Справа № 826/3981/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 травня 2015 року № 826/3981/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Шаманської Анни Станіславівни
провизнання протиправним та скасування рішення № 17927351 від 11.12.2014 та зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Шаманської Анни Станіславівни про визнання протиправним та скасування рішення за № 17927351 від 11.12.2014 та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 2 було протиправно відмовлено у реєстрації права власності на 1/2 частини житлового будинку: квартира з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, оскільки ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.01.2014 визнано право власності на окрему ізольовану квартиру № 1 загальною площею 95 кв.м., в житловому будинку, зазначеному під літерою «А» в технічному паспорті, загальною площею 179,9 кв.м. і господарські будівлі та споруди будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

У судовому засіданні 02.04.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач 1 проти позовних вимог заперечив, 02.04.2015 надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. Свої заперечення проти позову відповідач 1 обґрунтовує тим, що подані позивачем документи для державної реєстрації права власності не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки неможливо однозначно встановити форму власності спірного нерухомого об'єкта та його технічні характеристики.

У судовому засіданні представник відповідачів 1 та 2 заперечувала проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні 02.04.2015 представники сторін заявили клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.01.2014 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка станом на 17.03.2014 набрала законної сили, було визнано мирову угоду по цивільній справі та поділено між даними сторонами в натурі спільне будинковолодіння АДРЕСА_1 (яке належить сторонам на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_3 03 листопада 2010 року за реєстровим НОМЕР_2 та договорів купівлі-продажу, укладених ОСОБА_1 14 вересня 1982 року та 23 вересня 1982 року).

Зокрема, даною ухвалою за ОСОБА_1 визнано право власності на окрему ізольовану квартиру № 1 загальною площею 95 кв.м., в житловому будинку, зазначеному під літерою «А» в технічному паспорті, загальною площею 179,9 кв.м. і господарські будівлі та споруди будинковолодіння АДРЕСА_1.

20.11.2014 ОСОБА_1 подала до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) разом з наступним переліком документів:

- мирової угоди, виданої 22.01.2014 Солом'янським районним судом міста Києва;

- ухвали № 2-940/13, виданої 22.01.2014 Солом'янським районним судом міста Києва;

- ухвали № 2-1906/12, виданої 10.04.2014 Солом'янським районним судом міста Києва;

- державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданого Головним управлінням земельних ресурсів;

- договорів купівлі-продажу № 5-ДН-12997, виданого 23.09.1982 та № 5-ДН-13459, виданого 23.09.1982 Першою київською державною нотаріальною конторою;

- технічного паспорту № 21523, виданого 02.03.2007 Київським міським бюро Технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна;

- паспорта громадянина України серія та номер: НОМЕР_3, виданого 06.09.1997 Жовтневим РУ ГУ МВС України в м. Києві;

- довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_1, виданого 21.04.1998 ДПА в Жовтневому районі м. Києва.

11.12.2014 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Шаманською Анною Станіславівною було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 17927351, оскільки в поданих документах наявні наступні суперечності:

- згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно наявна інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 181,30 кв.м., житловою 90,50 кв.м., самовільно побудовано: 2-11/0,70 кв.м. кладова, 2-12/0,70 кв.м. коридор;

- ухвалі Солом'янського районного суду від 22.01.2014 зазначено площу житлового будинку 179,9 кв.м. та площу кв. 1 - 95 кв.м.;

- в технічному паспорті станом на 02.03.2007 рік - загальна площа по літ. А становить 183,8 кв.м., площа кв. 1 - 88,3 кв.м.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням за № 17927351 від 11.12.2014, звернулась до суду з даним позовом про визнання його протиправним та скасування, а також зобов'язати відповідача 1 провести державну реєстрацію права власності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон України № 1952-IV).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України № 1952-IV, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно із частиною п'ятої статті 3 Закону України № 1952-IV, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Відповідно до Указу Президента України від 6 квітня 2011 року № 401/2011 "Про затвердження Положення про Державну реєстраційну службу України" Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади. Укрдержреєстр є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади міста Києва, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Підпунктом 10 пункту 3 вказаного Положення передбачено, що Укрдержреєстр здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Згідно з пунктом 7 зазначеного Положення Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Відповідно до пункту першого статті 4 Закону України № 1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України № 1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України № 1952-IV, орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав закріплена постановою КМУ "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" від 17.10.2013 № 868 (далі Порядок № 868).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст (заява міститься в матеріалах реєстраційної справи).

Відповідно пункту 10 Порядку № 868, заявник під час подання заяви особисто пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу (паспорт ОСОБА_1 міститься в матеріалах реєстраційної справи).

Документом, що посвідчує особу, є паспорт громадянина України, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний, дипломатичний чи службовий паспорт іноземця або документ, що його заміняє.

Згідно із пунктом 13 Порядку № 868, заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита (квитанції міститься в матеріалах реєстраційної справи).

Відповідно до пункту 15 Порядку № 868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно із пунктом 35 Порядку № 868, під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Відповідно до пункту 36 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком (мирова угода, ухвали № 2-940/13 від 22.01.2014 та № 2-1906/12 від 10.04.2014, державний акт на право власності на земельну ділянку, договори купівлі-продажу № 5-ДН-12997 та № 5-ДН-13459 містяться в матеріалах реєстраційної справи).

Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Згідно із пунктом 57 Порядку № 868, державна реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, проводиться державним реєстратором органу державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на кожний новостворений об'єкт нерухомого майна.

На підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав щодо об'єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, державний реєстратор на кожний новостворений об'єкт відкриває відповідний розділ у Державному реєстрі прав, присвоює реєстраційний номер такому об'єкту та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.

Державний реєстратор переносить записи Державного реєстру прав про речові права та їх обтяження щодо об'єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, до розділів Державного реєстру прав, відкритих на кожний з новостворених об'єктів нерухомого майна.

Державний реєстратор після проведення державної реєстрації права власності на один із новостворених об'єктів нерухомого майна в разі відсутності державної реєстрації права власності на інший новостворений об'єкт нерухомого майна не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про державну реєстрацію прав надсилає власникові такого об'єкта письмове повідомлення про проведення державної реєстрації права власності на один з новостворених об'єктів, в якому рекомендує звернутися до органу державної реєстрації прав з метою проведення державної реєстрації права власності на інший новостворений об'єкт.

Державний реєстратор приймає рішення про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи, відкритих щодо об'єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, після проведення державної реєстрації права власності щодо всіх новостворених об'єктів нерухомого майна, яке оформляє в одному примірнику.

Державний реєстратор закриває розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, після долучення до реєстраційної справи відповідних документів.

Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, заявникові не повертаються.

Під час проведення державної реєстрації прав щодо об'єкта нерухомого майна, що належить на праві спільної часткової власності, частка з якого виділяється, державний реєстратор під час оформлення свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, частку з якого було виділено, здійснює перерахунок часток у праві спільної часткової власності на такий об'єкт.

Відповідно до пункту 58 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, який поділяється (у тому числі у результаті виділення окремого об'єкта нерухомого майна із складу об'єкта нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів) або частка з якого виділяється, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на об'єкт нерухомого майна, який поділяється або частка з якого виділяється, подає:

- технічні паспорти на новостворені об'єкти нерухомого майна (не надано позивачем);

- документ, що підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси (не надано позивачем).

Отже, судове рішення про поділ майна в натурі, договори купівлі-продажу та акт права власності на земельну ділянку, які були надані позивачем для реєстрації права власності на 1/2 частини житлового будинку: квартира з господарськими будівлями і спорудами, що розташований АДРЕСА_1, є документами, що підтверджують право виникнення такого права на нерухоме майно (пункт 36 Порядку № 868).

Проте, даний перелік документів не є остаточним для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, який поділяється.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що для державної реєстрації права власності на частку об'єкта нерухомого майна, яка виникла в результаті поділу, заявник в обов'язковому порядку має подати державному реєстратору технічний паспорт на новостворений об'єкт та доказ присвоєння адреси новоствореному об'єкту.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.01.2014 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка станом на 17.03.2014 набрала законної сили, за ОСОБА_1 було визнано право власності на окрему ізольовану квартиру № 1 загальною площею 96 кв.м., в житловому будинку, зазначеному під літерою «А» в технічному паспорті, загальною площею 179,9 кв.м. і господарські будівлі та споруди будинковолодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 582/5773, технічна інвентаризація проводиться, зокрема, перед проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділення частки з об'єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об'єднання або виділення частки завершений будівництвом об'єкт приймався в експлуатацію.

Згідно із пунктом 2.8 Тимчасового порядку присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомості у місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 25.06.2011 № 1094, питання присвоєння поштових адрес на підставі рішень суду та при поділі об'єктів нерухомого майна шляхом виокремлення окремої поштової адреси опрацьовуються Головним управлінням містобудування та архітектури в порядку, передбаченому п. 2.7 цього Порядку.

Пунктом 2.7 Тимчасового порядку присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомості у місті Києві встановлено, що Головне управління містобудування та архітектури розглядає заяви про присвоєння поштової адреси об'єкту нерухомого майна (окрім присвоєння поштової адреси багатоквартирним житловим будинкам, домоволодінням, жилим будинкам садибного типу, індивідуальним дачним та садовим будинкам, гаражним, садовим, дачним кооперативам (товариствам)) та протягом 2 робочих днів направляє запит до БТІ та Головного управління земельних ресурсів.

БТІ та Головне управління земельних ресурсів протягом 5 робочих днів надають погодження присвоєння поштової адреси або відмовляють у погодженні із зазначенням підстав.

Головне управління містобудування та архітектури протягом 5 робочих днів з моменту отримання листів від БТІ та Головного управління земельних ресурсів приймає рішення щодо присвоєння поштової адреси об'єкту нерухомого майна та заносить поштову адресу до єдиного реєстру адрес.

Отже, для реалізації права на реєстрацію права власності на окрему ізольовану квартиру № 1 загальною площею 95 кв.м., в житловому будинку, зазначеному під літерою «А» в технічному паспорті, загальною площею 179,9 кв.м. і господарські будівлі та споруди будинковолодіння АДРЕСА_1 позивач повинна була звернутися до відповідних уповноважених органів для проведення технічної інвентаризації об'єкту нерухомого майна, що утворився в результаті поділу та присвоєння окремої поштової адреси.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не подала відповідачу 2 технічний паспорт на новостворений об'єкт нерухомого майна, як і не подала документ, що підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси.

Відповідно до позовної заяви, позивач зазначає, що «бажано було б виготовити новий технічний паспорт на будинок, однак через неприязні стосунки між мною та сім'єю ОСОБА_3 це зробити не видається можливим», крім того, позивач стверджує, що технічний паспорт не є підставою для реєстрації права власності.

Проте, суд не погоджується з твердженнями позивача про неможливість виготовлення технічного паспорту та звертає увагу на частину третю статті 372 Цивільного кодексу України, згідно якої вбачається, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.01.2014 поділено між ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в натурі спільне будинковолодіння АДРЕСА_1, то позивач жодним чином не була обмежена в проведенні технічної інвентаризації об'єкту нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, оскільки з моменту набрання ухвалою законної сили, а саме з 17.03.2014, право спільної сумісної власності на об'єкт припинилось.

Крім того, позивач дійшов хибного висновку, що технічний паспорт не є підставою для реєстрації права власності, оскільки відповідно до пункту 58 Порядку № 868 технічний паспорт на новостворений об'єкт нерухомого майна є одним із обов'язкових документів для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, який поділяється.

Судом також було встановлено, що позивач для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, який поділяється не подала до державного реєстратора документ, що підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси та не надала суду жодних пояснень з даного приводу.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Як вбачається зі спірного рішення від 11.12.2014 № 17927351, державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Шаманською Анною Станіславівною було встановлено наявність суперечностей в поданих документах, а саме:

- згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно наявна інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 181,30 кв.м., житловою 90,50 кв.м., самовільно побудовано: 2-11/0,70 кв.м. кладова, 2-12/0,70 кв.м. коридор;

- ухвалі Солом'янського районного суду від 22.01.2014 зазначено площу житлового будинку 179,9 кв.м. та площу кв. 1 - 95 кв.м.;

- в технічному паспорті станом на 02.03.2007 рік - загальна площа по літ. А становить 183,8 кв.м., площа кв. 1 - 88,3 кв.м.

Отже, в даному випадку, розбіжності в поданих документах та у Державному реєстрі прав виникли через відсутність технічного паспорту на новостворений об'єкт нерухомого майна, оскільки позивач не заперечує, що дані, які містяться в технічному паспорті станом на 02.03.2007 рік є застарілими та містять неправильну інформацію.

Таким чином, судом було встановлено, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 11.12.2014 № 17927351 є правомірним, оскільки винесено відповідно до вимог чинного законодавства України, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов