Справа № 816/1008/15-а
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

14 травня 2015 рокум. ПолтаваСправа № 816/1008/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника позивача - Сорочинської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Прокурора Пирятинського району до Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування розпоряджень, -

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2015 року Прокурор Пирятинського району (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області (надалі також - відповідач), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування розпоряджень № 173 від 19 травня 2009 року «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам району» в частині надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а також №271 від 18 серпня 2009 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам району» в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, хоча у матеріалах справи наявні докази про те, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Судом встановлено, розпорядженням Пирятинської районної державної адміністрації № 173 від 19.05.2009 надано дозвіл громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам району для ведення особистого селянського господарства з послідуючою передачею їх у власність громадянам орієнтовною площею по 2,0 га земель кожному, розташованої за межами м. Пирятин в адміністративних межах Пирятинської міської ради Полтавської області /а.с. 13/, розпорядженням Пирятинської районної державної адміністрації № 271 від 18.08.2009 затверджено розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 /а.с. 63/.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.09.2009 серія № НОМЕР_1 ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, кадастровий номер НОМЕР_2, який зареєстрований 12.03.2010 року та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.03.2010 серія № НОМЕР_3 ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, кадастровий номер НОМЕР_4, який зареєстрований 15.03.2010 року /а.с. 34-35/.

Згідно пояснень представника позивача, метою звернення з вказаним позовом до суду, у випадку задоволення вимог позову про фактичне скасування підстав для винесення рішень на підставі яких набуто право власності третіми особами на спірні земельні ділянки, є подальше звернення прокуратури із позовом про позбавлення права власності вказаних осіб на спірні земельні ділянки.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Аналогічний правовий висновок висловлений у постанові Верховного суду України від 24.02.2015 (реєстраційний номер 43075090).

Також у постанові ВСУ від 24.02.2015 зазначено, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 5 Земельного кодексу України передбачено, що земельне законодавство базується на таких принципах: забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

За приписами статей 178, 181 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до статті 324 Цивільного кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Статтею 374 Цивільного кодексу України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно з пунктом "а" статті 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Пирятинська районна державна адміністрація є суб'єктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин, оскільки, реалізуючи відповідні повноваження, державні органи вступають з фізичними чи юридичними особами у цивільні та господарські правовідносини, У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин іншому, яка має місце під час здійснення державним органом владних управлінських функцій, а тому подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

При цьому судом враховано, що згідно з частиною 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Ці положення Основного Закону кореспондуються з пунктом «в» статті 5 Земельного кодексу України, згідно з яким земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

З матеріалів справи суд вбачає, що право власності ОСОБА_2, ОСОБА_4 на земельні ділянки не припинене, державні акти на право власності не скасовані.

Таким чином, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, не може бути розглянутий за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Такі висновки суду узгоджуються з практикою Верховного суду України, висловленою в постановах від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, від 17 лютого 2015 року у справі № 21-551а14, від 16 грудня 2014 року у справі № 21-544а14, від 09 грудня 2014 року у справі № 21-308а14, від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, від 03 червня 2014 року у справі 21-144а14, від 14 лютого 2012 року у справі 21-1041во10 та № 21-1042во10, які в силу положень частини 1 статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для врахування.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, враховуючи те, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_4 набули право власності на земельні ділянки площею 2,0 га (кожен) розташовані за межами м. Пирятин в адміністративних межах Пирятинської міської ради Полтавської області на підставі спірних наказів, які вичерпали свою дію, подальше оспорювання правомірності набуття ними спірних земельних ділянок має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі за позовом Прокурора Пирятинського району до Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування розпорядження Пирятинської районної державної адміністрації № 173 від 19.05.2009 "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам району" в частині надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_2 та розпорядження Пирятинської районної державної адміністрації № 271 від 18.08.2009 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам району" в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Прокурора Пирятинського району Полтавської області до Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування розпоряджень закрити.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення до суду з цією самою позовною заявою не допускається.

Роз'яснити позивачеві право звернутися із вказаним позовом до місцевого загального суду в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали виготовлено 19 травня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський