Справа № 1121/4182/12(2а/401/76/14)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2015 рокусправа № 1121/4182/12(2а/401/76/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 дов від 08.11.2013

відповідача: - не з'явився

третіх осіб: - не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2014 року

у справі № 1121/4182/12

за позовом ОСОБА_2

до Виконавчого комітету Світловодської міської ради в особі Світловодської міської ради Кіровоградської області

треті особи, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4

про визнання рішення суб'єкта владних повноважень незаконним та його скасуванню, визнання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку не чинним та його скасуванню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Світловодської міської ради в особі Світловодської міської ради Кіровоградської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (т.2, а. с.105, 114), просила:

- визнати протиправними дії міського голови Світловодської міськради Волкова В.М.;

- визнати незаконним, недійсним та скасувати рішення Світловодської міськради №273 від 18.02.2003 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1»;

- скасувати рішення Світловодської міськради № 273 від 18.02.2003, на підставі якого видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 29.03.2003;

- визнати нечинним та скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 області від 29.03.2003, виданий гр.ОСОБА_4 Світловодською міськрадою.

Позов обґрунтовано протиправністю передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, суміжної з земельною ділянкою ОСОБА_2, а тому підлягають скасуванню Державний акт на право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та рішення Світловодської міськради № 273 від 18.02.2003, на підставі якого видано вказаний Державний акт. Позивач зазначає, що при складанні технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1 суб'єктом владних повноважень не виконані та дотримані приписи ч.2 ст.19 Конституції України та вимоги п.1.10 Інструкції про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю. Передача у власність частини спірної земельної ділянки ОСОБА_4 порушило права позивача як землекористувача, а тому права позивача підлягають захисту судом і на підставі ст.393 ЦК України.

Крім того підставою для визнання незаконним та скасування рішення Світловодської міської ради Кіровоградської області №273 від 18.02.2003 позивачем зазначено, на те, що обов'язковими умовами при вирішенні питань міської ради як суб'єкта владних повноважень, пов'язаних з майном територіальної громади, в тому числі, передачею землі у власність, є наявність у міської ради статусу юридичної особи. Відсутність у відповідача статусу юридичної особи свідчить, що ним не набуто прав ,обов'язків самостійно брати участь у спірних правовідносинах. Оскільки у міської ради в 2003 році не було статусу юридичної особи, рішення міської ради про передачу ОСОБА_4 земельної ділянки площею 610.47 кв.м. від 18.02.2003 №273 та видача їй Державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 29.09.2003, яка(земля) є суміжною з земельною ділянкою позивача, є незаконними. Також пози просив поновити строк на оскарження вищезазначеного рішення з врахуванням Рішень Конституційного Суду України в справах №9-рп від 25.12.1997 та №1-2/2002 від 09.07.2002.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.11.2014 у задоволенні позову відмовлено. Постанову суду мотивовано тим, що під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач діяв в межах чинного законодавства та мав відповідні повноваження щодо таких дій.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позову. Позивач зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій. Тому суд, в тому числі і Вищий адміністративний суд України дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передання відповідних прав на неї, може бути розглянуто за правилами КАС України; в разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передання земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватись у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Також при розгляді даної справи у суді першої інстанції залишено поза увагою, що на час прийняття оскаржуваного рішення Світловодська міськрада не мала статусу юридичної особи з усіма правовими наслідками, тобто суд не врахував вимог закону, згідно із яким правоздатність і дієздатність юридичної особи виникають з моменту їх державної реєстрації в порядку встановленому законом. Відсутність у відповідача статусу юридичної особи свідчить, що ним не набуті права, обов'язки самостійно брати участь у правовідносинах, бути позивачем і відповідачем у справах. При цьому дата запису в ЄДР державну реєстрацію юридичної особи - Світловодської міськради, проведено лише 24.03.2008.

Крім того, власником землі (в тому числі і тієї, що передавалась ОСОБА_4 згідно рішення відповідача № 237 від 18.02.2003) є територіальна громада, членом якої є і позивач ОСОБА_2 і її чоловік ОСОБА_3, які не були залучені до вирішення даного розподілу, а фактично були позбавлені цього та нелегітимним органом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача, третіх осіб в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Від третьої особи - ОСОБА_4 надійшло письмове клопотання про розгляд справи без її часті, одночасно просить прийняти судове рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, апеляційну скаргу не підтримує.

Позивачем в судовому засіданні подана письмова заява про скасування постанови суду першої інстанції від 20.11.2014 та повернення справи до суду першої інстанції на новий розгляд іншому судді.

Розглянувши означене клопотання, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції не наділений повноваженнями скасувати постанову суду першої інстанції та повернути справу до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін;

2) змінити постанову суду;

3) скасувати її та прийняти нову постанову суду;

4) скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі;

5) визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, рішенням Світловодської міськради від 26.12.2000 № 378 земельна ділянка по АДРЕСА_2 розділена і передана її частина площею 0.0269 га у приватну власність ОСОБА_6, а частина площею 0.0306 га (житлова забудова) - у власність ОСОБА_2; земельна ділянка площею 0.0024 га залишена у спільному користуванні (т.1, а. с.67).

Згідно Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого відділом капітального будівництва Світловодської міськради 02.10.2001, в цілому житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_2, належить ОСОБА_2 (т.2, а. с.63).

Вказане свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Світловодської міськради № 768 від 09.08.2001 взамін договору дарування, посвідченого Світловодською районною державною нотаріальною конторою 22.06.99 (т.2, а. с.68).

Згідно акту про встановлення та погодження в натурі меж земельної ділянки від 16.11.2002 комісією Світловодської міськради у присутності та свідків проводилось обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 (т.1, а. с.71).

02.12.2002 ОСОБА_4 звернулась до міського голови Волкова В. М. з заявою про передачу їй безоплатно в приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 (т.1, а. с.87).

18.02.2003 одинадцятою сесією двадцять четвертого скликання Світловодської міськради прийнято рішення № 273 «Про передачу у приватну власність та оренду земельних ділянок громадянам» (т.1, а. с.69).

Відповідно до п.1 зазначеного рішення ОСОБА_4 передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована по АДРЕСА_1 площею 0,0610 га.

29.09.2003 на підставі даного рішення ОСОБА_4 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 610,47 кв. м, розташовану у АДРЕСА_1 (т.1, а. с.66).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, одночасно вважає за необхідне зазначити наступне.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України). Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Отже фактично у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо передачі такому суб'єкту земельної ділянки у власність в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснює владних управлінських функцій.

В даному випадку позивач звернувся до суду з вимогами про захист своїх цивільних прав, оскільки зазначає, що передача іншій особі (ОСОБА_4) оскаржуваним рішенням міської ради безоплатно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку призвело до порушення права позивача на частину такої земельної ділянки.

Спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення спору з приводу правильності формування волі однієї зі сторін (в даному випадку - відповідача) стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї не належить до юрисдикції адміністративних судів, не підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається також на відсутність у відповідача відповідних повноважень щодо прийняття оскаржуваного рішення, внаслідок чого апеляційний суд вважає спір в частині, що стосується процедури прийняття та повноважень відповідача таким, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Позивач посилається на відсутність у Світловодської міськради повноважень щодо прийняття рішення № 273 від 18.02.2003 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1» з огляду на те, що згідно запису в ЄДР державну реєстрацію юридичної особи - Світловодської міськради, проведено лише 24.03.2008.

Колегія суддів такі доводи позивача вважає помилковими виходячи з наступного.

У статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.97 № 280/97-ВР (в редакції на момент прийнятті міськрадою спірного рішення) визначено:

- виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами;

- представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення;

- представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення;

- загальний склад ради - кількісний склад депутатів ради, визначений радою відповідно до закону;

- склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Таким чином, виконком є підконтрольним виконавчим органом ради.

В свою чергу, згідно ч.1 ст.10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У відповідності до ч.1 ст.16 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Стаття 25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

При цьому відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 зазначеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської,селищної,міської ради включається сільській, селищний, міській голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, на пленарних засіданнях обраними депутатами шляхом голосування приймаються рішення щодо передачі у користування, власність земельних ділянок.

Тобто питання щодо передачі у користування, власність земельних ділянок входить до повноважень міськради, які виникають в силу приписів закону, а не внаслідок реєстрації ради як юридичної особи.

При цьому посилання позивача, що ОСОБА_2 і її чоловік ОСОБА_3 не були залучені до вирішення розподілу земельної ділянки саме як члени територіальної громади (а не як суміжні власники), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з положень Закону № 280/97-ВР не вбачається обов'язку органу самоврядування залучати членів територіальних громад під час розподілу земельних ділянок.

Таким чином, приймаючи рішення № 273 від 18.02.2003 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1» міськрада діяла у межах повноважень та у спосіб, що встановлені Законом № 280/97-ВР.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, розглядаючи справу виключно в частині дотримання відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення міської ради, вважає відсутніми підстави для задоволення позову.

Що стосується питання правомірності прийнятого рішення міської ради № 273 від 18.02.2003 по своїй суті, апеляційний суд погоджується з доводами позивача, що оскарження правомірності набуття фізичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватись у порядку цивільного судочинства, оскільки виникає спір про цивільне право і позивач не позбавлений права на судовий захист в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2014 року у справі № 1121/4182/12 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко