Справа № 2а-0770/2617/12
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року Справа № 876/7633/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Сапіги В.П., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника Комовці М.М.

відповідача по справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року по справі за позовом Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» до управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і з уточненням позовних вимог просив визнати протиправним рішення за вих.№9052/07 від 02.10.2012 року Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в частині часткового задоволення скарги в.о. директора Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» та зобов'язанні управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області винести нове рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків; визнати протиправним рішення №410 від 31 липня 2012 року управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області «Про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків», яким до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 21 293,46 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що рішення відповідача є протиправним, оскільки, на його думку, при застосуванні штрафної санкції застосована норма Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка втратила чинність. Крім того, відповідачем не було сформована та надіслана позивачу вимога про сплату боргу, а також позивач вважає, що розбіжність між сумами нарахованої заробітної плати, на яку нараховуються внески відображені у звітності та сумами нарахованими та сплаченими податками за 2010 рік виникла не з вини позивача, а в зв'язку з недосконалістю програми для подачі звітності.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року в задоволенні адміністративного позову Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» відмовлено.

Постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку Державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет». Апелянт, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та виходить з тих же мотивів, що наведені в позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи.

На підставі акту перевірки та відповідно до п.4 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», управлінням прийнято рішення від 22 серпня 2011 року №789 про застосування фінансових санкцій у розмірі 1245,03 гривень за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків.

Пунктом 4 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-IV, яка діяла до

1 січня 2011 року, було передбачено, що за донарахування територіальним органом ПФУ або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі п'яти відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми. Із набранням чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) наведена вище норма матеріального права була скасована (підпункт дванадцятий пункту 11 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону).

Водночас відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Проаналізувавши наведені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків, а отже, і накладений штраф за донарахування своєчасно не обчислених і не сплачених страхових внесків за звітні періоди мають бути застосовані (стягнуті) і після 1 січня 2011 року, оскільки зазначені заборгованість і штрафні санкції виникли в період дії пункту 4 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція щодо застосування абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 19 лютого, 26 березня та 15 жовтня 2013 року (справи №№ 21-432а12, 21-71а13, 21-318а13 відповідно).

Відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що працівниками УПФ у м. Ужгороді у період з 24.07.2012р. по 31.07.2012р. проводилася перевірка позивача щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонду України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2007р. по 30.06.2012р.

За результатами даної перевірки складено Акт №412 від 31.07.2012р., в якому зафіксовані порушення позивачем порядку нарахування страхових внесків до Пенсійного фонду, а саме за різні періоди 2010 року занижено суми нарахованих страхових внесків в загальному розмірі 31343,36 грн., в тому числі: за січень - на суму11132,16 грн.; за лютий-1284,43 грн.; за березень - 2929,99 грн., за квітень - 15,92 грн.; за травень - 213,69 грн.; за червень -3851,70 грн.; за липень - 4092,76 грн.; за серпень - 48,30 грн.; за жовтень - 2362, 61 грн.; за листопад - 5318,51 грн.

31.07.2012р. УПФ в м. Ужгороді прийнято рішення про застосування до позивача фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків в сумі 21 236,77 грн. Дане рішення було оскаржено позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

За наслідками адміністративного оскарження цього рішення 08.10.2012р. УПФ в м. Ужгороді прийнято нове рішення №410 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом ПФУ або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким до відповідача застосовано фінансову санкцію в розмірі 21 293,46 грн.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Згідно п.6 ст.20 Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць.

Підпунктом 9.3.2 пункту 9.3. статті 9 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1 ( в редакції чинній на час винесення оскаржуваних рішень, передбачає, що у разі, коли страхувальник не сплачує (не перераховує), або несвоєчасно сплачує несвоєчасно перераховує) страхові внески, у тому числі донараховані ним самостійно або органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від затримки платежу в розмірі:

- при затримці їх сплати у строк до 30 календарних днів включно, - 10% своєчасно не сплачених зазначених сум;

- при затримці їх сплати у строк до 90 календарних днів включно, - 20% своєчасно не сплачених зазначених сум;

- при затримці їх сплати понад 90 календарних днів включно, - 50% своєчасно не сплачених зазначених сум;

Відповідно до ч.1,2 ст.106 Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Як видно з матеріалів до позивача застосовано фінансові санкції за несвоєчасну сплату страхових внесків, при цьому позивач зазначає, що він сплатив ці внески, що не заперечує і відповідача, однак правильно звертає увагу, що сплата їх відбулась несвоєчасно, про що свідчить акт перевірки та розрахунок штрафної санкції згідно п.4 ч.9 ст. 106 Закону №1058-ІV.

Стосовно твердження позивача, що відповідачем не була сформована та надіслана позивачу вимога про сплату боргу, слід зазначити, що ст.106 Закону №1058 передбачено перелік випадків, коли формується вимога. Зокрема, серед таких є наявність недоїмки по внесках до Пенсійного Фонду, однак в цій справі мова йде про прострочення сплати страхових внесків.

Тому колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, оскільки вважає апеляційні вимоги неаргументованими.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року в справі №2а-0770/2617/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді В.П. Сапіга

С.П. Нос