Справа № 325/796/15-а
Суддя: Пантилус О. П.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 6-а/325/1/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Приазовський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Пантилус О.П., при секретарі Орманджи Ф.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське Запорізької області подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання постанови суду,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2015 року управління державної виконавчої служби звернулося до суду з поданням про зміну способу та порядку виконання судового рішення, винесеного Приазовським районним судом Запорізької області по справі № 2-а-2159/11.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 46125594/4 з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-2159/11, виданого 14.11.2014 року Приазовським районним судом Запорізької області про зобовязання управління Пенсійного фонду України (УПФУ) в Приазовському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01 грудня 2010 року по 31 грудня 2010 року включно та з 01 січня 2011 року по 20 червня 2011 року включно, в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику була надана можливість самостійно виконати рішення суду, але 10.02.2015 року УПФУ повідомило про неможливість виконання рішення суду у повному обсязі у звязку з відсутністю відповідних асигнувань.

Державний виконавець в поданні вказав, що 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання. Зокрема ст.3 Закону передбачає, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень, шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У звязку з тим, що резолютивна частина вказаного виконавчого листа містить необхідність виконати дії зобовязального характеру, без зазначення конкретної суми до стягнення з боржника на користь стягувача, державний виконавець не має можливості арештувати відповідний реєстраційний рахунок УПФУ із подальшим списанням коштів і погашення заборгованості перед стягувачем, тому, посилаючись на вимоги ст.263 КАС України, просить змінити спосіб і порядок подальшого виконання виконавчого документу № 2-а-2159/11 від 14.11.2014 року із «зобовязання» УПФУ в Приазовському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01 грудня 2010 року по 31 грудня 2010 року включно, та з 01 січня 2011 року по 20 червня 2011 року включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період на «стягнення з» в сумі 1361,52 гривень.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, у поданні просив розглянути справу без участі представника відділу. Боржник та стягувач також відсутні в судовому засіданні. Відповідно до ст.263 КАС України, неприбуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Приазовського районного суду від 20 червня 2011 року у справі № 2-а-2159/2011 позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Приазовському районі та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії задоволені частково.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2013 року у цій справі апеляційна скарга УПФУ задоволена часткового, постанова Приазовського районного суду від 20.06.2011 року змінена і викладена в новій редакції. А саме, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, визнана бездіяльність УПФУ в Приазовському районі протиправною. Цією постановою відповідач зобов'язаний здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01 грудня 2010 року по 31 грудня 2010 року включно, та з 01 січня 2011 року по 20 червня 2011 року включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області 20.01.2015 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46125594 за виконавчим листом № 2-а-2159/2011 виданим 14.11.2014 року Приазовським районним судом Запорізької області.

На виконання постанови державного виконавця управлінням Пенсійного фонду України в Приазовському районі здійснений перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_2 і розмір якого за період з 01.12.2010 року по 20.06.2011 року склав 1361,52 гривень, але зазначена сума стягувачу не виплачена у звязку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, про що зазначено у листі УПФУ від 10.02.2015 року № 475/04.

Згідно з ч. 4 ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити як вимоги про зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частини першої, другої статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, законом передбачені різні способи захисту порушеного права, відповідно до заявлених вимог.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що всі судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановленому законом.

Статтею 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати вказане рішення по суті, тобто не може змінювати обраний судом, відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення, спосіб відновлення порушеного права.

Встановлені судом обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, адже виплата нарахованих сум соціальної допомоги буде здійснена управлінням ПФУ після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Стаття 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначає особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу.

Предметом розгляду даної справи є постанова суду про зобов'язання державного органу виконати певні дії, в тому числі здійснити виплату коштів.

Посилання відділу ДВС на неможливість виконання рішення суду зобовязального характеру щодо проведення соціальних виплат у звязку з відсутністю такого виду рішень у визначеному вказаним Законом переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення ст.124 Конституції України та ст.14 КАС України, постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобовязання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

Отже, у справі № 2-а-2159/2011 суд для відновлення права ОСОБА_2 на щомісячну соціальну допомогу, передбаченому Законом № 2195-1V, прийняв постанову про зобовязання органу ПФУ здійснити перерахунок та виплатити соціальну допомогу в установленому законом розмірі, що відповідало заявленим у позові вимогам. Розрахунок суми, належної ОСОБА_2 соціальної допомоги за спірний період судом не здійснювався, тому змінивши спосіб виконання такої постанови із зобовязання виплатити зазначену допомогу на стягнення конкретної суми цієї допомоги суд вийде за межі позовних вимог, змінить постанову по-суті, що законом не допускається.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що зміна на підставі статті 263 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобовязання органу ПФУ здійснити виплату із зобовязання на стягнення такої виплати буде незаконною.

Наведені вище підстави відмови в задоволенні подання узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними у відповідній постанові від 11.11.2014 року (реєстраційний № 41735925).

Керуючись ст. ст. 14, 105, 162, 263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу та порядку виконання судового рішення від 08.08.2013 року, винесеного Приазовським районним судом Запорізької області по справі № 2-а-2159/11 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П. Пантилус