Справа № 826/3587/15
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 травня 2015 року 12:30 № 826/3587/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомУкраїнського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта»
до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.12.2014 року № та № ,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.12.2014 року:

- № , відповідно до якого застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 489 404,40 грн. за порушення п. 1, п. 13 ст. 3 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- № , відповідно до якого застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6 995 грн. за порушення п. 1, п. 2 ст. 3 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Позивач, визначаючи підстави позову, зазначає, що фактична перевірка, на підставі якої прийнято спірні рішення, проводилася на підставі наказу від 18.11.2014 року № 84, у якому відсутня жодна із передбачених п.п. 80.2.1-80.2.7 ст. 80 ПК України підстав, яка б давала можливість контролюючому органу проводити перевірку. Відтак, позивач вважає неправомірними дії по проведенню перевірки на господарському об'єкті позивача у зв'язку з чим зазначає про протиправність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та просить їх скасувати.

Також, в обґрунтування позову позивач зазначає, що на об'єкті перевірки, що належить Кіровоградській дирекції УДППЗ «Укрпошта», питома вага продукції (більше 50 відсотків) становить газети, журнали та інші видання, листівки, конверти, знаки поштової оплати, а відтак на даний об'єкт поширюються вимоги п. 10 ст. 9 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" відповідно до яких не вимагається застосування реєстраторів розрахункових операцій та розрахункових книжок.

Саме з цих підстав позивач просить суд задовольнити даний позов. При цьому, з позову вбачається, що позивач не оскаржує по суті висновки акту перевірки, на підставі яких прийнято оскаржувані рішення.

У позовній заяві лише вказано, що застосування штрафних санкцій, передбачених п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, є безпідставним та необґрунтованим, про те, як зазначено у позові, це не має правового значення, оскільки фактична перевірка проведена неправомірно, а отже податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

При цьому позивач не наводить у позові заперечень та спростувань щодо суті визначених в акті перевірки порушень.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач подав до суду заперечення проти позову, у яких зазначив, що оскаржувані рішення є обґрунтованими, прийнятими на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Представник відповідача у судовому засіданні вважав позовні вимоги необґрунтованими та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 122 КАС України та за згодою сторін у судовому засіданні 06.05.2015 р. судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Працівниками ГУ ДФС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку за дотриманням порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, пункту розповсюдження лотерей ПАТ «Патріот», що розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Гоголя, 72, магазин «Філателія», що належить УДППЗ «Укрпошта» особі Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта».

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 26.11.2014 року, який зареєстрований в ГУ ДФС у Кіровоградській області 26.11.2014 року за № 32/11/28/22/21560045 та 02.12.2014 року за № 0038/28-10/39-30/21560045 в органі ДФС (у відповідача) за місцем обліку та державної реєстрації позивача.

Перевірка проведена на підставі Наказу про проведення фактичних перевірок від 18.11.2014 року № 84 та направлень на перевірку від 18.11.2014 року № 78, № 79 та № 85. Вказаний наказ та направлення на перевірку вручено 19.11.2014 року о 13:02 год. перед початком проведення перевірки представнику позивача (в.о. гол. бухгалтера), про що останній власноручно розписався. Вручення вказаних документів до початку проведення перевірки позивачем не заперечується.

Перевірка проведена в присутності продавця та в.о. головного бухгалтера, про що зазначено в акті перевірки.

Зокрема, в акті перевірки встановлено, що суб'єктом господарювання при продажу товарів (надані послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, на період виходу з ладу РРО (або в разі відключення електроенергії) розрахункові операції проводились з використанням книги ОРО № /2 та розрахункових книжок. Після встановлення відремонтованого РРО, відновлення постачання електроенергії, суми розрахунків за час роботи з використанням розрахункових книжок через РРО не проводились.

Суми розрахунків, під час використання РК, що не проведені через РРО: 03.07.2014 у сумі 2739,92грн. (РУ №19), 25.09.2014 у сумі 72720,00 грн. (РК №385702); 02.10.2014 у сумі 40818,80 грн.(РК №385703); 13.10.2014 у сумі 10000,00грн.(РК №06); 20.10.2014 у сумі 23403,13грн. (РК №22.385724,385731); 21.10.2014 у сумі 1015,07грн, (РК №49); 22.10.2014 у сумі 1780,60грн. (РК №78); 23.10.2014 у сумі 1972,01 (РК №98); 24.10.2014 у сумі 1787,87грн. (РК №35); 25.10.2014 у сумі 668.90грн. (РК № 45): 26.10.2014 у сумі 547,45грн. (РК №54): 27.10.2014 у сумі 1342.65грн. (РК №78).

Також перевіркою встановлено не забезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, різниця склала 0,51 гривень.

Враховуючи наведене, в Акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем п. 1, п. 13 ст. 3 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

На підставі наведених висновків акту перевірки та встановлених порушень прийнято податкове повідомлення-рішення 15.12.2014 року № , відповідно до якого на підставі п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції у розмірі 489 404,40 грн.

Окрім того, працівниками ГУ ДФС у Кіровоградській області також проведено фактичну перевірку за дотриманням порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, пункту розповсюдження лотерей ПАТ «Патріот», що розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Гоголя, 72, що належить УДППЗ «Укрпошта» особі Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта».

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 26.11.2014 року, який зареєстрований в ГУ ДФС у Кіровоградській області 26.11.2014 року за № 31/11/28/22/21560045 та 02.12.2014 року за № 0039/28-10/39-30/21560045 в органі ДФС (у відповідача) за місцем обліку та державної реєстрації позивача.

Перевірка проведена на підставі Наказу про проведення фактичних перевірок від 18.11.2014 року № 84 та направлень на перевірку від 18.11.2014 року № 76 та № 77. Вказаний наказ та направлення на перевірку вручено 18.11.2014 року о 15:00 год. перед початком проведення перевірки представнику позивача (заст. директора), про що останній власноручно розписався. Вручення вказаних документів до початку проведення перевірки позивачем не заперечується.

Перевірка проведена в присутності оператора та зроблено запис в журналі реєстрації перевірок.

Зокрема, в акті перевірки встановлено, що приймання ставок (продаж лотерейних білетів) та виплата призів (виграшів) здійснювалась без використання належним чином зареєстрованого реєстратора розрахункових операцій, при цьому згідно листа Державної казначейської служби України від 20.10.2014 № 16-05/1646-22056 проведення розіграшів лотерей (миттєвих), що здійснювались в пункті розповсюдження лотерей ПАТ «Патріот» не контролюються системою прийняття ставок в режимі реального часу.

Вказано, що згідно наданих до перевірки касових звітів та касових довідок, за період з 01.11.2014 по 18.11.2014 без використання РРО проведено розрахункових операцій на загальну суму 1 399,00 грн., у тому числі продаж лотерей на суму 926,00 грн., виплата виграшів на суму 473,00 грн.

Враховуючи наведене, в Акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем п. 1, п. 2 ст. 3 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

На підставі наведених висновків акту перевірки та встановлених порушень прийнято податкове повідомлення-рішення 15.12.2014 року № , відповідно до якого на підставі п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6 995 грн.

Виходячи з підстав позову, визначених позивачем у позовній заяві, суд, вирішуючи спір по суті, виходить з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 11, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 6, п. 4 ч. 1. ст. 106 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, адміністративний суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких просить сторона та виходячи з тих підстав позову (обставин, (юридичних фактів) і норм права), що визначені позивачем у позові, у т.ч. з урахуванням вимог ст. 137 КАС України.

В даному випадку, як зазначено вище, вимоги позивача відносно визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ґрунтуються на відсутності підстав для проведення перевірок та, відповідно, на неправомірності дій податкового органу по проведенню перевірок.

В контексті наведеного суд зазначає, що у питаннях застосування РРО і контролю за їх застосуванням Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є спеціальним та має пріоритет над іншими нормативно-правовими актами в контексті регулювання спірних правовідносин.

Зокрема, відповідно до статті 15 Закону про РРО (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.п. 20.1.10 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1. ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом, зокрема, щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій (п.п. 75.1.3. ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.

Відповідно до п. 80.1. ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2. ПК визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, які визначені у п.п. 80.2.1 - 80.2.7 ст. 80 ПК.

Зокрема, згідно п.п. 80.2.2. ПК однією з таких підстав є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

В даному випадку судом встановлено, що у Наказі про проведення фактичних перевірок від 18.11.2014 року № 84 в якості підстави для проведення перевірок визначено п.п. 80.2.2 ПК України. При цьому у наказі зазначено про отримання інформації від державних органів (лист ДФС України від 31.10.2014 № 9147/7/99-99-22-07-03-17 та лист Мінфіну України від 16.10.2014 № 31-14040-11-10/26497), яка свідчить про можливі порушення платниками податків норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових операцій тощо. Тобто, наказ про проведення перевірок відповідає вимогам ПК України.

Враховуючи наведене, доводи позивача про відсутність у наказі про проведення перевірок підстав для її проведення, передбачених п.п. 80.2.1 - 80.2.7 ст. 80 ПК, не відповідають дійсності та спростовуються вищенаведеним, а відтак такі доводи не можуть братися судом до уваги та свідчити про порушення порядку призначення перевірок.

У взаємозв'язку із наведеним слід зазначити, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, зокрема: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (п. 81.1 ПКУ).

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Як вже зазначено вище, в даному випадку проводилися фактичні перевірки на підставі направлень від 18.11.2014 року № 78, № 79, № 85, № 76 та № 77, а також наказу від 18.11.2014 року № 84, пред'явлення яких до початку проведення перевірки позивачем не заперечується та підтверджується матеріалами справи. Відтак, позивач допустив контролюючий орган до проведення перевірок та не скористався своїм правом щодо не допуску до перевірок, що свідчить про фактичну згоду на їх проведення.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини щодо законності призначення перевірок та факт допуску до проведення перевірок, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень позивача щодо протиправності проведення таких перевірок та складання актів перевірок, що покладені позивачем в основу позову як підстава для скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Що стосується суті встановлених в ході проведення перевірок порушень позивачем вимог законодавства про РРО, а саме п. 1, п. 2, п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР (не проведення сум розрахунків за час роботи з використанням розрахункових книжок через РРО, не забезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, а також проведення розрахункових операцій без використання РРО), слід зазначити, що позивачем в ході розгляду даної справи, в порядку виконання обов'язку, встановленого ч. 1 ст. 71 КАС України, не надано суду жодних пояснень та доказів, які б свідчили про безпідставність викладених в актах перевірки доводів податкового органу щодо встановлених порушень законодавства про РРО, спростовували б такі доводи, та, відповідно, свідчили про протиправність застосування до позивача спірних штрафних санкцій.

У той же час відомості актів перевірок та матеріали справи не викликають у суду сумнівів щодо законності висновків ДПІ щодо встановлених порушень та, відповідно, щодо законності спірних податкових повідомлень-рішень про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, а відтак підстав для їх скасування суд не вбачає.

Стосовно ж доводів позивача про поширення на нього вимог п. 10 ст. 9 Закону № 265/95-ВР, відповідно до яких не вимагається застосування реєстраторів розрахункових операцій та розрахункових книжок при продажу у кіосках, з лотків та розносок газет, журналів та інших видань, листівок, конвертів, знаків поштової оплати, якщо питома вага такої продукції становить понад 50 відсотків загального товарообігу за відсутності продажу алкогольних напоїв та підакцизних непродовольчих товарів, суд зазначає, що позивачем, в порядку виконання обов'язку, встановленого ч. 1 ст. 71 КАС України, не надано суду жодних доказів відповідності пунктів розповсюдження лотерей критеріям, визначеним положенням п. 10 ст. 9 Закону № 265/95-ВР, а відтак позивачем не доведено суду та судом не встановлено обставин поширення вказаної норми закону на позивача в межах спірних відносин.

Судом також не встановлено обставин неможливості застосування до позивача штрафних (фінансових санкцій) на підставі положень п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР.

Згідно ч. 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У взаємозв'язку з наведеним суд також зазначає, що відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку судом встановлено, що оскаржувані рішення прийнято з врахуванням фактичних обставин та положень наведених вище актів законодавства, позивач не спростував правомірності оскаржуваних рішень, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

При цьому, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити та беручи до уваги, що позивачем при зверненні з позовом сплачено лише 487,20 грн. (10 відсотків розміру ставки судового збору), суд зазначає, що відповідно до положень абз. 2 п/п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 87 КАС України з позивача підлягає стягненню решта суми судового збору. Так, позивачем заявлено вимогу про скасування рішень, відповідно до яких застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції у загальному розмірі 496 399,40 грн. Відтак, виходячи з положень зазначеного закону, розмір судового збору, що підлягає сплаті, складає 4 872,00 грн. (максимальний розмір). Враховуючи сплачену позивачем суму та у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, підлягає стягненню з позивача решта суми судового збору у розмірі 4 384,80 грн., який на підставі ст. 9 вказаного Закону підлягає зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України. При цьому, виходячи з вимог ч. 3 ст. 258 КАС України, щодо стягнення судового збору підлягає видачі виконавчий лист, який надсилається судом до державної податкової інспекції.

Керуючись вимогами 11, 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» - відмовити повністю.

Стягнути з Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (код з ЄДР 21560045, адреса: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, будинок 22) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4 384,80 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 4007, код бюджетної класифікації 22030001; код ЄДР суду 34414689). Після набрання постановою суду законної сили - видати виконавчий лист.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін