Справа № 823/735/15
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року справа № 823/735/15

10 год. 40 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коваленка В.І., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу Корсунь-Шевченкіської об'єднаної державної податкової інспекція ГУ Міндоходів у Черкаській області № Ф-61У від 29.05.2014р. про стягнення з ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 2412 грн. 70 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, крім того, вона є пенсіонером за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», отримує відповідну пенсію, а тому, у відповідності до частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не зобов'язана сплачувати єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. З урахуванням наведеного вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явилась, проте в своєму адміністративному позові просила розгляд справи провести без її участі.

Відповідач заперечень проти адміністративного позову не подав, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до такого висновку.

Як встановлено судом, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності 11.09.1995р., ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

При дослідженні письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, суд встановив, що з 01.01.2012р. позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується відомостями, які містяться у свідоцтві платника єдиного податку серії НОМЕР_2, виданому 29.05.2012р. Канівською ОДПІ.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 29.05.2014р. сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату недоїмки № Ф-61У, згідно відомостей якої, позивач зобов'язана сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2 412 грн. 70 коп.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р. (далі - Закон № 2464).

В силу положень статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В розумінні положень пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є, зокрема: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно частини 4 статті 4 Закону № 2464 (в редакції, яка діє з 06.08.2011р.) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, суд зауважує, що позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування у протягом 2013 року та згідно відомостей, які містяться у посвідченні серії НОМЕР_3, виданому 08.11.2010р. Пенсійним фондом України, остання є пенсіонером за віком довічно. Отже, з аналізу зазначених вище положень Закону № 2464 слідує, що позивач звільнена від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому вимога про сплату недоїмки № Ф-61У від 29.05.2014р. є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що статус пенсіонера за віком набувають лише ті особи, які мають страховий стаж не менше 15 років, досягли віку 60 років та отримують пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зважаючи на таке.

Стаття 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VI (надалі - Закон №1058) передбачає чітке визначення поняття «пенсіонер» - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Разом з тим, спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796).

Виходячи з положень пункту 4 частини 1 статті 14 Закону № 796 для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону № 1058 зазначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного грошового утримання, зокрема й відповідно до Закону № 796, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Таким чином, спеціальним законом встановлені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Статтею 26 Закону № 1058 та статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991р. для громадян України встановлений загальний пенсійний вік, з настанням якого вони можуть претендувати на виплату пенсії за віком. Відповідно до статті 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV.

У зв'язку з викладеним особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796, є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону № 1058. Таким чином, фізичні особи-підприємці, які отримують зазначену пенсію і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464, проте не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

Судом досліджено відомості, які містяться у посвідченні серії НОМЕР_4, виданому 09.03.1993р. Канівським міськвиконкомом, згідно якого, позивач є громадянкою, яка постійно проживала на території посиленого радіологічного контролю -категорія 4.

Отже, суд приходить до висновку, що призначення пенсії із зниженням пенсійного віку не позбавляє позивача статусу пенсіонера за віком.

Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду України у справі №21-25а14 від 15.04.2014р.

У відповідності до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В силу положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи ту обставину, що відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області № Ф-61У від 29.05.2014р. про сплату фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2 412 грн. 70 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко