Справа № 826/954/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

20 травня 2015 року 13:18 справа №826/954/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомВиконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
доВідділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві
третя особаЗакрите акціонерне товариство "Київміськоформлення"
прозобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві), в якому просить: 1) зобов'язати відповідача зняти арешт з автомобіля DAEWOO Nubira (державний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1), що належить позивачу, який було накладено постановою від 05 лютого 2010 року №17157405 державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Лебедєвою Л.Ю.; 2) зобов'язати ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві надати відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про зняття арешту з автомобіля DAEWOO Nubira (державний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/954/15, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Закрите акціонерне товариство "Київміськоформлення" (далі по тексту - третя особа, ОСОБА_3), закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 30 березня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник третьої особи проти задоволення позову заперечив, відповідач свого представника до суду не направив.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідача та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 26 березня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

На примусовому виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебував наказ Господарського суду м. Києва від 18 січня 2010 року №32/578 про стягнення коштів з Головного управління соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Закритого акціонерного товариства "Київміськоформлення" в сумі 7 305,69 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Лебедєвої Л.Ю. про відкриття виконавчого провадження від 05 лютого 2010 року ВП №17157405 відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все майно, що належить Головному управлінні соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (київської міської державної адміністрації).

Постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Лебедєвої Л.Ю. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27 червня 2012 року на підставі пункту 2 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ - наказ Господарського суду м. Києва від 18 січня 2010 року №32/578 повернуто стягувачеві.

У вказаній постанові зокрема зазначено: заборгованість за виконавчим документом сплачена частково у сумі 6 501,76 грн.; залишок боргу по виконавчому документу становить 803,93 грн.; арешт майна та коштів боржника залишається чинним.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 серпня 2014 року залишок боргу по виконавчому документу сплачено у повному обсязі, однак арешт з автомобіля, що належить позивачу, відповідачем не знято.

Відповідач та третя особа письмових заперечень проти позову до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частини першої статті 52 Закон України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення.

Частиною першою статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно частин другої та третьої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Частиною другою статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Так, позивач зазначає, що листом від 22 липня 2014 року №003- 1705 Департамент соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звертався до відповідача щодо припинення чинного арешту, накладеного на автомобіль DAEWOO Nubira (державний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1), оскільки відповідно до наказу директора Департаменту комунальної власності м. Києві від 17 червня 2014 №219 "Про закріплення транспортного засобу" автомобіль DAEWOO Nubira передається в оперативне управління Центру обліку бездомних громадян.

У відповідь на звернення, листом від 15 вересня 2014 року №12902/02-25, 13465/02-25 відповідач повідомив, що арешт майна та коштів боржника не припинявся, зважаючи на вимоги частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" та враховуючи те, що виконавчі дії за завершеним виконавчим провадженням не проводяться, то клопотання Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування арешту з майна боржника залишається без задоволення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві з листом про припинення арешту після сплати залишку боргу згідно наказу Господарського суду м. Києва від 18 січня 2010 року №32/578.

Водночас, слід звернути увагу, що правонаступником Головного управління соціального захисту населення, який є боржником за вказаним виконавчим провадженням є Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а отже всі обставини даної справи стосуються саме Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Однак, до суду звернувся виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), щодо якого судом не встановлено наявність порушеного права в межах спірних правовідносин, а отже суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Виконавчому органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко