Справа № 826/10502/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 травня 2015 року № 826/10502/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут"
до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві
провизнання дій протиправними та скасування постанови ВП № 36747965 від 18.02.2014
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Український державний геологорозвідувальний інститут" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про визнання дій протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій від 18.02.2014 ВП № 36747965.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач протиправно виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.02.2014 ВП № 36747965, оскільки підприємство лише 19.03.2013 отримало постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження, а тому не мало можливості виконати її вимоги в строк до 06.03.2013, в той же час позивач зазначає, що самостійно виконав рішення суду, відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2013 № 2а-8388/11/2670, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2013, якою було розстрочено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2012 по справі № 2а-8388/11/2670.

Крім того, позивач не погоджується з постановою про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 18.02.2014 ВП № 36747965, оскільки виконавчий документ не був виконаний у примусовому порядку.

У судовому засіданні 22.04.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, 20.04.2015 надав суду письмові заперечення із копіями матеріалів виконавчого провадження № 36747965, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, стверджуючи, що чинне законодавство передбачає окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, відповідно до якого органи державної виконавчої служби до цієї процедури не залучаються, а тому державним виконавцем було винесено постанову від 30.12.2014 про повернення виконавчого документу стягувачу.

У судове засідання представник відповідача не прибув, у клопотанні просив розглядати справу без участі представника.

Крім того, у клопотанні відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк на оскарження постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Суд зазначає, що представником відповідача не надано суду доказів, які б спростовували посилання позивача на ту обставину, що останній звернувся до суду одразу після того, як йому стало відомо про порушення його прав, а саме після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 36747965.

У зв'язку з чим, суд прийшов до висновку, що позивач звернувся до суду у межах наданого строку, а тому відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд, заслухавши у судовому засіданні представника позивача, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2012 по справі № 2а-8388/11/2670 стягнуто з Українського державного геологорозвідувального інституту (ідентифікаційний номер 01432032; адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 78-А) на користь Державного бюджету України заборгованість у розмірі 897884,97 гривень (вісімсот дев'яносто сім тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні 97 коп.).

27 лютого 2013 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Науменко К.В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 36747965, якою боржнику (ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут") надано строк до 06.03.2013 для добровільного виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2012 №2а-8388/11/2670 та попереджено, що при невиконанні в добровільному порядку рішення в наданий строк, відповідачем будуть вжиті заходи для його примусового виконання зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

20 березня 2013 року до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві надійшла заява від ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут" з проханням про відкладення виконавчих дій на десять робочих днів, оскільки підприємство лише 19.03.2013 отримало постанову про відкриття виконавчого провадження № 36747965 від 27.02.2013, а тому не мало можливості її виконати в добровільному порядку до 06.03.2013.

Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2013 №2а-8388/11/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2013, було розстрочено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2012 по справі № 2а-8388/11/2670 строком на 8 місяців шляхом погашення суми боргу по 112235,62 грн. щомісяця з дати проголошення даної ухвали (судові рішення наявні в матеріалах виконавчого провадження № 36747965).

18 лютого 2014 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Коблош О.Й. було винесено постанови, а саме:

- про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 89788,49 грн.;

- про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 200,00 грн.

Не погоджуючись з такими діями та постановами відповідача, позивач звернувся до суду з проханням визнати протиправними дії та скасувати постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій від 18.02.2014 ВП №36747965.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 16.10.2013) встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною п'ятою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Положеннями п. 4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 р. № 74/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за № 865/4158, закріплено, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 32 Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2013 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Науменко К.В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 36747965, якою боржнику (ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут") надано строк до 06.03.2013 для добровільного виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2012 № 2а-8388/11/2670.

Проте, 20 березня 2013 року до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві надійшла заява від ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут" з проханням про відкладення виконавчих дій на десять робочих днів, оскільки підприємство лише 19.03.2013 отримало постанову про відкриття виконавчого провадження № 36747965 від 27.02.2013, а тому не мало можливості її виконати в добровільному порядку до 06.03.2013.

Вищезазначені твердження позивача підтверджуються копією конверту щодо скерування постанови про відкриття виконавчого провадження № 36747965 від 27.02.2013 позивачеві, згідно якого вбачається, що відправка кореспонденції була здійснена 15.03.2013, тобто з порушенням частини п'ятої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до неможливості виконання позивачем судового рішення у наданий відповідачем строк до 06.03.2015.

Крім того, 18 лютого 2014 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Коблош О.Й. було винесено постанови, а саме:

- про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 89788,49 грн.;

- про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 200,00 грн.

Згідно з положеннями частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату:

1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника;

2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій;

3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум;

4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини;

5) розміщення оголошення в засобах масової інформації;

6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень;

7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Згідно із статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

У відповідності до пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку. Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

Зі змісту наведеного пункту постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 слідує, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є санкцією майнового характеру за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин судового рішення.

Як підтверджується матеріалами справи, боржник у виконавчому провадженні №36747965 був позбавлений можливості самостійно виконати судове рішення в строк до 06.03.2013 саме з вини відповідача, яка полягала у порушенні строків надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2013 № 2а-8388/11/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2013, були встановлені інші строки для добровільного виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2012 по справі № 2а-8388/11/2670, шляхом розстрочення суми податкового боргу строком на 8 місяців щомісячними платежами по 112235,62 грн., починаючи з дати проголошення даної ухвали.

Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже, судом був наданий позивачу (боржнику) строк з 23.04.2013 по 23.12.2013 для добровільного виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2012 № 2а-8388/11/2670.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 №14 визначено, що витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Таким чином, лише у разі невиконання боржником постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2012 № 2а-8388/11/2670 у наданий судом строк, відповідач мав право стягувати з боржника виконавчий збір та здійснювати заходи для примусового виконання даного рішення.

Проте, судом було встановлено, що позивач у повному обсязі виконав постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2012 № 2а-8388/11/2670 про стягнення з Українського державного геологорозвідувального інституту заборгованості у розмірі 897884,97 грн.

Як підтверджується платіжними дорученнями від 21.03.2013 № 404 (497884,97 грн.), від 18.09.2013 № 1534 (63383,13 грн.), від 16.10.2013 № 1768 (112253,62 грн.), від 13.11.2013 № 1982 (112253,62 грн.), від 13.12.2013 № 2187 (112199,62 грн.) позивач перерахував на рахунок відповідача суму в розмірі 897974,97 грн. для погашення боргу за виконавчим листом № 2а-8388/11/2670.

Отже, в даному випадку, позивачем в добровільному порядку у встановлений частиною четвертою статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» строк, а саме до 23.12.2013 було виконано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2012 № 2а-8388/11/2670.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Коблош О.Й. у виконавчому провадженні № 36747965 про стягнення виконавчого збору в розмірі 89788,49 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 200,00 грн.

3. Скасувати постанови Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 18 лютого 2014 року у виконавчому провадженні №36747965 про стягнення виконавчого збору в розмірі 89788,49 грн. та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 200,00 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов