Справа № 825/45/15-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/45/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України та просить визнати наказ МВС України від 08.12.2014 № 1545 у частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності незаконним та скасувати його.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ наказ МВС України від 08.12.2014 року № 1545 у частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник Міністерства внутрішніх справ України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 працює в органах внутрішніх справ з 15.081997 року.

Наказом начальника УМВС України в Чернігівській області від 01.08.2014 року № 124о/с позивача було призначено на посаду заступника начальника Управління державної служби боротьби з економічною злочинністю.

Наказом МВС України від 08.12.2014 № 1545 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення «усного зауваження» на підставі висновків службового розслідування.

Не погоджуючись з вказаним наказом, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що спірний наказ прийнятий безпідставно, тому він є протиправним і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі -Закон № 3460, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 вказаного Закону дано визначення поняттю "дисциплінарний проступок" невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 12 Закону № 3460, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з абзацом 10 статті 14 Закону № 3460, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Так, судом першої інстанції встановлено, що підставою для винесення спірного наказу стало неналежне виконання посадових інструкцій, вимог пункту 3 рішення колегії МВС від 17.01.2014 №1КМ/1, затвердженого наказом МВС від 31.01.2014 №84, пунктів 2-4,9,12,16 доручення МВС від 23.01.2014 №1200 дек, пункту 1 доручення ДДСБЕЗ від 28.03.2014 №5/1643і пунктів 7,9 протокольного доручення першого заступника Міністра внутрішніх справ від 16.07.2014 №80 що виразилося у недостатньому контролі за виконання покладених на підрозділ завдань і функцій, зокрема з викриття і документування кримінальних правопорушень пов'язаних з бюджетними коштами, протидії фактам отримання неправомірної вигоди, відшкодування завданих кримінальними правопорушеннями збитків, а також у неналежній організації оперативної роботи порушення

Однак, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що Рішення колегії МВС від 17.01.2014 року №1КМ/1, затвердженого наказом МВС від 31.01.2014 року №84, доручення ДДСБЕЗ від 28.03.2014 року №5/1643 позивачу не доручалось. У цей період часу він працював в ГУ МВС в м. Києві в іншому підрозділі.

Доручення МВС від 23.01.2014 року №1200 дск до канцелярії УДСБЕЗ УМВС Чернігівської області не надходило, позивач також не працював у Чернігівській області. Виконання пунктів 7,9 протокольного доручення першого заступника Міністра внутрішніх справ від 16.07.2014 № 80 доручалось в.о. начальника УДСБЕЗ Стаховському І.Ф. (начальнику відділу боротьби зі злочинами у бюджетній сфері і захисту бюджетних коштів), (додатки 6,7,8,9)

З протоколу оперативної наради від 17 листопада 2014 року (а.с. 89-98) та висновку службового розслідування (а.с. 110-115) вбачається, що позивач у своїй службовій діяльності не зміг забезпечити належний рівень роботи підрозділу, не забезпечив виконання рішення колегії МВС від 17.01.2014 року №1КМ/1, Доручення МВС від 23.01.2014 №1200, протокольного доручення першого заступника Міністра внутрішніх справ від 16.07.2014 року №80, доручення ДДСБЕЗ від 28.03.2014 року №5/1643, та не був готовий до наради.

З матеріалів справи вбачається, що з рішенням колегії МВС від 17.01.2014 року №1КМ/1, затвердженого наказом МВС від 31.01.2014 року №84 та дорученням ДДСБЕЗ від 28.03.2014 року №5/1643 позивач не ознайомлювався і його виконання йому не доручалось.

З дорученням МВС від 23.01.2014 року №1200 позивач також не ознайомлювався і його виконання йому не доручалось.

Виконання пунктів 7,9 протокольного доручення першого заступника Міністра внутрішніх справ від 16.07.2014 №80 позивачу також не доручалось.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що період перевірки показників роботи позивача дорівнював 10 місяцям. При тому що позивач обіймав посаду лише три місяці, а тому суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що позивач не може нести дисциплінарну відповідальність за той період коли він не посаді не перебував.

Тобто, в даному випадку не встановлено вини позивача на порушенням трудової дисципліни, а тому, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, наказ МВС України від 08.12.2014 року № 1545 не містить обгрунтованих умов, за яких було можливе притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому його не можна визнавати таким що прийнятий в законний спосіб.

Аналогічна позиція висловнена в постанові Верховного суду України від 04 липня 2011 року, в якій зазначено, наказ, який не містить умов, на підставі яких він виноситься не можна визнавати таким, що прийнятий у законний спосіб.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів в повній мірі підтримує висновок суду першої інстанції при визнання протиправним та скасування наказу МВС України від 08.12.2014 року № 1545 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки він прийнятий без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та вчинення дії.

В порушення, ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження правомірності винесення оскаржуваного наказу, з огляду на що, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування оскаржуваного наказу суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи та вірно застосував законодавство, що регулює ці правовідносини.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону. Натомість оскаржувана Постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишаються без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 15 травня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.