Справа № 825/1401/15-а
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2015 року Чернігів Справа № 825/1401/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Сірого І.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 24.04.2015 звернувся до суду з позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (далі по тексту - відповідач) і просить скасувати незаконні постанови Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про накладення на ОСОБА_1: виконавчого збору в розмірі 680,00 грн. ВП №47030817 від 26.03.2015, штрафів у розмірі 170,00 грн. ВП №47031093 від 26.03.2015 та у розмірі 340,00 грн. ВП №47031380 від 26.03.2015, стягнення витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 48,32 грн. ВП №47189874 від 08.04.2015; припинити незаконне переслідування та відрахування з ОСОБА_1 та її доньки-інваліда ОСОБА_2 пенсії, збільшуючи їхні кредитні зобов'язання в банках на продукти та ліки.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12.12.2015 зобов'язано ОСОБА_1 звільнити від розмішених будівельних матеріалів, встановлених у вигляді перегородки в житловій кімнаті 13.8 м2. Дане рішення було виконано в добровільному порідку. Після чого в кімнаті було встановлено звичайну ширму з 2 тоненьких лис тів розміром 0,6x1,2 м2 та 1,2x1,8 м2, щоб розділити два ліжка. За завідомо неправдивими повідомленнями стягувача 19.02.2015 було відкрито виконавче провадження по зносу ширми. яка не є зобов'язанням суду, а 18.03.2015 була розібрана саме ширма і це не було виконавчими діями, відповідно до рішення суду. Крім того, про відкриття виконавчого провадження позивач не повідомлявся. Проте після того як було розібрано переносну ширму позивач звертався до відповідача з заявою розібратись та відновити справедливість. Після чого позивач почав отримувати постановити Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції: від 26.03.2015 про відкриття виконавчого провадження №47030817 щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 680,00 грн.; від 26.03.2015 про відкриття виконавчого провадження №47031093 щодо стягнення штрафу в розмірі 170,00 грн.; від 26.03.2015 про відкриття виконавчого провадження №47031380 щодо стягнення штрафу у розмірі 340,00 грн.; від 08.04.2015 про відкриття виконавчого провадження №47189874 щодо стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 48,32 грн.

Позивач позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився вдруге, про день, час та місце слухання справи повідомленний завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив та заперечень на позов не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить до задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12.12.2014 зобов'язано ОСОБА_1 усунути ОСОБА_4 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 в м. Чернігові шляхом звільнення квартири від розміщення в ній будівельних матеріалів, встановлених у вигляді перегородки у житловій кімнаті площею 13,8 кв.м (а.с.5-6).

12.02.2015 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/751/161/14 від 26.01.2015, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про зобов'язання ОСОБА_1 усунути ОСОБА_4 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 в м. Чернігові шляхом звільнення квартири від розміщення в ній будівельних матеріалів, встановлених у вигляді перегородки у житловій кімнаті площею 13,8 кв.м.

19.02.2015 та 27.02.2015 при виході державного виконавця за адресою; АДРЕСА_1 встановлено, що рішення суду боржником в строк для самостійного виконання виконано не було.

19.02.2015 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції винесено постанови про накладення штрафу у розмірі 170,00 грн. (а.с.29) та про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 680,00 грн. (а.с.28).

27.02.2015 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.33).

18.03.2015 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 48, 32 грн. (а.с.35).

26.03.2015 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції відкрито:

- виконавче провадження №47030817 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 680,00 грн. (а.с.27);

- виконавче провадження №47031093 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 170,00 грн. (а.с.30);

- виконавче провадження №47031380 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.32).

08.04.2015 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №47189874 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 48,32 грн. (а.с.34).

Даючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Статтею 1 Закону №606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 Закону №606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 Закону №606-XIV, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (пункт 1 частини 1 статті 19 Закону №606-XIV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 27 Закону №606-XIV передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Вказаним вище Законом також передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії.

Відповідно до статті 89 Закону №606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Отже, з наведеної норми слідує, що підставою для винесення постанови про накладення штрафу на боржника, є невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк та без поважних причин.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону №606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Згідно пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

В свою чергу згідно частини 1 статті 41 Закону №606-XIV витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби, що пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.

Наведені правові норми зобов'язують боржника добровільно виконати рішення у строк, встановлений державним виконавцем та повідомити про таке виконання у цей же термін. У свою чергу, дані норми, у разі невиконання боржником рішення добровільно у встановлений державним виконавцем строк, зобов'язують державного виконавця на наступний день після закінчення відповідних строків розпочати примусове виконання рішення, тобто вчиняти певні дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

При цьому положеннями пункту 8 частини 1 статті 49 Закону №606-XIV встановлено, що у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню.

У той же час слід зазначити, що перебіг строку для добровільного виконання починається з моменту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, що в свою чергу, покладає на відповідача обов'язок перед початком примусового виконання рішення пересвідчитись в отриманні боржником такої постанови.

Відповідні висновки суду узгоджуються з положеннями статті 31 Закону №606-XIV, якою закріплено, що копії постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Зазначене узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 23 січня 2014 року № К/9991/30356/12.

Разом з тим, за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам (частина 1 статті 35 Закону №606-XIV).

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5 (далі - Інструкція №74/5).

Так, згідно вимог пункту 4.1.1 Інструкції №74/5 державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 32 Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення (абзац 4).

Водночас щодо витрат на проведення виконавчих дій, то положеннями пункту 4.15.2 Інструкції №74/5 встановлено обов'язок державного виконавця скласти акт про витрати на проведення виконавчих дій (додаток 35), в якому зазначаються перелік та суми витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій, а також документи, якими вони підтверджуються, з доданням копій таких документів. Про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій державний виконавець зобов'язаний винести постанову, яка разом з актом про витрати на проведення виконавчих дій затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби (додаток 3).

Так, на підтвердження направлення позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №2/751/161/14 від 26.01.2015, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова відповідачем надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що постанова була отримана 13.02.2015 ОСОБА_4, тобто стягувачем, а не боржником (а.с.37).

Таким чином, відповідачем не дотримано передбаченого пунктом 4.1.1 Інструкції №74/5 обов'язку пересвідчитись у отриманні позивачем як боржником копії вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження, а також факту здійснення останнім будь-яких дій спрямованих на виконання рішення суду.

Крім того, матеріали справи не містять акта про витрати на проведення виконавчих дій, що свідчить про недотримання відповідачем вимог пункту 4.15.2 Інструкції №74/5.

Як вбачається з пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 12.12.2014 було виконано ним ще 31.12.2014, тобто до відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №2/751/161/14 від 26.01.2015, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова.

Таким чином, беручи до уваги неналежне повідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №2/751/161/14 від 26.01.2015, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, суд приходить до висновку, що постанови Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції: від 26.03.2015 про відкриття виконавчого провадження №47030817 щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 680,00 грн.; від 26.03.2015 про відкриття виконавчого провадження №47031093 щодо стягнення штрафу в розмірі 170,00 грн.; від 26.03.2015 про відкриття виконавчого провадження №47031380 щодо стягнення штрафу у розмірі 340,00 грн.; від 08.04.2015 про відкриття виконавчого провадження №47189874 щодо стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 48,32 грн., винесені необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оскаржуваного рішення, та створили несприятливі наслідки для прав та інтересів позивача, а тому дані постанови належать скасуванню.

Разом з тим, вимога позивача про припинення незаконного переслідування та відрахування з ОСОБА_1 та її доньки-інваліда ОСОБА_2 пенсії, збільшуючи їхні кредитні зобов'язання в банках на продукти та ліки не належить до задоволення оскільки вирішення даного питання не входить до компетенції адміністративного суду визначеного Кодексом адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись статті 124 Конституції України, статтями 9, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Чернігівський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанови Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції: від 26.03.2015 про відкриття виконавчого провадження №47030817 щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 680,00 грн.; від 26.03.2015 про відкриття виконавчого провадження №47031093 щодо стягнення штрафу в розмірці 170,00 грн.; від 26.03.2015 про відкриття виконавчого провадження №47031380 щодо стягнення штрафу у розмірі 340,00 грн.; від 08.04.2015 про відкриття виконавчого провадження №47189874 щодо стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 48,32 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук