Справа № 826/3792/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3792/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14 травня 2015 року 16 год. 45 хв. № 826/3792/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сінтекс Трейд" до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов’язання його вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, з урахуванням усунення виявлених недоліків, 31 березня 2015 року надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сінтекс Трейд" (далі - позивач) до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо складення акту від 08 грудня 2014 року №1759/26-59-22-08/38923460 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "СІНТЕКС ТРЕЙД" код за ЄДРПОУ 38923460 з питання дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операціях по взаємовідносинах з контрагентами за період з 31.03.2014 по 31.07.2014" (далі - акт перевірки);

- визнання протиправними дій відповідача щодо результатів документальної позапланової виїзної перевірки позивача із питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах із контрагентами за період із 01 березня по 31 липня 2014 року;

- визнання протиправними дій відповідача щодо не підтвердження реальності здійснення операцій з отримання позивачем товарів (робіт, послуг) у контрагентів-продавців та операцій із продажу цих товарів (робіт, послуг) контрагентам-покупцям за період із 01 січня по 31 липня 2014 року;

- визнання протиправними дій відповідача щодо встановлення відсутності об’єктів оподаткування, які підпадають під визначення ст.ст. 22, 35, 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України) по операціях з отримання позивачем товарів (робіт, послуг) у контрагентів-продавців та по операціях із продажу цих товарів (робіт, послуг) контрагентам-покупцям за період із 01 січня по 31 липня 2014 року;

- зобов’язання відповідача вилучити із підсистеми податкового блоку АІС "Податковий блок" розділу "Система автоматизованого співставлення податкових зобов’язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів" інформацію, внесену на підставі акту перевірки;

- зобов’язання відповідача вилучити із баз даних АІС "Реєстр платників податків", АІС "Аудит", АІС "Бест-Звіт", АІС "Співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту на рівні ДПА України" відомості, занесені на підставі висновків акту перевірки.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем не порушено податкове законодавство, а тому дії відповідача щодо складення акту перевірки та викладення у ньому висновків є протиправними, як і самі висновки.

Ухвалою суду від 03 квітня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримала позов та просила задовольнити його повністю.

Представник відповідача у судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи сторона відповідача повідомлена своєчасно та належним чином, заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 12 травня 2015 року судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

До суду 13 травня 2015 року через канцелярію від представника відповідача надійшли письмові заперечення проти позову разом із доказами на їх обґрунтування (копії наказу про проведення перевірки, направлення на перевірку та акту перевірки), які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 25 листопада по 01 грудня 2014 року проведено перевірку позивача, за результатами якої 08 грудня 2014 року складено акт перевірки, згідно з висновками якого, не підтверджено реальність здійснення операцій із отримання товарів (робіт, послуг) позивачем у контрагентів-продавців та операцій із продажу таких товарів (робіт, послуг) контрагентам-покупцям за період із 01 березня по 31 липня 2014 року, а також встановлено відсутність об’єктів оподаткування, які підпадають під визначення ст.ст. 22, 135, 185 ПК України, за операціями із отримання товарів (робіт, послуг) у підприємств-продавців позивача та за операціями із продажу таких товарів (робіт, послуг) підприємствам-покупцям за вказаний період.

Акт перевірки позивачем оскаржено в адміністративному порядку шляхом подання відповідачу письмових заперечень на вказаний акт.

У судовому порядку позивачем фактично оскаржуються акт перевірки та висновки, викладені у ньому.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984 (далі - Порядок № 984).

Зокрема, згідно з п.п. 2-6 Порядку № 984, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Довідка - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про не встановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків.

Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Тобто, з вище викладених норм вбачається, що складення за результатами документальної перевірки акту є обов’язком контролюючого органу, який, до того ж, не порушує прав позивача як платника податків та не створює для нього будь-яких обов’язків.

Відповідач, виявивши у ході перевірки певні невідповідності (порушення), склав акт перевірки, у якому зазначив обставини фінансово-господарської діяльності позивача, які мають відношення до фактів, виявлених у ході перевірки.

Акт перевірки є службовим документом, який стверджує факт проведення документальної невиїзної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання та є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

У свою чергу, діяльність зі складання актів перевірок є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання покладених на них посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Наявність акту перевірки чи включення до його змісту певних висновків самі собою не створюють жодних перешкод для діяльності платника податків.

Акт перевірки таких ознак не має, тому у правовому регулюванні участі не приймає, а є тільки носієм певної інформації та може бути доказом в адміністративній справі згідно з нормами ст. 69 КАС України.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2013 року К/800/9399/13 зазначено, що акт звірки не є обов’язковим до виконання, сам по собі не тягне для платника будь-яких правових наслідків.

Суд зазначає, що не прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення про визначення грошових зобов’язань позивачу не порушує прав та інтересів платника податків, стосовно якого проведено перевірку.

Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо: складення акту перевірки; результатів документальної позапланової виїзної перевірки позивача із питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах із контрагентами за період із 01 березня по 31 липня 2014 року; не підтвердження реальності здійснення операцій з отримання позивачем товарів (робіт, послуг) у контрагентів-продавців та операцій із продажу цих товарів (робіт, послуг) контрагентам-покупцям за період із 01 січня по 31 липня 2014 року; встановлення відсутності об’єктів оподаткування, які підпадають під визначення ст.ст. 22, 135, 185 ПК України, за операціями з отримання товарів (робіт, послуг) у підприємств-продавців позивача та за операціями з продажу таких товарів (робіт, послуг) підприємствам-покупцям за вказаний період, не підлягають задоволенню.

Стосовно коригування відповідачем показників податкової звітності позивача суд зазначає наступне.

Відповідач, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності тільки шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених п. 54.3 ст. 54 ПК України.

Висновки акту перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності, оскільки в АІС "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов'язань та податкового кредиту.

Суд зазначає, що зміна контролюючим органом в автоматизованих базах даних показників податкових зобов'язань та податкового кредиту на підставі актів перевірки без прийняття податкового повідомлення-рішення або без зміни показників податкової звітності самим платником податків, безпосередньо порушує права та інтереси останнього, спричиняє реальні зміни майнового стану такого платника податків.

Отже, з урахуванням вище викладеного та зважаючи на необхідність повного захисту прав та законних інтересів позивача, суд, керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, вважає за необхідне зобов’язати відповідача вилучити з усіх автоматизованих інформаційних систем, у тому числі АІС "Податковий блок", інформацію, внесену на підставі акту перевірки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сінтекс Трейд" до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов’язання його вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв’язку з тим, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору за рахунок бюджетних коштів, суд не присуджує на користь позивача здійснені ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов’язати державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві вилучити з усіх автоматизованих інформаційних систем, у тому числі АІС "Податковий блок", інформацію, внесену на підставі акту від 08 грудня 2014 року №1759/26-59-22-08/38923460 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "СІНТЕКС ТРЕЙД" код за ЄДРПОУ 38923460 з питання дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операціях по взаємовідносинах з контрагентами за період з 31.03.2014 по 31.07.2014".

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин