Справа № 804/1443/15
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2015 р. Справа № 804/1443/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіІльков В.В.
при секретаріМофі І.В.,
представника позивача представника відповідача Лось Д.М., Смольнякової А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення від 08.08.2014р. за №5122/04-50-52 та зобов'язання вчинити певні дії,-
Публічне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточнення позовних вимог від 12.02.2015 року просить:
-скасувати рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів, яке оформлене листом "Щодо надання інформації" №5122/04-50-52 від 08.08.2014р.
-зобов'язати Дніпропетровську митницю Міндоходів надати висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно зарахованого до бюджету платежу у сумі 2161,74 грн. на підставі вантажно-митної декларації №113050000/2010/003612 від 07.05.2010 року.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.
Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Також 07.05.2010 року було подано декларацію митної вартості ДМВ-1 №13050000/2010/003612.
18.07.2014р. позивач звернувся з заявою до Дніпропетровської митниці Міндоходів (яка є правонаступником Криворізької митниці) за №3190/81 про повернення митних платежів, надмірно сплачених до Державного бюджету України на підставі ВМД-2 №113050000/2010/003651 від 07.05.2010р. у вигляді надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 10 731,99 грн. та мита у розмірі 2161,75 грн., у зв'язку з набранням вищенаведеними судовими рішеннями законної сили.
Згідно до ч.1 ст.3 Митного кодексу України від 11.07.2002р. №92-ІУ(що діяв на момент виникнення спірних відносин) порядок переміщення через митний кордон України товарів і транспортних засобів, митне регулювання, пов'язане з встановленням та справлянням податків і зборів, процедури митного контролю та оформлення, боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил, спрямовані на реалізацію митної політики України, становлять митну справу.
За приписами ст. 11 вказаного вище Кодексу, визначено, що безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи України. Митні органи, реалізуючи митну політику України, виконують такі основні завдання, зокрема, виконання та контроль за додержанням законодавства України з питань митної справи; здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, вдосконалення форм і методів їх здійснення.
У відповідності до вимог ч.6 ст. 264 Митного кодексу України від 11.07.2002р. №92-ІУ(що діяв на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення, у порядку, передбаченому законодавством.
Процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, визначено Порядком №618 шляхом подання заяви довільної форми не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України на підставі якої митним органом приймається висновок про повернення надмірно сплачених коштів із бюджету, який направляється для виконання до органів державної казначейської служби.
За приписами п.п.41.1.2 п.41.1 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011р. контролюючими органами є митні органи - щодо мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересилання) товарів і предметів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезення (пересилання) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони.
Згідно п.43.1, п.43.3, п.43.5 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України.
Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Також, згідно ч.1, ч. 3 ст. 301 Митного кодексу України, який набрав чинності з 01.06.2012р. передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Отже, із системного аналізу вищенаведених норм законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин та законодавства, яке є чинним на момент розгляду даної справи, можна зробити висновок, що передбачалося повернення надмірно сплачених платежів з Державного бюджету України у відповідності до вимог ст. 264 Митного кодексу України від 11.07.2002р. (чинного до 01.06.2012р.),Порядку № 618, який діяв станом на момент виникнення спірних відносин, а також є чинним станом і на момент розгляду даної справи та ст. 301 Митного кодексу України, який набрав чинності з 01.06.2012р. та ст. 43 Податкового кодексу України чинного з 01.01.2011 року.
Окрім того, за приписами ст. 5 Закону України №2181 від 21.12.2000р., чинного до 01.01.2011р., було встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.
Також, і п.56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011р. встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Отже, з урахуванням вищенаведених норм, можна прийти до висновку, що лише після набрання судовим рішенням законної сили виникають обставини щодо повернення надмірно сплачених коштів з Державного бюджету за митними платежами.
При цьому, слід зазначити, що як вбачається зі змісту постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2010р. у справі №2а-7234/08 предметом оскарження даного рішення була картка відмови, що стосується ВМД-2 № 113050000/2010/003651 від 07.05.2010р., яка є підставою для повернення надмірно сплаченого мита та прийнятого митницею рішення від 08.08.2014 року про відмову у його поверненні у даній адміністративній справі.
Крім того, з аналізу постанови Вищого адміністративного суду України від 15.05.2014 року вбачається, що вимога про стягнення надміру сплачених коштів на відшкодування шкоди у вигляді надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 10 731,99 грн. та мита у розмірі 2161,75 грн., не підлягає задоволенню на підставі того, що одночасно скасовуючи рішення митного органу про визначення митної вартості товарів, фактично визначається вартість ввезеного товару, чим підмінюється виняткова компетенція митних органів в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом і визначення митної вартості. Отже, вбачається передчасність звернення з відповідною вимогою до суду.
Отже, з аналізу наведеного можна дійти висновку, що судом касаційної інстанції було встановлено відсутність підстав для повернення зайво сплаченої суми мита у період коли тривала процедура судового оскарження рішень митниці, тоді як, у даному випадку, позивач звернувся з заявою про повернення надмірно сплаченого мита після 15.05.2014р., що не було предметом судового розгляду у вищевказаній адміністративній справі, а тому суд приходить до висновку, що позивач має право на повернення надмірно сплаченого мита за поданою ним заявою від 18.07.2014р. з урахуванням скасування рішень митниці про визначення митної вартості товарів та карток відмови від 07.05.2010 року за судовими рішеннями, які набрали законної сили.
Згідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Також, суд приходить до висновку і про те, що рішення митниці, яке оформлене листом «Щодо надання інформації» від 08.08.2014р. №5122/04-50-52 є рішенням суб'єкта владних повноважень та може бути предметом судового розгляду у відповідності до вимог ст.ст.2, 17 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зазначеним рішенням порушене право позивача на повернення із Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів з урахуванням судових рішень про визнання протиправними та скасування рішень митного органу, які набрали законної сили та є обов'язковими до виконання на всій території України та всіма підприємствами, організаціями та установами згідно до вимог ст. 124 Конституції України.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За викладених обставин, перевіривши оспорюване рішення від 08.08.2014р. у відповідності до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що оспорюване рішення прийняте відповідачем не у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому рішення відповідача про відмову у поверненні із Державного бюджету України після набранням судовими рішеннями законної сили надмірно сплачених митних з платежів за заявою позивача від 18.07.2014р. підлягає скасуванню.
Крім того, вирішуючи питання щодо поновлення порушеного права позивача, суд, виходячи з норм ст.ст. 11, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку про те, що оскільки митним органом не було подано висновку до органу казначейської служби у спосіб, передбачений Порядком 618 та ст. 43 Податкового кодексу України, то позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у частині скасування рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів, яке оформлене листом "Щодо надання інформації" від 08.08.2014р. №5122/04-50-52 та зобов'язання Дніпропетровську митницю Державної фіскальної служби вчинити дії щодо надання висновку та надати висновок про повернення публічному акціонерному товариству "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" з Державного бюджету України надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 2161,74 грн. на підставі вантажно-митної декларації №113050000/2010/003612 від 07.05.2010 року. У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2,3, 4 розділу ІІІ Порядку №618 платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.
Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.
Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність передплати.
Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, ( далі - Висновок про повернення), форма якого наведена у додатку 1 до Порядку взаємодії, керівником Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залучення відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.
Згідно з п.7 Порядку №618, висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.
Таким чином з аналізу наведених норм видно, що за Порядком №618 основною умовою повернення коштів є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету, а також наявність відповідної заяви поданої у межах 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми з урахуванням вимог п.56.18 ст.56 та п.43.3 ст. 43 Податкового кодексу України.
Так, як встановлено судом у ході судового розгляду справи факт сплати та зарахування до Державного бюджету України митних платежів за №113050000/2010/003612 від 07.05.2010р. було здійснено позивачем, що не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні та про що свідчать відмітки на вантажно-митній декларації, наявній в матеріалах справи та відбитком печаток посадової особи митного органу.
Отже, у митного органу були наявні усі обґрунтовані правові підстави для складання відповідного Висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів за заявою позивача від 18.07.2014р. з урахуванням набранням судовим рішенням законної сили та виходячи з того, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання у відповідності до вимог ст. 124 Конституції України.
При цьому, слід зазначити, що, приймаючи рішення у даній справі, судом була врахована і правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 15 квітня 2014р. у справі №21-21а14.
Згідно до вимог ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України є обов'язковими для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у частині скасування рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів, яке оформлене листом «Щодо надання інформації» від 08.08.2014р. №5122/04-50-52 та зобов'язання Дніпропетровську митницю Державної фіскальної служби вчинити дії щодо надання висновку та надати висновок про повернення публічному акціонерному товариству "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" з Державного бюджету України надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 2161,74 грн. на підставі вантажно-митної декларації №113050000/2010/003612 від 07.05.2010 року. У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, тому слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 36 грн. 54 коп., виходячи з вимог ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 14, 70, 71, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адмінстративний позов публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпропетровській митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення від 08.08.2014р. за №5122/04-50-52 та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Скасувати рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів, яке оформлене листом «Щодо надання інформації» від 08.08.2014р. №5122/04-50-52.
Зобов'язати Дніпропетровську митницю Державної фіскальної служби вчинити дії щодо надання висновку та надати висновок про повернення публічному акціонерному товариству "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" з Державного бюджету України надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 2161,74 грн. на підставі вантажно-митної декларації №113050000/2010/003612 від 07.05.2010 року.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Присудити з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» здійснені ним і документально підтверджені судові витрати у розмірі 36 грн. 54 копійок.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 18 травня 2015 року.

Суддя В.В Ільков