Справа № 145/925/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 145/925/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мазурчак А.Г.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

09 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Александрової К.В.,

представника позивача - ОСОБА_2, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного інспектора сільського господарства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Палюха Анатолія Миколайовича про визнання незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до інспектора сільського господарства державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Палюха Анатолія Миколайовича про визнання незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та припису.

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.10.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

05.12.2014 року позивачем подано заяву про перегляд постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.10.2014 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.01.2015 року в задоволенні заяви про перегляд постанови суду першої інстанції за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що ухвалою суду касаційної інстанції було скасовано постанову суду апеляційної інстанції, на яку є посилання у даній справі у судовому рішенні, про перегляд якого ставилось питання, та залишено в силі постанову окружного суду, якою визнано незаконними дії державного інспектора щодо проведення 25.03.2014 року перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, суд апеляційної інстанції ухвалив здійснювати розгляд за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд першої інстанції зазначив, що факт невикористання та забруднення даної земельної ділянки ніким не заперечується, а обставини зазначені в протоколі про адміністративне порушення за ст. 52 КУпАП - стосовно ОСОБА_3 не спростовані, а тому скасування постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014р. та залишення в силі постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 07.07.2014 року не може розцінюватись, як нововиявлена обставина, що є підставою для перегляду судового рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Так, позивач звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Тиврівського районного суду від 21. 10. 2014 року за нововиявленими обставинами у зв'язку з тим, що постановою від 21.10.2014р. було відмовлено в задоволенні позову у даній справі з посиланням на те, що відповідачем з дотримання Закону була проведена позапланова перевірка дотримання вимог земельного законодавства, якою встановлено, що позивач не використовує земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,6 га з земель, наданих для особистого селянського господарства на території Гніванської міської ради в межах населеного пункту АДРЕСА_1, посів сільськогосподарських культур не проводиться, заходи щодо боротьби з бур'янами не вживались, що призвело до псування сільськогосподарських земель, та невжиття заходів по боротьбі з бур'янами, що є порушенням пункту г частини 1 ст. 91 Земельного кодексу України. Вказаний факт згідно статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» кваліфікується як невжиття заходів щодо боротьби з бур'янами.

Підставою для такого висновку у даній справі стала постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014р., якою відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні її позову про визнання незаконною перевірки.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.11.2014р. було скасовано постанову апеляційної інстанції від 04.09.2014р, на яку є посилання у даній справі, та залишено в силі постанову окружного суду від 07.07.2014р., якою позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Таким чином, визнано незаконними дії державного інспектора сільського господарства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Мельника Д.В. щодо проведення 25.03.2014р. перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що скасована постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014р. стала підставою для винесення постанови у даній справі, то така постанова, на думку позивача, має бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов'язків осіб, які беруть участь у справі, тобто юридичні факти.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Обставини, що виникли чи змінилися після прийняття судом рішення, а також обставини, на які послався учасник судового процесу в своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими (п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику перегляду судами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» від 27.02.1981 року).

Під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд повинен дослідити, чи впливають зазначені позивачем обставини на юридичну оцінку обставин, здійснену судом під час постановлення рішення, що переглядається, надати оцінку тому, чи відповідають зазначені позивачем обставини ознакам нововиявлених обставин, а також дослідити, чи дійсно позивач не знав та не міг знати про наявність обставин, на які він посилається як на нововиявлені.

Крім того, скасування судового рішення (постанови, ухвали), яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути, може бути нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обґрунтував таке судове рішення цим актом чи виходив із вказаного акта, не посилаючись прямо на нього і якщо вже прийнято новий акт, за змістом протилежний скасованому, або коли саме скасування акта означає протилежне вирішення питання.

Враховуючи наведене суд апеляційної вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відмови у перегляді постанови Тиврівського районного суду від 21.10.2014 року за нововиявленими обставинами. Так у вказаній справі розглядались питання щодо правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення №80/14 від 07.05.2014 р. та припис № 000131/14 від 29.04.2014 року, винесені державним інспектором сільського господарства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Палюхом А.М.

Так, відповідно до вимоги Жмеринської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері та постанови від 22.04.2014 року щодо проведення перевірки гр. ОСОБА_3, Держсільгоспінспекцією у Вінницькій області було підготовлено наказ №613 від 29.04.2014 року про проведення позапланової перевірки.

Відповідно до даного наказу проведення позапланової перевірки було доручено провідному спеціалісту відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Палюху А.М. щодо законності дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_3 при використанні земельної ділянки по АДРЕСА_1.

За результатами перевірки 29 квітні 2014 року державним інспектором складено протокол на ОСОБА_3 за статтею 52 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою і нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами, а так само невжиття заходів по боротьбі з бур'янами.

Однак, ОСОБА_3 від підпису відмовилась в присутності свідків, про що в протокол внесено відповідні записи, а також надала пояснення чим підтвердила невикористання за цільовим призначенням земельної ділянки.

29.04.2014 року державним інспектором Палюхом А.М. було видано припис №000131/14, яким зобов'язано позивача в 30-ти денний термін усунути виявлене порушення вимог земельного законодавства.

Оскільки, ОСОБА_3 відмовилась отримувати протокол про адміністративне правопорушення в присутності свідків, 29.04.2014 року повідомленням №27 їй було вчасно повідомлено рекомендованим листом про розгляд справи про адміністративне правопорушення на 07.05.2014 року, однак на розгляд справи не прибула, тому 07.05.2014 року державним інспектором Палюхом А.М. була винесена Постанова №80/14, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 52 КУпАП.

Однак, ухвала Вищого адміністративного суду України від 18.11.2014 року, на яку посилається позивач як на підставу для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, стосується оскарження дій державного інспектора сільського господарства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Мельника Дмитра Вікторовича щодо проведення 25.03.2014 року перевірки дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_3 під час користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

За таких обставин прийняття Вищим адміністративним судом України ухвали від 18.11.2014 року ніяким чином не впливає на результати розгляду даної справи, оскільки зазначені вище рішення стосуються різних перевірок позивача, різними державним інспекторами, та проведеними на різних підставах. Тобто визнання неправомірними дій державного інспектора сільського господарства Мельника Дмитра Вікторовича під час проведення перевірки 25.03.2014 року, не може слугувати підставою для скасування результатів перевірки позивача 29.04.2014 року встановлених державним інспектором сільського господарства Палюхом А.М., так як його дії не були визнані в судовому порядку неправомірними.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що не має підстав для перегляду постанови суду за нововиявленими обставинами.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 січня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 16 квітня 2015 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.