
Проте, відповідач не прийняв вказані вище документи, мотивуючи відмову існуючою забороною у прийомі звітності по електронній пошті через можливу відсутність договору з МДЗУ, що зазначено щодо кожного з документів у квитанціях № 1.
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу 6 Договору № 290820131 «Про визнання електронних документів» від 29.08.2013 року, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем отримано в Українському сертифікаційному центрі сертифікат електронного цифрового підпису із строком дії до 28.08.2014 року. 29.08.2014 року нею здійснено оновлення посиленого сертифікату відкритого ключа, який було автоматично передано до податкового органу. Враховуючи дану обставину, суд доходить висновку, що Договір № 290820131 «Про визнання електронних документів» від 29.08.2013 року є пролонгованим на строк дії оновленого посиленого сертифікату відкритого ключа, тобто на час подання позивачем податкової звітності в електронному вигляді за жовтень 2014 року даний договір є чинним.
Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Представник відповідача не надав доказів, які б підтверджували, що позивач не надала нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа, тобто не надав доказів того, що укладений між ним та позивачем Договір є таким, що втратив свою силу. Отже, відповідач у ході судового розгляду справи не надав суду жодних доказів та не навів жодних підстав щодо обґрунтованості прийнятого ним рішення з урахуванням встановлених судом обставин у даній справі та аналізу вищенаведених документів.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, враховуючи зміст договору, суд дійшов висновку, що оспорюване рішення прийняте відповідачем не у спосіб, що передбачений законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 73 грн. 080 коп., сплачені за платіжним дорученням №309 від 09.12.2014р., виходячи з вимог ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 122, 128, 160, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті поданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкової декларації з ПДВ за жовтень 2014 року від 20.11.2014 року, розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за жовтень 2014 року від 20.11.2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за жовтень 2014 року від 20.11.2014 року, реєстру виданих та отриманих податкових накладних до декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року від 20.11.2014 року.
Зобов'язати Західно-Донбаську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області прийняти днем їх фактичного отримання подані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкову декларації з ПДВ за жовтень 2014 року від 20.11.2014 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за жовтень 2014 року від 20.11.2014 року, розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за жовтень 2014 року від 20.11.2014 року, реєстр виданих та отриманих податкових накладних до декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року від 20.11.2014 року.
Стягнути судовий збір в сумі 73 грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України в особі Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 31.03.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді М.В. Дєєв М.В.Дєєв Т.С.Журавель