Справа № 0870/4984/12
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

0870/4984/12

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2015 року

справа № 0870/4984/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду 03 вересня 2014 року у справі №0870/4984/12

за позовом

Приватного акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій»

до

про

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя

скасування вимоги про сплату боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Приватний вищий навчальний заклад «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» (далі по тексту – позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя (далі по тексту – відповідач), в якому просило скасувати вимогу про сплату боргу від 15.08.2011 №Ю-314.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2012 року відкрито провадження в адміністративній справі №0870/4984/12.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що оскаржувана вимога суперечить приписам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про науково-технічну діяльність».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду 03 вересня 2014 року у справі №0870/4984/12 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. (суддя – Шара І.В.)

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваної позивачем вимоги про сплату боргу.

Позивач – Приватне акціонерне товариство «Приватний вищий навчальний заклад «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій», не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду 03 вересня 2014 року у справі №0870/4984/12 та прийняти нову постанову.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач, зокрема, зазначив, що з нього стягується подвійна норма відрахувань на фінансування науково-педагогічної пенсії, коли за працівника платять підвищений внесок до Пенсійного фонду та коли працівник одержує різницю між звичайною і науково-педагогічною пенсією не у Пенсійному фонду, а у ВНЗ де він працював.

Позивач та відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, посадовою особою позивача в період з 01 серпня 2011 року по 15 серпня 2011 року було проведено перевірку Приватного акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою за якими покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов’язкового державного соціального страхування за період з 20 листопада 2007 року по 20 липня 2011 року, результати якої оформлено актом №71 від 15 серпня 2011 року.

Висновками даного акту встановлено порушення позивачем в частині правильності нарахування та сплати єдиного внеску:

- ч. 9 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для платників, які працюють на посадах, робота на яких зараховується до стажу, що дає право на одержання пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково- технічну діяльність», встановлюється єдиний внесок у розмірі 6,1% (з 01.01.2011 року) на суму нарахованої заробітної плати, в результаті чого збільшено фонд оплати праці за ставкою 6,1% суму 1082566,65 грн.;

- ч. 7 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування зайво нараховано фонд оплати праці за ставкою 3,6% на суму 1082566,65 грн.;

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем в частині правильності нарахування та сплати страхових внесків:

- ч.6 п.2 ст.17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV та п. 5 ст.4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року №400/97-ВР, в результаті чого донараховано страхових внесків за ставкою 1-5% за листопад, грудень 2007 року, 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік на загальну суму 96 301,61 грн.

Також згідно висновків акту перевіркою достовірності формування та подання відомостей про застраховану особу встановлено, що товариство не подавало дані про наявність підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, що призвело до викривлення даних утриманих внесків.

У відповідності до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку:

чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років;

жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.

За кожний повний рік роботи понад стаж наукової роботи, визначений частиною другою цієї статті, пенсія збільшується на один відсоток заробітної плати, але не може бути більше 90 відсотків середньомісячної заробітної плати.

Різниця між сумою пенсії, призначеною за цим Законом, і сумою пенсії, нарахованою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право працівник, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (при цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50% різниці пенсії, призначеної за цим Законом); для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Згідно з Порядком фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій і вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 № 372 (далі по тексту - Порядок), за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50% різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій і вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій і закладів.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації незалежно від форми власності і фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації.

Розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсій відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за затвердженим зразком, що передбачено п. 5 Порядку фінансування різниці.

Підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Згідно приписів п. 1 ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 9 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що для платників, які працюють на посадах, робота на яких зараховується до стажу, що дає право на одержання пенсії відповідно до закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» встановлюється єдиний внесок у розмірі 6,1 відсотка визначеної пунктом 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивачем невірно визначена база нарахування єдиного внеску для нарахування утримань за ставками 3,6% та 6,1%.

Відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З огляду на викладені правові норми та вказані обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідачем правомірно винесено вимогу про сплату боргу №Ю314 від 15 серпня 2011 року.

За даних обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 03 вересня 2014 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду 03 вересня 2014 року у справі №0870/4984/12 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 19 травня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна