Справа № 815/133/15
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 р. Справа № 815/133/15

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання надати відповідь на запит, -

встановиЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки про визнання протиправною бездіяльності щодо несвоєчасного надання інформації у відповідь на запит до публічної інформації; зобов'язання у терміни передбачені законом надати відповідь на запит до публічної інформації.

Суд першої інстанції своєю постановою від 02 лютого 2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання надати відповідь на запит - відмовив повністю.

ОСОБА_4 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_4 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до начальника Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки з запитом про надання публічної інформації наступного змісту, а саме з проханням надати йому копію титулу, заповнених сторінок та сторінки із паперовою пломбою опечатування, перенумерування, перерахування сторінок Журналу обліку документів і використання відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру суб'єктів декларування Південної держінспекції.

Відповідь на свій запит від 10 липня 2014 року позивач просив напрати на його поштову адресу: АДРЕСА_1, 65070 та на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказаний запит, як вказує позивач, він надіслав зі своєї електронної адреси - ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2, яка згідно листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 листопада 2014 року №2006-09/39608-09, належить Південній державній інспекції з ядерної та радіаційної безпеки.

Водночас, заперечуючи проти адміністративного позову відповідач зазначає, що електронний запит гр. ОСОБА_4 від 10 липня 2014 року Інспекція не отримувала, а електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 не була офіційною електронною адресою Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки.

З приводу зазначеного, встановлено, що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2, яка вказана на сайті Держатомрегулювання України, не є офіційною електронною адресою Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки, у зв'язку з відсутністю договору між провайдером, який надає послугу та Південною держінспекцією. Адреса, якою користується Південна держінспекція, є довідковою та використовується виключно для скорочення термінів виконання деяких розпорядчих документів (при дублюванні листів звичайною поштою). Кошти на оплату послуг провайдера у Південної держінспекції відсутні. ПЕОМ, які належать Південній держінспекції, необлаштовані антивірусними програмами у зв'язку з відсутністю відповідних спеціалістів та призначених цільових коштів на придбання, установку та супровід сертифікованих в Україні програмних продуктів, тому не може гарантуватись отримання всієї кореспонденції, що надсилається на довідкову електронну адресу, створену у мережі Інтернет. Випадки не оброблення Південною держінспекцією отриманої поштової кореспонденції за вказаний у скарзі період не встановлено та позивачу рекомендовано надсилати запити звичайним поштовим відправленням або надавати особисто.

Крім того, сам позивач своєму позові зазначає, що інформації про те, чи отримала Південна держінспекція його запит до публічної інформації немає, оскільки "під час реєстрації електронної адреси між власником Сервісу УКРНЕТ і користувачем Сервісу було укладено "Угоду про використання електронної пошти FREEMAІL" (повний текст Угоди розташовано на сторінці реєстрації в поштовому Сервісі УКРНЕТ), при цьому п. 6 цієї Угоди вказано, що будь-яка інформація, що міститься у електронній поштовій скриньці Користувача, є його приватним спілкуванням. Будь-яка інформація щодо Користувача або його взаємодії із Сервісом є конфіденційною інформацією. Володілець забезпечує дотримання режиму конфіденційності приватного спілкування Користувача (електронних повідомлень і комп'ютерних файлів), що зберігається в його електронній поштовій скриньці. Під конфіденційністю мається на увазі режим, при якому Володілець не має права ознайомлюватись з кореспонденцією Користувача або надавати її третім особам, крім випадків, прямо передбачених чинним законодавством України та даною Угодою". Таким чином, ТОВ УКРНЕТ не може надати інформацію щодо факту отримання користувачем електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 листа, або інформацію щодо тексту листа, який було отримано користувачем електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки після отримання користувачем електронної поштової скриньки електронного листа, власником цього листа є саме користувач електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2.

Так, як вже було зазначено, позивач вказує, що 10 липня 2014 року він надіслав запит до публічної інформації на електронну адресу Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки - ІНФОРМАЦІЯ_2, в свою чергу відповідач наполягає на тому, що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 не була офіційною електронною адресою Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки та вказаний запит Інспекція не отримувала.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року №2939-VI.

Згідно статті 1 вказаного закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

При цьому, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч. 1 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

За змістом ч. 3 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Статтею 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено коло розпорядників інформації, до яких також відноситься відповідач - Південна державна інспекція з ядерної та радіаційної безпеки.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" Південна державна інспекція з ядерної та радіаційної безпеки, як розпорядник інформації, зобов'язана надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

При цьому, відповідь на запит на інформацію розпорядник інформації, в силу вимог ч. 1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", має надати не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, положеннями наведених норм забезпечується право позивача на публічну інформацію та встановлюється обов'язок відповідача, у разі отримання запиту, надавати на нього таку інформацію.

Водночас, з матеріалів справи не встановлено факту отримання відповідачем запиту позивача на публічну інформацію від 10 липня 2014 року, оскільки електронна адреса (поштова скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2), на яку позивач надіслав зазначений запит не є офіційною адресою Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки.

Так, відповідно до Положення про Єдину базу даних електронних адрес, номерів факсів (телефаксів) суб'єктів владних повноважень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05 січня 2011 року №5, електронна адреса суб'єкта владних повноважень - адреса електронної пошти, що складається з ідентифікатора, позначки "@" та доменного імені. При цьому ідентифікатором є адреса електронної пошти, визначена як офіційна суб'єктом владних повноважень, а доменним іменем - ім'я у домені gov.ua, зареєстроване суб'єктом владних повноважень.

Натомість, адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідає, вказаній структурі та не може належати суб'єкту владних повноважень, як офіційна адреса електронної пошти.

Також, позивачем не надано жодних доказів належності електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, а також доказів направлення запиту від 10 липня 2014 року, у зв'язку із чим відсутня можливість встановити факт направлення такого запиту.

Крім того, листом Держатомрегулювання від 20.10.2014 за №09-14/6783-57 для вирішення питання неотримання відповідей на запити до публічної інформації, надісланих у період з 20.05.2014 по 23.09.2014, на електронну адресу Південної держінспекції, позивачу було запропоновано надіслати до Держатомрегулювання завірені ним копії всіх цих запитів із підтвердженням їх відправлення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у даному випадку та за наведених обставин, відповідачем не порушені права позивача на доступ до публічної інформації, гарантовані Законом України "Про доступ до публічної інформації", а тому у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 належить відмовити.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і в

себічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання надати відповідь на запит, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк