Справа № 804/2338/15
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2015 р. Справа № 804/2338/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сидоренка Д.В., при секретарі Гуцал А.В., розглянувши за участю представника:
позивача - Киричек О.О., довіреність без/н,
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Калугин"
до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовими повістками. Письмових заперечень на адміністративний позов не надав.
Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Калугин» зареєстроване як юридична особа Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 01.02.2005 року та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська.
Згідно висновків вказаного акту позаплановою виїзною документальною перевіркою встановлено порушення:
2. п.180.1 ст. 180, п.185.1 ст. 185, п.186.1 ст. 186, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст. 188, п.198.1. п.198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим неможливо підтвердити реальність здійснених операцій.
У листі Вищого адміністративного суду України від 2 червня 2011 року № 742/11/13- 11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» проаналізовано відповідні законодавчі норми та наголошено на тому, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Також у листі визначено приблизний перелік обставин, які можуть указувати на відсутність відповідної господарської операції.
Відповідно до зазначеного Листа, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Навіть наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, якщо реальність здійснених господарських операцій ставиться під сумнів.
Порядок проведення податковим органом перевірок та оформлення результатів її проведення визначені главою 8 Податкового кодексу України (статті 75 - 86) та Порядком оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 395 від 14.03.2013 року (далі - Порядок № 395).
Відповідно до статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Згідно ст. 86 цього Кодексу результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Відповідно до Порядку № 395 акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (пункт 1.5.).
За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (пункт 1.6.).
Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів (пункт 1.7.).
Результати документальної перевірки діяльності платника податків складаються таким чином - у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:
- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;
- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;
- у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення (пункт 2.3.2.2.).
З акту перевірки та матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для винесення оскаржуваного рішення стали наступні обставини.
В ході здійсненої перевірки встановлено, що між позивачем та ТОВ «Карт-Бланш ЛТД» 01.09.2014 року було укладено договір поставки № 0901/01.
Згідно висновків податкового органу операції між позивачем та ТОВ «Карт-Бланш ЛТД» не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети), оскільки за результатами перевірки неможливо підтвердити факт реального здійснення господарської операції, що й стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Досліджуючи господарській операції по яким позивачем сформовано спірну суму податкового кредиту з податку на додану вартість судом встановлено наступне.
01.02.2014 року між позивачем (покупець) та ТОВ «Карт-Бланш ЛТД» (продавець) укладено договір поставки № 0901/01, за умовами якого продавець зобов'язується передати покупцеві товар на умовах визначених вказаним договором.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано:
- видаткові накладні № 0901/03 від 01.09.2014 року, № 0901/01 від 01.09.2014 року, № 0902/01 від 02.09.2014 року, № 0901/02 від 01.09.2014 року, № 0903/01 від 03.09.2014 року, № 0904/01 від 04.09.2014 року, № 0904/02 від 04.09.2014 року, № 0909/02 від 09.09.2014 року, № 0912/01 від 12.09.2014 року, № 0912/02 від 12.09.2014 року, № 0912/03 від 12.09.2014 року, № 0915/01 від 15.09.2014 року, № 0919/01 від 19.09.2014 року, № 0923/01 від 23.09.2014 року, № 0925/01 від 25.09.2014 року;
- рахунки-фактури № 0901/03 від 01.09.2014 року, № 0901/01 від 01.09.2014 року, № 0902/01 від 02.09.2014 року, № 0901/02 від 01.09.2014 року, № 0903/02 від 03.09.2014 року, № 0904/02 від 04.09.2014 року, № 0904/03 від 04.09.2014 року, № 0909/01 від 09.09.2014 року, № 0912/01 від 12.09.2014 року, № 0912/02 від 12.09.2014 року, № 0912/03 від 12.09.2014 року, № 0915/01 від 15.09.2014 року, № 0919/01 від 19.09.2014 року, № 0923/01 від 23.09.2014 року, № 0925/04 від 25.09.2014 року;
- податкові накладні № 12 від 01.09.2014 року, № 1 від 01.09.2014 року, № 3 від 02.09.2014 року, № 2 від 01.09.2014 року, № 13 від 03.09.2014 року, № 4 від 04.09.2014 року, № 5 від 04.09.2014 року, № 6 від 09.09.2014 року, № 7 від 12.09.2014 року, № 8 від 12.09.2014 року, № 9 від 12.09.2014 року, № 10 від 15.09.2014 року, № 11 від 19.09.2014 року, № 22 від 23.09.2014 року, № 23 від 25.09.2014 року.
Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними: від 01.09.2014 року № 179905, від 02.09.2014 року № 179906, від 03.09.2014 року № 179907, від 04.09.2014 року № 179909, від 09.09.2014 року № 179910, від 12.10.2014 року № 179916, від 15.09.2014 року № 1799161,від 19.09.2014 року № 1799162, від 23.09.2014 року № 1799163, від 25.09.2014 року № 1799164.
27.08.2014 року між позивачем (покупець) та ТОВ «Консалтінг Технолоджі» (продавець) укладено договір поставки № 87/08, за умовами якого продавець зобов'язується передати покупцеві товар на умовах визначених вказаним договором.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано видаткову накладну № РН-0904/01 від 04.09.2014 року, рахунок-фактуру № 090401 від 04.09.2014 року та податкову накладну № 3 від 04.09.2014 року.
На підставі отриманих податкових накладних позивачем сформовано податковий кредит.
Придбані у вищевказаного контрагента товари використовувались позивачем у власній господарській діяльності, зокрема реалізовувалися ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», що підтверджується матеріалами справи.
Після виготовлення вищезазначеної деталі, передбаченої договором № 117 від 16.03.2012 року, вона була реалізована ПАТ «МК»Азовсталь», що підтверджується накладною № 139 від 22.09.2014 року.
Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Порядок формування податкового кредиту визначений статтею 198 Податкового кодексу України (в редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин). Вказаною статтею встановлено наступне.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення, зокрема, операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (пункт 198.1).
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/ послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2).
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/ послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3).
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6.).
З матеріалів справи вбачається, що позивач формував податковий кредит на підставі первинних документів та податкових накладних, які відповідають встановленим для них вимогам, своєчасно та в межах проведених господарських операцій.
Вказане призвело до неправомірного збільшення позивачеві суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість.
Статтею 2 КАС України закріплено, що захисту підлягають порушені або оспорюванні права особи.
Згідно положень пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
На підставі п.п. 56.1. ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Між тим, самі висновки ревізорів-інспекторів, які викладені в актах, не призводять та не можуть призвести до порушення прав та охоронюваних інтересів особи. Зроблені в акті висновки, в подальшому, є підставою для прийняття рішення (вчинення дій) податковим органом, правом на оскарження якого позивач може скористатися.
Таким чином, на законодавчому рівні встановлено повноваження та обов'язок податкового органу скласти акт. При цьому акт лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій.
Контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті власні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень у разі виникнення спору щодо прийнятих на підставі такого акту рішень.
Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.
Так як, в матеріалах справи містяться докази понесених позивачем судових витрат у розмірі 182,70 грн. та 73,08 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується платіжними дорученнями № 569 та № 612, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Калугин» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 182,70 грн.
У судовому засіданні, яке відбулось 14.04.2015 року, оголошено вступну та резолютивну части постанови.
Відповідно до вимог ст. 163 КАС України постанову оформлено та підписано 20.04.2015 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська від 17.01.2015 року № 00072203.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Калугин» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 182,70 грн.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко