Справа № 806/1417/15
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м.Житомир справа № 806/1417/15

час прийняття: 12 год. 03 хв. категорія 8.3.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

при секретарі судового засідання Павлюк В.О.,

за участю: представника позивача Пилипенка А.О.,

представників відповідача Самохвала А.Ю., Дурави В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Обербетон-Інвест" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Обербетон-Інвест" звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати недійсним податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 03 грудня 2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 62024, 00 грн. основного платежу і 15506, 00 грн. штрафних (фінансових) санкцій. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що при проведенні перевірки щодо виплати Товариством роялті нерезиденту компанії "Delta Bloc International GmbH" (Австрія) за використання ноу-хау і торгової марки контролюючим органом зроблено висновок про те, що "Delta Bloc International GmbH" не є бенефіціарним власником патенту, тому позивач зобов'язаний був утримати і перерахувати до бюджету податок з доходів нерезидентів. Товариство з цим не погоджується, оскільки Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області не довела, що компанія "Delta Bloc International GmbH" не має права на отримання доходу і не є бенефіціарним власником роялті. На думку позивача, господарські операції з нерезидентом повинні оподатковуватися саме за правилами податкового законодавства Республіки Австрія на підставі Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Австрія про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і на майно.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали і просили у їх задоволенні відмовити. Пояснили, що оспорюване податкове повідомлення-рішення скасуванню не підлягає у зв'язку з тим, що воно прийняте на підставі обгрунтованих висновків перевірки про відсутність підтвердження наявності у Ліцензіара позивача - компанії "Delta Bloc International GmbH" права власності на роялті, тобто, що він є бенефіціарним власником такого доходу. За таких обставин, відповідно до вимог статей 103, 160 Податкового кодексу України, статті 12 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Австрія про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і на майно, оподаткування виплачених Товариством доходів із джерелом походження з України повинно здійснюватися за ставкою 15% від суми таких доходів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Встановлено, що під час проведеної працівниками Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області планової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Обербетон-Інвест" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства зі період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному внеску за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року виявлено порушення пункту 103.2 статті 103, пункту 160.2 статті 160 Податкового кодексу України, в результаті чого при виплаті нерезиденту "Delta Bloc International GmbH" (Австрія) ліцензійної винагороди за використання ноу-хау та торгової марки (роялті) в сумі 40000, 00 євро, що еквівалентно 413495, 00 грн., ТОВ "Обербетон-Інвест" не утримало та не перерахувало до бюджету податок з доходів нерезидентів в сумі 62024, 00 грн.

За результатами перевірки складено акт № 7313/06-25-22-01/35223245 від 14 листопада 2014 року (а.с. 9-74).

На підставі вказаного акта контролюючим органом 03 грудня 2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення № (а.с. 7) про збільшення Товариству суми грошового зобов'язання по податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 62024, 00 грн. основного платежу і 15506, 00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Як зазначено в акті перевірки (а.с. 46-49), на протязі періоду, що перевірявся, Товариством виплачено роялті в сумі 40000, 00 євро, що еквівалентно 413495, 00 грн., на адресу компанії "Delta Bloc International GmbH" (Австрія). При виплаті роялті використано пільгову ставку щодо сплати податку на прибуток з іноземних юридичних осіб.

Отримана в ході перевірки інформація свідчить про неправомірне використання пільгової ставки, оскільки не пред'явлено документи про підтвердження власності (свідоцтво, витяг з реєстру) на торговий знак компанії "Delta Bloc International GmbH" для використання згідно з ліцензійним договором.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.225 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), роялті - будь-який платіж, отриманий як винагорода за використання або за надання права на використання об'єкта права інтелектуальної власності, а саме на будь-які літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп'ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо- чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, інших аудіовізуальних творів, будь-які права, які охороняються патентом, будь-які зареєстровані торговельні марки (знаки на товари і послуги), права інтелектуальної власності на дизайн, секретне креслення, модель, формулу, процес, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).

Згідно з підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України, доходи у вигляді роялті, сплачені резидентами України, є доходами нерезидента з джерелом їх походження з України.

Відповідно до пункту 160.1 статті 160 ПК України, будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними статтею 160 Податкового кодексу України.

У пункті 160.2 статті 160 ПК України визначено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3 - 160.7 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Відповідно до пункту 103.1 статті 103 ПК України, застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Згідно із пунктом 103.2 статті 103 ПК України, особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування визначено статтею 103 ПК України, зокрема, пунктом 103.3 передбачено, що бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів. При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Пунктом 103.4 зазначеної статті ПК України передбачено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі-довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

У разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті ПК України доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування (пункт 103.10 статті. 103 ПК України).

Згідно із частинами 1, 2 статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Пунктом 3.2 статті 3 ПК України встановлено, що якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до пунктів 1, 3 статті 12 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Австрія про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і на майно від 16 жовтня 1997 року, ратифікованої Україною 17 березня 1999 року, роялті, які виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, підлягають оподаткуванню у цій другій Державі.

Незважаючи на положення пункту 2 цієї статті, роялті, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, підлягають оподаткуванню тільки в другій Договірній Державі, якщо цей резидент є фактичним власником роялті, та якщо роялті є виплатами в межах значення підпункту b) пункту 4 цієї статті (за користування або за надання права користування будь-яким авторським правом на наукову працю, патент, торгову марку, дизайн або модель, план, таємну формулу або процес, або за інформацію, що стосується промислового, комерційного або наукового досвіду).

Із змісту наведених правових норм слідує, що для звільнення податкового агента від оподаткування роялті в Україні необхідне дотримання двох умов: 1) наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України; 2) підтвердження того, що нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу.

"Фактичний отримувач доходу" не має тлумачитися в вузькому, технічному сенсі, його значення слід визначати виходячи з мети, завдань міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування, таких як "уникнення від сплати податків" і з урахуванням таких основних принципів як то "запобігання зловживання положеннями договору".

Для визнання особи в якості фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але і як слідує з міжнародної практики застосування угод про уникнення подвійного оподаткування, повинна бути особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.

Встановлено, що 23 квітня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Обербетон-Інвест" (Ліцензіат) та компанією "Delta Bloc Europa GmbH" (Австрія) (Ліцензіар) було укладено ліцензійний договір на використання ноу-хау та торгової марки (а.с. 76-87), за умовами якого Ліцензіар надає Ліцензіату право використання для ліцензійних продуктів, видів системи та права промислової власності. Ліцензія стосується результатів випробувань, технологічних знань та практичного ноу-хау, відповідно до обсягу ліцензійного пакету, а також можливих існуючих патентів, патентних заявок, зразків, закону про торгові знаки та інших законів ідентифікації.

Компанія "Delta Bloc Europa GmbH" є власником ноу-хау системи бетонних бар'єрів, які тестуються, розробляються, продаються під торговою маркою Delta Bloc і надає ліцензіату регіонально обмежену ексклюзивну ліцензію на виробництво, використання та реалізацію ліцензійного продукту відповідно до умов цього Договору, без права передачі третій стороні.

У зв'язку зі зміною найменування Ліцензіара, старе найменування "Delta Bloc Europa GmbH" на нове найменування "DELTA BLOC International GmbH" сторони домовилися змінити старе найменування Ліцензіара на нове по всьому тексту Ліцензійного договору, про що підписано додаткову угоду від 11 жовтня 2010 року (а.с. 86).

На виконання умов вказаного договору позивач за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року сплатив компанії "DELTA BLOC International GmbH" роялті в сумі 40000, 00 євро, що еквівалентно 413495, 00 грн.

В акті (а.с. 48) вказано, що до перевірки надано довідки № б/н від 02 травня 2012 року і № б/н від 13 березня 2013 року про місцезнаходження компанії "DELTA BLOC International GmbH", виданих управлінням Лінц Банхофплатц 7, 4020 Лінц Австрійської Республіки, в яких підтверджено, що вказана компанія на момент одержання доходів відповідно до Конвенції між Урядом Республіки Австрія і Урядом України про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і на майно, є резидентом Австрійської Республіки (м. Лінц).

Таким чином, позивач дотримався вимог податкового законодавства у частині підтвердження того, що компанія "DELTA BLOC International GmbH" є резидентом Республіки Австрія, з якою Урядом України укладено міжнародний договір.

Разом з цим, в ліцензійному договорі зазначено, що міжнародне право промислової власності на систему бетонних бар'єрів належить MABA Fertigteilindustrie GmbH.

Відповідно до контрактів, що існують з власником патенту компанією МАВА, компанія "DELTA BLOC International GmbH" уповноважена використовувати це право промислової власності, а також просувати цю систему на ринку та здійснювати її подальшу розробку.

Всупереч положенням статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не надано доказів наявності у компанії "DELTA BLOC International GmbH" права власності на ноу-хау і торгової марки системи бетонних бар'єрів, виключної ліцензії на використання такої торгової марки, а також надання права на їх використання іншим особам.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що компанія "DELTA BLOC International GmbH" (Австрія) не є особою, що має право на отримання доходів, та для Товариства з обмеженою відповідальністю "Обербетон-Інвест" не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у розумінні пунктів 103.2 та 103.3 статті 103 Податкового кодексу України, тому виплачене роялті у сумі 413495, 00 грн. повинне оподатковуватися саме в Україні за правилами Податкового кодексу України.

Враховуючи наведене, суд вважає податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 03 грудня 2014 року прийнятим з дотриманням норм податкового законодавства, а позовні вимоги про його скасування - необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Обербетон-Інвест" відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Обербетон-Інвест" на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1644, 30 грн. (р/р 4002, отримувач коштів УДКСУ у м. Житомирі, банк отримувача ГУДКСУ у Житомирській області, МФО 811039, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 21 травня 2015 р.