Справа № 816/4568/14
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 р.Справа № 816/4568/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2015р. по справі № 816/4568/14

за позовом ОСОБА_1

до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції (далі за текстом - відповідач), треті особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 (далі за текстом - третя особа, ОСОБА_2.), ОСОБА_3 про скасування рішення державного реєстратора від 18 липня 2013 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно: житловий будинок по АДРЕСА_2 у м. Полтаві за ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області скасовано реєстрацію декларації від 27 червня 2013 року № ПТ 22 про готовність об'єкта до експлуатації: "Семикімнатний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2". Оскільки зазначений документ є необхідним для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна позивач вважає, що державна реєстрація прав та їх обтяжень, оформлена рішенням відповідача від 18 липня 2013 року № 4099054 має бути скасована, оскільки наявна в матеріалах реєстраційної справи № 10-43/01 декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 27 червня 2013 року № ПТ 22 втратила ознаки такої, що пройшла реєстрацію. Внаслідок наведеного дана декларація не відповідає вимогам до документу, визначеного Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, який засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Обумовлює позов тим, що спірна реєстрація, вчинена суб'єктом владних повноважень впливає на його права як власника землі.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області від 18 липня 2013 року №4099054 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: житловий будинок по АДРЕСА_2 у м. Полтаві за ОСОБА_2. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 36000) витрати зі сплати судового збору в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 (вісім) копійок, сплачених відповідно до квитанції від 17 листопада 2014 року.

Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та є наслідком неповного та невірного з`ясування обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, їх недоведеністю, та як наслідок невідповідних висновків суду обставинами справи і порушеннями базових норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2015 року.

Відповідач в судовому засіданні підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представники третьої особи ОСОБА_3 проти адміністративного позову заперечували.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 у м. Полтава на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 361405 від 30 липня 2008 року.

Третя особа, ОСОБА_2, є власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 у м. Полтава, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ПК від 28 січня 2010 року № НОМЕР_2 (а.с. 83).

З 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 Київським районним судом м. Полтави розглядався цивільно-правовий спір про визнання дій ОСОБА_2 неправомірними та усунення перешкод у праві власності позивача на земельну ділянку, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Предметом спору у суді цивільної юрисдикції було здійснення ОСОБА_2 самочинного будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2, яке порушило права та інтереси позивача - ОСОБА_1, оскільки частина збудованого житлового будинку третьої особи розміщена на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності позивача. Рішенням Київського районного суду м. Полтава від 18 листопада 2013 року (а.с. 7-9) у справі № 2-1278/11 встановлено, що дійсно, частина житлового будинку по АДРЕСА_2 розташована на земельній ділянці ОСОБА_1 Будівництво житлового будинку та паркану, що проводилося ОСОБА_4 на земельній ділянці по АДРЕСА_2 в м. Полтава, визнано самочинним.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13 лютого 2014 року (а.с. 10-13) рішення Київського районного суду м. Полтава від 18 листопада 2013 року у справі №2-1278/11 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, у цій частині прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково - ухвалено усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача, зобов'язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_2 у м. Полтава, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2014 року (а.с. 14-18) рішення Київського районного суду м. Полтава від 18 листопада 2013 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 13 лютого 2014 року в частині позовних вимог про визнання самочинним будівництва житлового будинку, зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, зобов'язання знести самочинне будівництво житлового будинку, зобов'язання привести земельну ділянку у первинний стан, шляхом впорядкування звільненої площі, стягнення матеріальної, відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відтак, рішення апеляційного суду в частині вимог про розібрання огорожі залишено без змін.

При цьому судом касаційної інстанції не визначено про хибність висновків судів попередніх інстанції стосовно встановлення факту знаходження частини житлового будинку на частині земельної ділянки , яка згідно документів належить позивачу.

27 червня 2013 року (під час розгляду вказаної цивільної справи у суді першої інстанції) Інспекція ДАБК у Полтавській області зареєструвала декларацію про готовність об'єкта до експлуатації: "Семикімнатний житловий будинок за адресою: м.Полтава, АДРЕСА_2" за № ПТ 22 (а.с. 86-89).

Позивач вважаючи, що рішення Інспекції ДАБК у Полтавській області щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації є неправомірним та таким, що порушує його права та інтереси, а отже така реєстрація декларації є протиправною, звернувся до суду.

За наслідками розгляду даного спору, 21 серпня 2014 року Полтавським окружним адміністративним судом у справі № 1513/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції ДАБК в Полтавській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії прийнято постанову (а.с. 19-21) про задоволення позовних вимог та скасовано реєстрацію декларації від 27 червня 2013 року № ПТ 22 про готовність об'єкта до експлуатації: "Семикімнатний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2".

Зазначена постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року (а.с. 22-24) змінена шляхом виключення із описово-мотивувальної частини судового рішення посилання на застосування Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області при прийнятті 27 червня 2013 року рішення про реєстрацію Декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ВП 22 положень Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19 березня 2013 року та посилання на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2013 року по справі № 2-1278/11 як на доказ у справі. В іншій частині постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року - залишена без змін.

18 липня 2013 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_5 прийнято рішення та внесено запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_2 у м. Полтаві. На підставі рішення про державну реєстрацію третій особі видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Резюмуючи викладене, станом на дату розгляду даної справи судом частина житлового будинку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 є такою, що розташована на земельній ділянці ОСОБА_1 У свою чергу, реєстраційна справа від 03 липня 2013 року № 10-43-01 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо житлового будинку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 у м. Полтаві містить необхідний для здійснення такої реєстрації документ, що не відповідає вимогам законодавства внаслідок того, що його реєстрація скасована судом.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції про задоволення позову, виходячи з таких підстав.

Положеннями пункту 7 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (далі за текстом - Порядок № 703, який був чинний на дату прийняття оскаржуваного рішення) встановлено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

В реєстраційній справі від 03 липня 2013 року № 10-43/01 наявна належним чином оформлена заява представника ОСОБА_2 від 03 липня 213 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок по АДРЕСА_2 у м. Полтаві (а.с. 78).

Згідно вимог пункту 10 Порядку № 703 заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Положеннями п. 12 Порядку № 703 врегульовано, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Пунктом 46 Порядку № 706 передбачено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав:

- документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення);

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер);

- документ, що зазначений у пункті 27 цього Порядку та підтверджує право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (у разі проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна);

- документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

- документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Судом встановлено, що до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок по АДРЕСА_2 у м. Полтаві долучено наступні документи: технічний паспорт від 07 червня 2013 року, виданий ФОП ОСОБА_6 (а.с. 90-92), паспорт громадянина України та картку платника податків (а.с. 80-81), декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 27 червня 2013 року № ПТ 22, видану Інспекцією ДАБК у Полтавській області (а.с. 86-89), державний акт на право власності на земельну ділянку серія: ЯК НОМЕР_2 від 28 січня 2010 року, виданий Управлінням Держкомзему у м. Полтаві (а.с. 83), рішення Київської районної в м. Полтаві ради від 29 листопада 2007 року про розгляд заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки (а.с. 85), дозвіл на виконання будівельних робіт Інспекції ДАБК в Полтавській області від 05 травня 2008 року № 3.06 (а.с. 84), довіреність щодо представництва інтересів ОСОБА_2 від 29 травня 2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. (а.с. 82), квитанції про сплату державного мита та за надання інформації (а.с. 79).

Згідно положень пункту 16 Порядку № 706 за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

За правилами пункту 17 Порядку № 703, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо об'єкта нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, державний реєстратор відкриває розділ у Державному реєстрі прав, реєстраційну справу та присвоює реєстраційний номер такому об'єкту.

Державний реєстратор за наслідками розгляду заяви представника ОСОБА_2 від 03 липня 2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 18 липня 2013 року прийняв рішення №4099054 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2, у м. Полтаві за ОСОБА_2 з відкриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відповідної реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна (а.с. 98).

Згідно пункту 18 Порядку № 703 державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вносить записи до Державного реєстру прав.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджено факт внесення відповідачем запису до Державного реєстру прав про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок по АДРЕСА_2 у м. Полтаві за ОСОБА_2.

Колегія суддів погоджується з наявністю на момент реєстрації усіх необхідних документів у відповідача для здійснення реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок по АДРЕСА_2 у м. Полтаві за ОСОБА_2, проте, з урахуванням обставин, що мають преюдиційне значення - скасування в судовому порядку реєстрації декларації від 27 червня 2013 року № ПТ 22 про готовність об'єкта до експлуатації: "Семикімнатний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2", тобто основного документу для реєстрації права, така реєстрація не може вважатися правомірною.

Аналіз викладеного дає підстави стверджувати, що наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно за третьою особою є неправомірним, оскільки житловий будинок по АДРЕСА_2 у м. Полтаві, який 18 липня 2013 року зареєстрований за ОСОБА_2, частково розташований на земельній ділянці позивача та призводить до фактичного зменшення розміру земельної ділянки, що на праві приватної власності належить ініціатору звернення.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 грудня 2014 року, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №4945012 від 13 серпня 2013 року право власності на об'єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 в м. Полтаві зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування ВТК №30, р.№4151 від 13.08.2013 (а.с. 151-153).

Положеннями ч. 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції скасувати рішення державного реєстратора від 18 липня 2013 року №4099054 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: житловий будинок по АДРЕСА_2 у м. Полтаві за ОСОБА_2

Положеннями ст.. 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач надав обґрунтовані пояснення та докази порушення відповідачем його прав та законних інтересів у сфері публічно-правових відносин та довів протиправність спірного рішення державного реєстратора від 18 липня 2013 року про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Зважаючи на те, що спірне рішення державного реєстратора від 18 липня 2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора від 18 липня 2013 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно: житловий будинок по АДРЕСА_2 у м. Полтаві за ОСОБА_2

При цьому колегія суддів зазначає, що з урахуванням того, що основний обов'язковий документ, а саме декларація про готовність об'єкта до експлуатації є не легітимним (його реєстрація скасовано), всі доводи та заперечення сторін щодо правомірності рішення про реєстрацію прав не впливають на вирішення справи по суті.

Також колегія суддів з урахуванням пояснень державного реєстратора, зазначає, що визнання рішення протиправним судом першої інстанції відповідає вимогам ст. 162 КАС України. При цьому дане визначення не свідчить про будь- яку вину у діях реєстратора при прийнятті рішення про реєстрацію. В даному випадку, таке визначення лише зазначає на протиправність рішення про реєстрацію у зв'язку з вадами реєстрації декларації про готовність об'єкту до експлуатації, які після прийняття рішення про реєстрацію були встановлені судом. Дійсно, з матеріалів справи не вбачається, що державний реєстратор мав підстави прийняти інше рішення, ніж рішення про реєстрацію прав. Але документ, який в судовому порядку фактично визнаний нікчемним (декларація про готовність об'єкту до експлуатації), не може породжувати юридичних наслідків, а тому прийнято на підставі нього рішення не може вважатися правомірним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2015р. по справі № 816/4568/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис)Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 18.05.2015 р.