Справа № 826/4694/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 травня 2015 року № 826/4694/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект»
до за участі третіх осіб Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві. ОСОБА_1 Публічного акціонерного товариства «Універсал - Банк» Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві.
провизнання протиправним арешту

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» (далі - позивач), звернувся з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві.

В позовній заяві позивач просить суд:

1. визнати протиправним арешт на все нерухоме майно на підставі постанови № 43931439 від 10.07.2014 р. Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в частині накладення арешту на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1;

2. зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції ум. Києві звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивачем, за договором відступлення права вимоги, набуто право вимоги зазначеного нерухомого майна на підставі договору іпотеки. При цьому позивач стверджує, що арешт нерухомого майна унеможливлює реалізацію його прав іпотекодержателя та суперечить вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача письмових заперечень на позов не надано.

В процесі судового розгляду судом було залучено в якості третьої особи Публічне акціонерне товариство «Універсал - Банк», яким позовні вимоги заперечувались з огляду на те, що відповідачем було правомірно накладено арешт на нерухоме майно на підставі виконавчого документа, за яким банк є стягувачем.

Судом також було залучено до участі у справі Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві, проте, представник вказаної третьої особи в судове засідання не з'явися, заперечень на позов не надав.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2011 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором ( Договору про видачу та використання кредитних карток № VG2329 від 26.03.2008 року) в сумі 43469, 88 грн.;витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень 00 копійок; 434,70 грн. витрат по оплаті державного мита.

На виконання вказаного рішення відповідачем було відкрито виконавче провадження №ВП 43931439, в межах якого, постановою від 10.07.2014р. накладено арешт на все майно боржника.

20.12.2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 0, в забезпечення належного виконання зобов'язання за яким було також укладено іпотечний договір № 39329 від 22.12.2006 року.

За умовами вищезазначеного договору іпотекодавцем було передано в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1

Заборону відчуження нерухомого майна було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 20.12.2006р. за №4254742 та в Державному реєстрі іпотек за № 4259515.

12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк», відповідно до Договору факторингу № 1, відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» свої права вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_1 по кредитному договору.

Оцінивши вищезазначені обставини за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

У відповідності до статті 7 вищевказаного Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 14 вказаного Закону встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивач має пріоритет над обтяженням щодо нерухомого майна.

Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна.

Разом з тим, згідно з частиною 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Проте, в матеріалах справи відсутня довідка, згідно якої вартість предмету іпотеки перевищує розмір заборгованості боржника перед позивачем як іпотекодержателем, а тому у відповідача були відсутні підстави для застосування вимог частини 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, судом встановлено, що у відповідача були відсутні правові підстави для накладення арешту на нерухоме майно, яке передано позивачу в іпотеку, оскільки вказані дії унеможливлюють реалізацію позивачем першочергового права задоволення вимог до боржника за рахунок предмету іпотеки.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 04.02.2014 № К/9991/74324/12 та від 11.09.2013 К/800/1343/13.

Суд звертає увагу, що, згідно заявлених позовних вимог, позивач просить визнати протиправним арешт на все нерухоме майно на підставі постанови № 43931439 від 10.07.2014 р. Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в частині накладення арешту на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а також зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції ум. Києві звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Суд вважає, що зазначення позивачем вказаної адреси є технічною помилкою, оскільки з матеріалів справи вбачається, що арешт накладений на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

При цьому суд доходить висновків, що визнанню протиправним підлягає не арешт сам по собі, а документ, яким цей арешт застосовано, і, враховуючи приписи статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправною постанову про арешт.

При цьому судом не приймаються посилання третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Універсал - Банк», з огляду на те, що позивачем було надано всі документи, які свідчать про виникнення та існування заборгованості, реєстрацію іпотеки та набуття права вимоги. Жодних відомостей про виконання умов договору чи визнання недійсним будь - якого з наданих позивачем документів, третьою особою не додано.

Крім того, вказаною третьою особою не наведено жодних нормативних заперечення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 69-71, 94, 160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей - Колект" задовольнити частково.

2. Визнати протиправною постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві № 43931439 від 10.07.2014 р. в частині накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1

3. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції ум. Києві звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1

4. В решті позову відмовити.

5. Судові витрати в сумі 36,54 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей - Колект" за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук