Справа № 2а-9165/11/2670
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2015р. м. Київ К/9991/21238/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Мостобудівельна компанія МСУ» до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва про скасування рішення № 1450 від 6 червня 2011 року, за касаційною скаргою ТОВ «Мостобудівельна компанія МСУ» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У червні 2011 року ТОВ «Мостобудівельна компанія МСУ» звернулося в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва про визнання протиправним та скасування рішення № 1450 від 6 червня 2011 року про застосування фінансових санкцій в сумі 255271,37 гривень та нарахування пені в розмірі 344009,78 гривень за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Мостобудівельна компанія МСУ», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2012 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва 6 червня 2011 року на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків за період з 22 червня 2009 року по 14 квітня 2011 року прийнято рішення № 1450 про застосування до ТОВ «Мостобудівельна компанія МСУ» фінансових санкцій у розмірі 255271,37 гривень та нарахування пені в сумі 344009,78 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідач в межах чинного законодавства застосував до позивача фінансові санкції у вигляді пені та штрафу, що передбачені положеннями пункту 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV і абзацу 1 підпункту 9.3.2 пункту 9.3 розділу 9 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

До 1 січня 2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом № 1058-IV. Зазначеним Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Частиною 2 статті 106 Закону № 1058-IV, яка діяла до 1 січня 2011 року, було передбачено, що суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсйного фонду України у випадках, передбачених частиною 3 статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Із набранням чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) наведена вище норма матеріального права була скасована (підпункт «й» підпункту 12 пункту 11 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону).

Водночас відповідно до абзацу 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Стаття 20 Закону № 1058-IV визначає порядок обчислення та сплати страхових внесків. Абзацом першим частини 6 цієї статті встановлено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

У разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) страхувальниками страхових внесків, відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV виконавчими органами Пенсійного фонду застосовуються до страхувальників фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10% своєчасно несплачених сум. Одночасно на суми своєчасно несплачених (неперерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1% зазначених сум коштів, розрахована на кожний день прострочення платежу.

Аналогічні норми містить Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

З огляду на наведені вимоги законодавства та встановлені у справі обставини, зокрема, не заперечення позивачем факту порушення ним терміну сплати страхових внесків, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків прийняте Управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва у межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Мостобудівельна компанія МСУ» відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2011 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2012 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельна компанія МСУ» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2012 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельна компанія МСУ» до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва про скасування рішення № 1450 від 6 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.