Справа № 804/6349/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 травня 2015 р. Справа № 804/6349/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_3, начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

15.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_3, начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 у якому просить:

- за листом від 29.04.15 року за № 55/8-2046 за підписом начальника слідчого відділу Управління ОСОБА_3 за ухвалою Бабушкінського суду м.Дніпропетровська 08.05.15 року за наслідком розгляду справи № 200/8851/15 к провадження № 1 кс /200/3289/15 визнати порушення начальника слідчого відділу Управління ОСОБА_3 розуміння ст. 12 Закону України «Про звернення громадян»;

- за листом № 55/8-2050 на невідомий вхідний номер від 29.04.2015 року за підписом начальника слідчого відділу Управління ОСОБА_3 Визнати відсутність компетенції у начальника слідчого відділу Управління ОСОБА_3 скоювати контроль за його же діями при виконані приписів розуміння КПК України та надавати відповіді замісто Начальника Управління в порядку розуміння Законом України «Про звернення громадян»;

- за підсумком вищеназваних правопорушень на підставі письмових доказів, а саме ухвали Бабушкінського суду м. Дніпропетровська від 08.05.15 року за наслідком розгляду справи № 200/8851/15 к провадження № 1 кс /200/3289/15 за яким самозванець ОСОБА_5 представився начальником СВ Управління замість начальника слідчого відділу Управління ОСОБА_3, на підставі листа від 29.04.15

року за № 55/8-2046 за підписом начальника слідчого відділу Управління ОСОБА_3 та листа № 55/8-2050 на невідомий вхідний номер від

29.04.2015 року за підписом начальника слідчого відділу Управління ОСОБА_3 - визнати загальну бездіяльність Начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровської області ОСОБА_4 як посадової особи зазначеного органу та порушення ним мого конституційного права розуміння ст. 8, 40, 68 Конституції України та цивільного права розуміння ст. 12, 15, 18 Закону України «Про звернення громадян», за моїм зверненням від 29.04.15 року що до контролю за діями СВ Управління Служби безпеки України у Дніпропетровської області;

- стягнути з відповідача суму судових витрат;

- залишити позовну заяву без розгляду в разі передачі до суду кримінальних справ№0000187, №0,001259, № 0003471, №0000089, № 0002571 СО ОСОБА_15, № 0003162 СО ОСОБА_7, №0001745 СО ОСОБА_8, а також виконання судового рішення від 13.09.13 року Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя за справою № 335/9593/13 к провадження 1 кс/335/2750/2013 що до внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) повідомлення від 02.09.2013 року, за ознаками злочину ч. 3 ст. 146 КК України та виконання судового рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя за справою № 335/7702/13 к провадження 1 кс/335/2053/2013 від 15.08.13 року та внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) повідомлення від 16.07.2013 року за ознаками злочину ст. 15,ч.1 ст. 115 КК України.

Згідно з п.4 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Проаналізувавши зміст заявлених вимог, норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.

Пункт 1 частини 1 ст. 3 КАС України визначає, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішенням, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що 14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі головуючого - ОСОБА_16, суддів - ОСОБА_17 і ОСОБА_9 розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_1, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до ОСОБА_10 при участі третіх осіб: Органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради: Органу опіки та піклування Оржонікідзевської районної у м. Запоріжжі ради, Служби у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації про розірвання шлюбу з визначеннях місця проживання малолітніх дітей. Зазначеним рішенням жодна з позовних вимог ОСОБА_1 не задоволена, тому позивач вважає, що під час перегляду судового рішення, суддями апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_9 вчинений злочин, передбачений ч. 1 ст. 109 КК України та були порушені його конституційні права.

З матеріалів адміністративного позову свідчить, що 10.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області із повідомленням про вчинення злочину, в якій просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення про вчинення суддями Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_16, ОСОБА_17 і ОСОБА_9, підполковником УБОБ у Дніпропетровській області ОСОБА_13 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, визнати заявника потерпілим у вказаній справі та видати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

29.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області із повторним повідомленням про скоєння злочину та просив порушити кримінальну справу за фактом підриву конституційного ладу скоєного суддями Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_16, ОСОБА_17 і ОСОБА_14, підполковником УБОБ у Дніпропетровській області ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 109 КК України, скоєного ними 14.04.2015 р.

З викладеного вбачається, що фактично позивач до Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області звертався із заявами про порушення кримінального провадження, прийняття рішень за розглядом яких врегульовано нормами Кримінально-процесуального кодексу України.

Таким чином, вимоги позивача не відносяться до категорії публічно-правових, не породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки, а тому не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Щодо вимог позивача про встановлення відсутності компетенції у начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 здійснювати контроль за своїми діями та надавати відповіді замість начальникс УСБУ в Дніпропетровській області, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єктів владних повноважень. Зазначена норма кореспондується з п. 3 ч. 1 ст. 17 КАС України, відповідно до якої, до компетенції адміністративних судів відносяться спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Із системного аналізу зазначених норм вбачається, що такий спосіб захисту порушених прав, свобод чи інтересів як визнання наявності чи відсутності компетенції, можливий у спорах між суб'єктами владних повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Позивач не є суб'єктом владних повноважень в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України та його вимога про встановлення відсутності компетенції у начальника слідчого відділу Управління служби безпеки України здійснювати контроль за своїми діями та надавати відповіді замість начальник УСБУ в Дніпропетровській області, не пов'язана з вимогою про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. п. 1 ч. 1 ст. 109, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_3, начальника управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що питання щодо оскарження дій, рішень чи бездіяльності посадових осіб органів досудового розслідування здійснюється в рамках кримінального судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами надіслати особі, яка подала заяву.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. Тулянцева