Справа № 2027/8225/12
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р.Справа № 2027/8225/12
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Філатова Ю.М. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2015р. по справі №2027/8225/12

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив стягнути з ГУ МВС України в Харківській області грошові кошти через невірне нарахування пенсії за період з 01.01.2008 року по 01.09.2008 року, з урахуванням індексації, у розмірі 985,40 грн. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Також позивач просив стягнути судові витрати в розмірі 128,45 грн.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2013 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ГУ МВС України в Харківській області на користь позивача грошові кошти в розмірі 985 грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2014 року касаційну скаргу ГУ МВС України в Харківській області задоволено частково, постанову Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2013 року скасовано та направлено справу на новий розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, колегія суддів касаційної інстанції послалася на те, що у судових рішеннях не вказано мотивів з посиланням на норми матеріального права, за яких вони прийшли до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Крім того, судами не було досліджено розрахунок помилково невиплаченої пенсії позивачу і з цього приводу відсутні висновки щодо суми, які слід стягнути з відповідача у разі задоволення позову.

Під час нового судового розгляду, позивач надав уточнення до адміністративного позову, в яких просив: стягнути з ГУ МВС України в Харківській області 1312,26 грн. за недоплачену пенсію за період з 01.01.2008 року по 31.08.2008 рік з компенсаціями за інфляцію та штрафні санкції; стягнути з ГУ МВС України в Харківській області моральну шкоду у сумі 10000 грн.; стягнути з ГУ ДКС України в Харківській області 49 грн. 99 коп. за сплату судового збору.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2015 року поновлено позивачу строк звернення до суду та відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на прийняття оскаржуваної постанови при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідачі правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористались.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 05.10.1998 року є пенсіонером МВС та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Листом № 100/21880 від 31.08.2009 року Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області повідомило Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про помилкове встановлення позивачу посадового окладу за попередньою довідкою та надало нову довідку про грошове забезпечення як старшого дільничного інспектора, посадовий оклад якого складав 2119,16 грн., з яких 750 гривень - посадовий оклад; 125 гривень оклад за спеціальне звання майору міліції; 306,25 гривень надбавка за вис лугу років; 661 грн. 50 копійок надбавка за виконання особливо важливих завдань; 276,41 грн. - премія.

Згідно розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою № 10021880 за дорученням №Д10021880 підлягало до виплати за вересень 2008 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок; за жовтень 2008 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок: за листопад 2008 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок; за грудень 2008 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок; за січень 2009 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок; за лютий 2009 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок: за березень 2009 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок; за квітень 2009 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок; за травень 2009 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок; за червень 2009 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок; за липень 2009 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок; за серпень 2009 рік - 1059,58 рік., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок; за вересень 2009 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок; за жовтень 2009 рік -1059,58 грн., фактично було виплачено 938 грн. 49 копійок, тобто сума доплати складала 1695 гривень 26 копійок, які були виплачені позивачу у повному обсязі.

На підставі зазначеної довідки, ГУ ПФУ в Харківській області перераховано позивачу пенсію з 01.09.2008 року та доплачено на користь останнього 1695,26 грн.

Позивач, вважаючи що внаслідок неправомірних дій ГУ МВС України в Харківській області йому не було доплачено пенсію за період з 01.01.2008 року по 01.09.2008 року, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було правомірно перераховано пенсію з 01.09.2008 року, тобто з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнули за собою зміну її розміру за 12 місяців, в зв'язку з чим, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім'ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Річний термін для виплати пенсії за минулий час обчислюється з дня звернення пенсіонера або надходження в пенсійний орган документів, необхідних для призначення пенсії, а для виплати різниці пенсії -з 1-го числа місяця, наступного за тим, в якому пенсіонер звернувся з клопотанням перерахувати пенсію або в пенсійний орган надійшли документи, необхідні для такого перерахунку.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час її апеляційного перегляду, що 31.08.2009 року до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов лист головного управління МВС України в Харківській області від 31.08.2009 року № 100/21880 в якому, у зв'язку з помилковим встановленням посадового окладу за посадою старший дільничний інспектор міліції направлено нову довідку про грошове забезпечення, що і стало підставою для перерахунку пенсії позивачу.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість проведення позивачу пенсії саме з 01.09.2008 року, тобто з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнули за собою зміну її розміру за 12 місяців, оскільки право на її підвищення він набув саме з моменту отримання ГУПФУ документів з новим розміром грошового забезпечення.

З приводу позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1174 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З системного аналізу вказаної норми, колегія приходить до висновку що, для відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи не є кваліфікуючою ознакою наявність вини цієї особи, але право на відшкодування шкоди законодавством пов'язується з підставами виникнення шкоди, завданої незаконними діями, та умовами виникнення права на його відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог ст. ст. 1167, 1187 ЦК України, які визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 № 4, моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи вищенаведене та беручі до уваги, що позивачем як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не було надано жодного доказу на підтвердження факту перенесених ним душевних страждань, душевного або фізичного болю, приниженні честі та гідності, а також ділової репутації, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість вказаної частини позовних, та як наслідок, відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2015р. по справі №2027/8225/12 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2015р. по справі №2027/8225/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Калиновський В.А.