Справа № 531/471/15-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2015 р.Справа № 531/471/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Калиновського В.А.
Суддів: Філатова Ю.М. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Карлівському районі Полтавської області на постанову Карлівського районного суду Полтавської області від 09.04.2015р. по справі № 531/471/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України у Карлівському районі Полтавської області
про визнання нечинним рішення та зобов`язання здійснити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Карлівського районного суду Полтавської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Карлівському районі Полтавської області в якому просив суд: визнати неправомірним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Карлівському районі Полтавської області № 22 від 12.01.2015 року щодо відмови йому в призначенні пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати відповідача призначити йому пенсію зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 10 років з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме 03.02.2015 року.
В обгрунтування позову зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується копією відповідного посвідчення. 03 лютого 2015 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі Полтавської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі № 22 від 12.02.2015 року йому в призначенні пенсії відмовлено, в зв`язку з відсутністю підтвердженого в установленому порядку періоду роботи в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважає його неправомірним та таким, що направлене на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, як громадянина, а тому з метою захисту права на пенсійне забезпечення та соціального захисту він змушений звернутися до суду.
Відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими, а дії УПФУ в Карлівському районі по відмові позивачу у призначенні пенсії згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - правомірними.
Постановою Карлівського районного суду Полтавської області від 09.04.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для визначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", постанови КМ України від 20.01.1997 року № 51 "Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується копією відповідного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 14.01.1993 року (а.с. 5).
Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Варварівської сільської ради від 20.12.1992 року № 348, ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та в період часу з 24.06.1986 року по 09.08.1986 року отримав заробітну плату з урахуванням коефіцієнта 3 відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (а.с. 10).
Факт перебування позивача в зоні відчуження підтверджується також Військовим квитком ( а.с.6), де зазначено, що у період з 24.06.1986 р. по 09.08.1986 р. він виконував завдання уряду з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.
Згідно даних архівної довідки виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України № 179/1/12058 від 15.09.2014 року ОСОБА_1 , (прізвище зазначено російською мовою та не розшифровані ініціали) також значиться, таким що приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі військової частини № 22457, місцем дислокації військової частини значиться с. Оране, а місцем проведення робіт - особлива зона м. Припять Чорнобильського району (а.с.11).
03 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі Полтавської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 7).
Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі № 22 від 12.02.2015 року позивачу в призначенні пенсії відмовлено, в зв`язку з відсутністю підтвердженого в установленому порядку періоду роботи в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки довідка, видана Виконавчим комітетом Варварівської сільської ради від 20.12.1992 року № 348 про період участі ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 24.06.1986 по 09.08.1986 року, не містить підстави її видачі; довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 15.09.2014 р. № 179/1/12058 не містить початкової дати періоду участі в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відомостей про дні виїзду в зону відчуження та населений пункт де проводилися роботи; копії розрахункових відомостей Варварівської сільської ради за липень - грудень 1986 року не містять жодних даних за скільки днів проведено підвищену оплату та не вказано населений пункт де проводилися роботи.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем разом із заявою надано достаньо необхідних документів для оформлення пільгової пенсії і рішення УПФ України в Карлівському районі, є неправомірним, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсії згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дати виникнення його права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, а саме з 03 лютого 2015 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Відповідно ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Згідно ст. 15 вказаного Закону, довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
З огляду на вищезазначені норми Закону, колегія суддів зазначає, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Колегія суддів також зазначає, що учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи, згідно ст. 65 Закону, за поданням районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС України, Радою Міністрів АРК, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Зазначені посвідчення є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами.
Відповідно ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:
1)учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2)потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а в ст. 10 цього Закону вказано, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 р. на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно п. 2 ст. 14 наведеного Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеними до 2 категорії, є особи, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 01.07.86 р. - незалежно від кількості робочих днів; з 01.07.86 р. по 31.12.86 р. - не менше 5 календарних днів; у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 р. із зони відчуження (в т.ч. особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.
Згідно п. 3 постанови КМУ № 501 від 25.08.92 р. «Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а потім і п. 3 постанови КМУ № 51 від 20.01.97 р. «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.86 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 01.07.86 р. до 31.12.86 р. - не менше 5, а у 87 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору серія А; при цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. 2 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 .
Відповідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, згідно ч. 3 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Судом першої інстанції було встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, має достатній стаж роботи, що не заперечується відповідачем, досяг віку 50 років, а тому, з урахуванням зменшення пенсійного віку, має право на призначення пенсії.
Згідно підп. «ґ» п. 7 Порядку «Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях N122 від 09.03.88 р., або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Колегія суддів зазначає, що надання інших документів при зверненні за призначенням пенсії з вище зазначених підстав законодавством не передбачено.
При цьому, згідно п. 38 наведеного Порядку орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Відповідно абз. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями. Основним документом, що визначає час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження є довідка ф. 122, затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 122 від 09.03.88 р., що видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, у складі яких працівник безпосередньо виконував роботи з ліквідації аварії. У разі неможливості подання довідки за формою ф. 122 для призначення пенсії на пільгових умовах надаються інші (первині) документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.05 р., що підтверджують період роботи в зоні відчуження, зокрема, довідки військової установи або довідки архівної установи.
В п. 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.93 р, встановлено, що підтвердження трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Слід відзначити, що факт приймання позивачем участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою, виданою виконавчим комітетом Варварівської сільської ради від 20.12.1992 року № 348, згідно якої ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та в період часу з 24.06.1986 року по 09.08.1986 року отримав заробітну плату з урахуванням коефіцієнта 3 відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (а.с. 10).
Факт перебування позивача в зоні відчуження підтверджується також Військовим квитком ( а.с.6), де зазначено, що у період з 24.06.1986 р. по 09.08.1986 р. він виконував завдання уряду з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.
Згідно даних архівної довідки виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України № 179/1/12058 від 15.09.2014 року ОСОБА_1 , (прізвище зазначено російською мовою та не розшифровані ініціали) також значиться, таким що приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі військової частини № 22457, місцем дислокації військової частини значиться с. Оране, а місцем проведення робіт - особлива зона м. Припять Чорнобильського району (а.с.11).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25.10.2000 року № 12-рп/2000 - зоною відчуження є територія, що з 26.04.1986 року охоплює ту частину радіаційно небезпечних земель, рівень забруднення яких зумовив необхідність евакуації населення у 1986 році на підставі відповідних актів органів державної влади, незалежно від часу прийняття цих актів та проведення евакуації.
До вказаної зони віднесено і м. Чорнобиль, де працював позивач. Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 (207с-86-п) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, провадилась у ІІІ, II, І зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи. На решті території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки (зона особливого контролю), оплата праці повинна була провадитись з дня аварії в однократному розмірі тарифних ставок, посадових окладів відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 (0524400-86) (постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 року № 168 (168с-86-п) та абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 (207с-86-п). Зазначене повідомлялось листом Держкомпраці УРСР і Укрпрофради від 08.01.1987 року № 05/2-25-2; 03-51-8.
Таким чином, застосування коефіцієнта 3 при виплаті заробітної плати позивачу за період 24.06.1986 року по 09.08.1986 року свідчить про те, що позивач у цей час працював саме у зоні відчуження, у зв`язку з чим, посилання відповідача на відсутність документів, що підтверджують перебування позивача у вказаний період в зоні відчуження, колегією суддів не береться до уваги, оскільки спростовуються наведеними доказами.
Крім того, незбереження первинних документів та відомостей стосовно приймання позивачем участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зазначений період (при наявності відповідного посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) не може слугувати підставою для обмеження пенсійних прав позивача.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії є незаконною та необґрунтованою.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.
Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості відмови у призначенні позивачу пенсії, що є предметом оскарження позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Карлівського районного суду Полтавської області від 09.04.2015 року по справі № 531/471/15-а прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Карлівському районі Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Карлівського районного суду Полтавської області від 09.04.2015р. по справі № 531/471/15-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Бенедик А.П.