Справа № 826/6052/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 травня 2015 року № 826/6052/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Ірпінського міського відділу (з обслуговування м. Ірпінь та Буча) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області
про поновлення на роботі
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі по тексту - відповідач-1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі по тексту - відповідач-2) та Ірпінського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі по тексту - відповідач-3) з урахуванням уточнених позовних вимог про:

визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в Київській області №374 від 18.02.2015р. в частині про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України;

визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в Київській області №146 о/с від 16.03.2015р. в частині про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України;

зобов'язати відповідачів поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ України на посаді дільничного інспектора міліції Бучанського міського відділу міліції Ірпінського міського відділу (з обслуговування м. Ірпінь та Бучі) ГУ МВС України в Київській області з моменту звільнення;

зобов'язати Ірпінський міського відділу (з обслуговування м. Ірпінь та Бучі) ГУ МВС України в Київській області виплатити позивачу грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день фактичного поновлення на посаді.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані накази прийнятті неправомірно, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року відкрито провадження в адміністративний справі № 826/6052/15 закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 21 квітня 2015 року.

Судове засідання, призначене на 21 квітня 2015 року було відкладено до 29 квітня 2015 року у зв'язку з залученням до справи співвідповідачів - ГУ МВС України в Київській області та Ірпінський міський відділ (з обслуговування м. Ірпінь та Буча) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Фіксація судового засідання, призначеного на 29 квітня 2015 року не відбулась, у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін.

У судовому засіданні 07 травня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представники відповідачів 1, 2 проти позовних вимог заперечили.

Представник відповідача - 3 в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, порядок проходження служби в органах внутрішніх справ визначаються Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію"; Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06 грудня 1991 року № 552.

Відтак, предметом судового розгляду в даній адміністративній справі, є, зокрема, визнання протиправними рішень Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його із займаної посади.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

ОСОБА_1 працював лейтенантом міліції, дільничним інспектором міліції Бучанського МВМ Ірпінського міського відділу (з обслуговування м. Ірпінь та Буча) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області з 05 липня 2013 року.

18 січня 2014 року ОСОБА_1 прийнято Присягу працівника органів внутрішніх справ України.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 18.02.2015р. №374 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Ірпінського МВ» за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, неухильного виконання статутів і наказів начальників, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, п.п. 3.3 та 4.1 Наказу МВС України №155-2012 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ», вимог керівництва МВС України та Головного управління щодо недопущення фактів порушення дисципліни та законності, що призвело до надзвичайної події, а саме: одержання хабара в особливо великому розмірі, дільничного інспектора міліції Бучанського відділення міліції Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 16.03.2015р. №146 о/с «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-171337), дільничного інспектора міліції Бучанського відділення міліції Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області, встановивши щомісячну премію за лютий 2015 року - 102%, за березень 2015 року - 0%, 24 березня 2015 року. Вислуга років на день звільнення складає: календарна - 03 роки 11 місяців 26 днів, пільгова - не має.

Слід зазначити, що підставою для винесення вищезазначених наказів стали висновки службового розслідування за фактом порушення прокуратурою Київської області кримінальної справи відносно позивача, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході проведення службового розслідування встановлено, що за фактом відкриття кримінального провадження відносно окремих працівників Ірпінського МВ від 18.02.2015р., затвердженого начальником ГУМВС України в Київській області підполковником міліції В.А. Троян, 09.02.2015 до Головного управління з чергової частини Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області надійшло повідомлення про те, що цього ж дня близько 20.00 працівниками прокуратури Київської області спільно з працівниками СБ України у ході супроводження кримінального провадження № 0000038, розпочатого 30.01.2015 по факту готування до одержання працівником правоохоронного органу неправомірної вигоди поєднаного з вимаганням, затримані начальник СДІМ Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області майор міліції ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, освіта вища, в органах внутрішніх справ працює з 13.07.2003 року, на займаній посаді - з 11.09.2014 року, (перебував поза службою, в цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї), діючих дисциплінарних стягнень не має, та дільничний інспектор міліції цього ж сектора лейтенант міліції ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, освіта вища, в органах внутрішніх справ та займаній посаді працює - з 31.05.2013 року (перебував поза службою, в цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї), діючих дисциплінарних стягнень не має, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України.

Встановлено, що 23.01.2015 приблизно о 02.00 в караоке-клубі "Водка-петь", який розташований у м. Ірпінь по вул. Грибоєдова, виникла суперечка між громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яка у подальшому переросла в бійку, під час якої вказані особи завдали одна одній тілесні ушкодження.

Цього ж дня о 02.05 до чергової частини Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області по телефону надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_8 про завдання їй тілесних ушкоджень невідомою жінкою в розважальному закладі "Водка петь", який знаходиться за адресою м. Ірпінь, вул. Грибоєдова.

Вказані матеріали зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Ірпінського МВ за №975 від 23.01.2015 для їх розгляду згідно Закону України "Про звернення громадян" та "Положення про порядок роботи із зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в МВС України від 10.10.2004 року №1777, або ж в порядку, визначеному Розділом IV Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічного змісту надійшла заява від гр. ОСОБА_7, яка зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області за №979 від 23.01.2015.

У подальшому, вказані матеріали на підставі резолюції заступника начальника ДІМ Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, освіта вища, в органах внутрішніх справ працює з 02.10.2000 року на займаній посаді - з січня 2015 року, діючих дисциплінарних стягнень не має, розгляд вказаних матеріалів було доручено особисто ОСОБА_5

Під час розгляду вказаних матеріалів до ОСОБА_5 звернувся його знайомий помічник оперуповноваженого СКР Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області прапорщик міліції ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, освіта вища, в органах внутрішніх справ працює з 09.06.1997 року, на займаній посаді - з квітня 2014 року, діючих дисциплінарних стягнень не має, з пропозицією щодо можливості прийняття рішення в інтересах гр. ОСОБА_6 та отримання за це від неї неправомірної вигоди.

На вказану пропозицію ОСОБА_5 погодився та повідомив, що вказане питання необхідно погодити з безпосереднім керівником - заступником начальника ДІМ Ірпінського МВ ОСОБА_9

У подальшому, ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_9 (який виконував функції начальника СДІМ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області на час відсутності ОСОБА_4за місцем роботи) з метою узгодження можливості прийняття рішення в інтересах гр. ОСОБА_6 та отримання за це від неї неправомірної вигоди, обговоривши при цьому з ОСОБА_9, що сума, яка має бути обов'язково сплачена ОСОБА_6 за прийняття необхідного її рішення по матеріалам перевірки №975 від 23.01.2015 за зверненням гр. ОСОБА_8, має становити 10000 гривень.

Отримавши попередню згоду ОСОБА_9 щодо можливості прийняття рішення в інтересах ОСОБА_6 за умови надання нею неправомірної вигоди в сумі 10000 гривень, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від гр. ОСОБА_6

Для створення умов, за яких гр. ОСОБА_6 змушена буде надати неправомірну вигоду, ОСОБА_5, 26.01.2015 під час зустрічі з гр. ОСОБА_6 поставив вимогу їй про те, що якщо остання не надасть грошові кошти у сумі 10000 гривень, то щодо неї будуть внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вона буде притягнута до кримінальної відповідальності та може отримати строк ув'язнення до 5 років. ОСОБА_6 таку погрозу сприйняла як реальну, оскільки усвідомлювала, що ОСОБА_5 має можливість та повноваження притягнути її до вказаної законом кримінальної відповідальності, вимушено погодилась на пропозицію ОСОБА_11 сплати вказану ним суму коштів у вказаний строк.

В період з 01.02.2015 по 04.02.2015, ОСОБА_5, у зв'язку з виходом на роботу свого безпосереднього керівника - начальника СДІМ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_4 вирішив поставити його до відома та отримати від нього згоду щодо можливості прийняття рішення в інтересах гр. ОСОБА_6, та отримання за це від неї неправомірної вигоди.

На вказану пропозицію ОСОБА_4 погодився та надав йому свою згоду. У подальшому, 04.02.2015 ОСОБА_5, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, за попередньою з мовою з ОСОБА_9, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 домовся про зустріч з гр. ОСОБА_6 з метою одержання неправомірної вигоди від неї. У цей же день ОСОБА_5 та ОСОБА_10, діючи умисно за попередньою змовою, приблизно в період з 16.00 по 18.00, знаходячись у транспортному засобі "Шкода Октавіа" неподалік від Ірпінського МВ отримали від гр. ОСОБА_6 першу частину неправомірної вигоди у розмірі 5000 гривень, при цьому домовившись, що останню частину вона надасть у період з 06.02.2015 по 09.02.2015. Продовжуючи свою злочинну діяльність, 09.02.2015 року близько 18.00 ОСОБА_5, знаходячись в автомобілі марки "БМВ" темно-зеленого кольору, припаркованому у дворі будинку № 107 по вул. З Інтернаціоналу у м. Ірпені разом з дільничним інспектором міліції Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області лейтенантом міліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, освіта вища, в органах внутрішніх справ та займаній посаді працює з 05.07.2013 року, діючих дисциплінарних стягнень не має, який був обізнаний про наміри ОСОБА_5 щодо отримання неправомірної вигоди від гр. ОСОБА_6 та дільничним інспектором міліції Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_12, ОСОБА_5 отримав ще 5000 гривень від гр. ОСОБА_6, за не притягнення її до кримінальної відповідальності, не внесення відомостей до ЄРДР щодо неї та складання ОСОБА_5 висновку про відсутність в її діях ознак кримінального правопорушення за заявою гр. ОСОБА_8

Отримавши вказану неправомірну вигоду у сумі 5000 гривень, ОСОБА_5 через деякий час передав їх начальнику СДІМ Ірпінського МВ ОСОБА_4 на парковці супермаркету "Новус", який розташований за адресою м. Буча, вул. Києво-Мироцька, 104.

ОСОБА_4 отримавши 5000 гривень від ОСОБА_5, які йому надала ОСОБА_6, залишив собі 4000 гривень, а 1000 гривень повернув ОСОБА_5 як їх з ОСОБА_1 винагороду по вказаному матеріалу перевірки. Відразу після отримання від ОСОБА_4 1000 гривень, ОСОБА_5 розділив вказану суму з ОСОБА_1, надавши йому 500 гривень на парковці супермаркету "Новус", який розташований за адресою м. Буча, вул. Києво-Мироцька, 104.

Вказаний факт було задокументовано працівниками прокуратури Київської області та СБ України. Цього ж дня, згідно ухвали Печерського районного суду міста Києва від 04.02.2015 в приміщенні кабінету дільничних інспекторів міліції Ірпінського МВ проведено обшук під час якого вилучено матеріали перевірки по ЖЄО № 975 від 23.01.2015, ЖЄО № 979 від 23.01.2015 та ЖЄО № 1064 від 24.01.2015.

09.02.2015 прокуратурою Київської області ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а ОСОБА_9 та ОСОБА_13 викликано до прокуратури та допитано.

10.02.2015 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 12.02.2015 Печерським районним судом міста Києва у задоволенні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Київської області ОСОБА_14 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою підозрюваних ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_10 - відмовлено, та застосовано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

У ході службового розслідування ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 згідно ст. 63 Конституції України надавати пояснення відмовилися.

Опитаний з даного приводу ОСОБА_1 пояснити нічого не зміг. Опитаний заступник начальника Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області підполковник міліції ОСОБА_15, 1973 року народження освіта вища, в органах внутрішніх справ працює з 1998 року, на займаній посаді - з 2014 року, діючих дисциплінарних стягнень не має, пояснив, що з 14.07.2014 він працює на посаді заступника начальника Ірпінського МВ. До його функціональних обов'язків входить організація роботи щодо попередження корупційних проявів серед особового складу, а також вжиття у межах повноважень заходів зі зміцнення дисципліни і додержання законності серед особового складу міського відділу. Під час інструктажів добових нарядів, ним особисто та усіма відповідальними від керівництва, до особового складу усно доводяться вимоги щодо недопущення порушень службової дисципліни і законності.

У листопаді 2014 року працівників Ірпінського МВ було повторно, під підпис, ознайомлено з вимогами Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», вимогами нормативних документів МВС України з питань зміцнення дисципліни та законності (накази МВС України від 16.03.2007 № 81, від 15.05.2007 № 157, від 23.09.2009 № 411, від 24.03.2010 № 90 та розпорядження від 31.03.2011 № 329) щодо профілактики скоєння працівниками міліції злочинів, дорожньо-транспортних пригод, інших резонансних події, недопущення випадків порушення прав і свобод громадян, підвищення професіоналізму працівників ОВС.

Дана надзвичайна подія стала можливою внаслідок порушення начальником СДІМ Ірпінського МВ майором міліції ОСОБА_4, помічником оперуповноваженого СКР Ірпінського МВ прапорщиком міліції ОСОБА_10, дільничним інспектором міліції СДІМ Ірпінського МВ лейтенантом міліції ОСОБА_5 та дільничним інспектором міліції Бучанського МВМ лейтенантом міліції ОСОБА_1 пп. 3.3 (працівник не повинен за будь-яких умов зраджувати маральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання - справи честі і обов'язку кожного працівника ОВС) та 4.1 (бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби), розділу 3 (моральні основи служби в органах внутрішніх справ) наказу МВС України № 155-2012 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ», вимог керівництва МВС України та Головного управління щодо недопущення фактів порушення дисципліни та законності, які призвели до надзвичайної події, а також неналежного контролю за їх діями з боку керівництва міськвідділу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що підставою для висновку про порушення позивачем вимог службової та професійної етики, нехтування інтересах служби, стали обставини, що є предметом доказування у кримінальному провадженні стосовно підозрюваного ОСОБА_1

Згідно із частиною 6 статті 21 Закону України "Про міліцію" звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили.

Пунктом 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, також передбачено, що особи рядового або начальницького складу, засуджені за вчинення злочину або притягнуті до адміністративної відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня отримання органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Суд звертає увагу, що на час проведення службового розслідування відносно позивача обрано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року.

Як зазначено в пункті 8 статті 12 Дисциплінарного статуту звільнення з органів внутрішніх справ - є видом дисциплінарного стягнення.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з цим, у статті 15 Дисциплінарного статуту не має жодного посилання на вчинення дисциплінарного проступку, несумісного з подальшим проходженням служби в органах внутрішніх справ України, який виразився у грубому порушенні вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ігноруванні відомчих нормативних актів щодо дотримання дисципліни та законності, що у подальшому призвело до порушення кримінальної справи.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 80 Конституції України N 9-рп/99 від 27 жовтня 1999 року передбачено, що "Кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду".

На думку суду, вищезазначені обставини повністю проігноровано в наказах відповідача №374 від 18.02.2015р. та №146 о/с від 16.03.2015р.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 листопада 2013 року у справі К/800/14253/13 (№ 2а-12707/09/2670).

Суд звертає увагу, що особа, щодо якої проводиться службове розслідування, порушено кримінальну справ, може бути відсторонена від виконання службових обов'язків за займаною посадою зі збереженням посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавок за вислугу років та безперервну службу, інших надбавок і виплат.

В даному випадку, замість відсторонення позивача від виконання службових обов'язків на час проведення службового розслідування та вирішення кримінальної справи по суті, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, підставою для чого стало порушення саме службової дисципліни, невиконання своїх службових обов'язків, що призвело до настання цієї надзвичайної події.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній вирок за результатами порушеної 13 лютого 2015 року кримінальної справи.

Відтак, звільнення позивача з органів внутрішніх справ є неправомірним та проведено із порушенням порядку проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ та накладання дисциплінарних стягнень, а тому адміністративний позов щодо визнання протиправними та скасування наказів ГУ МВС України в Київській області №374 від 18.02.2015р. та №146 о/с від 16.03.2015р. в частині про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України підлягає задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року у справі № 826/1031/14, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 листопада 2013 року у справі № 2а-12707/09/2670.

Для належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за можливим вийти за межі позовних вимог та поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді дільничного інспектора міліції Бучанського міського відділу міліції Ірпінського міського відділу (з обслуговування м. Ірпінь та Бучі) ГУ МВС України в Київській області з моменту звільнення та стягнути з Ірпінського міського відділу (з обслуговування м. Ірпінь та Бучі) ГУ МВС України в Київській області виплатити позивачу грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день фактичного поновлення на посаді.

Відповідно до пунктів 3.5.1. - 3.5.4. Інструкції особа рядового і начальницького складу, щодо якої проводиться службове розслідування, може бути відсторонена від виконання службових обов'язків за займаною посадою зі збереженням посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років та інших надбавок і доплат.

Рішення про відсторонення особи від посади можуть приймати начальники, яким надано право прийняття на службу або призначення її на посаду, шляхом видання письмового наказу.

Особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

Особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, відстороненим від посад відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України, з наступного дня після відсторонення від посад за період, протягом якого вони не перебували на посаді, виплачуються оклади за спеціальними званнями та надбавка за вислугу років.

Особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, відповідно до яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня арешту.

У разі якщо до осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, відсторонених від посад, яких утримували під вартою, обрано інший запобіжний захід, а не утримання під вартою, з дня прибуття до органу (підрозділу) внутрішніх справ і до дня отримання повідомлення суду про набрання вироком законної сили про засудження особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до позбавлення волі грошове забезпечення виплачується в порядку, передбаченому підпунктом 3.5.3 пункту 3.5 цього розділу.

Тобто, у разі відсторонення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ від посад відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України та взяття її під варту, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня її арешту та поновлюється після обрання іншого запобіжного заходу. При цьому така виплата здійснюється за період з дня прибуття до органу (підрозділу) внутрішніх справ особи і до дня отримання повідомлення суду про набрання вироком законної сили про засудження особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до позбавлення волі.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року по кримінальному провадженні № 0000038 за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що залишена без змін ухвалою від 05 березня 2015 року апеляційним судом міста Києва, позивача відсторонено від посади дільничного Інспектора міліції Бучанського МВМ Ірпінського МВ (з обслуговування м. Ірпінь та Бучі) ГУ МВС України в Київській області як підозрюваного.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року у відношенні позивача обрано запобіжний захід - домашній арешт. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмолено, продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи, що відносно позивача не обирався запобіжний захід тримання під вартою, стягненню в даному проваджені підлягає грошове забезпечення з моменту звільнення та до фактичного поновлення на посаді, відтак, з 16 березня 2015 року по 15 травня 2015 року.

Згідно довідки Ірпінського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області грошове забезпечення за останні два повних місяця роботи складає 4945,79 грн., відповідно середньоденний розмір грошового забезпечення складає - 123,64 грн. (4945,79 грн. (грошове забезпечення за останні два повних місяця роботи) / 40 (кількість робочих днів у січні - лютому) = 123,64 грн.).

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» 09 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13, у кількість робочих днів у період з 16 березня 2015 року по 15 травня 2015 року складає 41 день.

Відтак, стягненню підлягає грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 5069,24 грн.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем по справі не доведено правомірність оскаржуваного наказу.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Перевіривши оскаржувані позивачем накази про звільнення на дотримання вимог вищезазначених нормативних актів, суд вважає їх неправомірним, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №374 від 18.02.2015р. в частині про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №146 о/с від 16.03.2015р. в частині про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

4. Поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді дільничного інспектора міліції Бучанського міського відділу міліції Ірпінського міського відділу (з обслуговування м. Ірпінь та Бучі) ГУ МВС України в Київській області з моменту звільнення.

5. Стягнути з Ірпінського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 5069,24 грн.

6. В решті вимог відмовити.

7. Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді дільничного інспектора міліції Бучанського міського відділу міліції Ірпінського міського відділу (з обслуговування м. Ірпінь та Бучі) ГУ МВС України в Київській області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один календарний місяць виконати негайно.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник