Справа № 820/3140/15
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 травня 2015 р. №820/3140/15

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу ,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області з адміністративним позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в якому просить суд, стягнути суму податкового боргу з ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь державного бюджету України у розмірі 218,87 грн., а саме одержувач: УДКСУ у Жовтневому районі м. Харкова, Харківської області, 37999612. Банк одержувача: ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, на р/р 0008.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на теперішній час за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 лічиться заборгованість перед бюджетом у загальній сумі 218,87 грн. Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку, щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених чинним законодавством України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Розглянувши відомості про належне повідомлення сторін про час, дату та місце розгляду справи, враховуючи положення ч. 6 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно реєстраційних даних ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець за адресою: АДРЕСА_1 Як платник податків Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в Західній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області з 02.10.1992 року.

Згідно з п.п. 16.1.4. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

З матеріалів справи вбачається, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходиться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності за першою групою платника єдиного податку з розміром фіксованої ставки єдиного податку 10 % розміру мінімальної заробітної плати, згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 19.01.2012 року, відповідно до якої видами діяльності відповідача є: ремонт взуття.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридичні особи або фізичні особи-підприємці можуть самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п. 299.1 ст.299 ПКУ (чинного станом на момент подачи заяви про застосування спрощеної системи оподаткування) свідоцтво платника єдиного податку видається суб'єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Судом встановлено, що відповідач подав до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, таким чином погодився на сплату єдиного податку.

Пунктом 293.1 ст.293 ПКУ (чинного станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Враховуючи, що для першої групи платників єдиного податку встановлена ставка у розмірі 10 % розміру мінімальної заробітної плати, розмір ставки єдиного податку у 2014 році щомісячно складає 121,80 грн.

Відповідно з абзацом 1 пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік.

Пунктом 294.2 статті 294 кодексу встановлено, що податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої та другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до пункту 295.2 статті 295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої та другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку.

Відповідно до п. 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Податковим кодексом України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

З огляду на наведене, оскільки податкове зобов'язання відповідача з єдиного податку не було сплачене в установлені строки, таке зобов'язання є податковим боргом.

Таким чином, відповідно до облікової картки Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом по сплаті єдиного податку за 2014 рік у сумі 194,23 грн. з урахуванням часткової сплати.

Згідно до п. 54.1 ст.54 ПКУ крім випадків, передбачених податковим законодавством. Платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Судом встановлено, що внаслідок несвоєчасної сплати податків та обов'язкових платежів, на підставі ст. 129 Податкового кодексу України нарахована пеня в сумі 24,64 грн., що підтверджується карткою особового рахунку, наявною в матеріалах справи.

Відповідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми і служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Як вбачається з матеріалів справи, Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області було винесено податкову вимогу №2021-25 від 04.11.2014 року. Однак, лист було повернуто до податкового органу у зв'язку з відсутністю даного платника податків за юридичною адресою, що підтверджується актом про неможливість вручення податкової вимоги №1895 від 31.12.2014 року.

Аналізуючи приписи п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що податковий орган має обов'язок скласти податкову вимогу і направити цей документ на адресу платника податків за фактом виникнення податкового боргу, тобто у випадку невиконання податкового обов'язку платником податків, котрий до цього не мав заборгованості перед Державним бюджетом України. В разі збільшення податкового боргу (тобто у випадку продовження існування податкового боргу після направлення податкової вимоги за правилами Податкового кодексу України і зростання розміру невиконаного податкового обов'язку) підстав для формування податковим органом нових податкових вимог на так звану "новоутворену суму податкового боргу " і направлення таких вимог на адресу платника податків не має, оскільки п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

З картки особового рахунку, наявної в матеріалах справи, вбачається, що податковий борг не переривався, отже судом не встановлено обставин за яких органом податкової служби повинно бути направлено нову податкову вимогу.

Сторонами доказів щодо оскарження та скасування вказаної податкової вимоги до суду не подано.

У ході розгляду справи доказів відсутності обов'язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь місцевого бюджету внаслідок втрати податковою вимогою юридичної дії внаслідок оскарження винесених контролюючим органом правових актів індивідуальної дії в судовому або позасудовому порядку або доказів відсутності податкового обов'язку внаслідок дефектів у формі, змісті правових підстав походження такого обов'язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України в частині офіційного з'ясування всіх обставин по справі не виявлено.

Таким чином, за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується заборгованість з єдиного податку у сумі 218,87 грн., яка підтверджується приєднаною до справи роздруківкою картки особового рахунку платника податків, котра за правилами ст.70 КАС України та Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів від 05.12.13 р. № 765, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 р. за №217/24994, є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обов'язку з боку відповідача.

Відповідно до п. п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 87.11. ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідач доказів на спростування вимог позивача суду не надав, податковий борг в сумі 218,87 грн. не сплатив.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду справи відповідачем позовні вимоги визнані в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КАС України передбачено, що позивач може відмовитись від адміністративного позову, а відповідач визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 112 КАС України передбачено, що суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

З наданої до суду заяви відповідача про визнання позову вбачається, що визнання позову не суперечить закону чи порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, сума боргу підтверджується матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 218,87 грн. з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8-14, 35, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Державного бюджету України (р/р 0008, одержувач: УДКСУ у Жовтневому районі м. Харкова, Харківської області, 37999612, банк одержувача: ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011) податковий борг у сумі 218.87 грн. (двісті вісімнадцять грн. 87 коп.)

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Волошин Д.А.