Справа № 1170/2а-4347/12..
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 року справа №1170/2а-4347/12..

провадження № 2-ап/811/1/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (далі - виконавча служба) (треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 та ОСОБА_3) про визнання протиправними дій та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з заявою до виконавчої служби про визнання протиправними дій та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення коштів з ОСОБА_2, арешт його майна та розшук автомобіля (Том 1 а.с.198).

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позов.

Пояснила, що рішення відповідача є незаконними, оскільки автомобіль, на який накладено арешт та оголошено в розшук, ще з 2006 року є предметом договору застави.

На її думку, накладення арешту на автомобіль дає можливість виконавчій службі реалізувати його, чим будуть порушені її права як заставодержателя.

Водночас, наголошувала, що виконавчий лист складено з численними порушеннями, наявність яких забороняла виконавчій службі відкривати провадження.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення позову.

В письмових поясненнях зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження може порушувати права виключно боржника, яким не є позивач (Том 2 а.с.25-30).

Також звернула увагу суду, що договір застави є недійсним, оскільки не посвідчений нотаріально, і про його існування виконавча служба дізналась лише після прийняття оскаржених рішень.

ОСОБА_2 (боржник) повідомив суд, що не заперечує стосовно задоволення позову (Том 2 а.с.22).

ОСОБА_3 (стягувач) не повідомив суд про відношення до позову.

19 травня 2015 року суд прийняв рішення про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (Том 2 а.с.32).

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволені позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 24 січня 2008 року Кіровський районний суд м.Кіровограда прийняв рішення, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3. кошти у сумі 58708,63 грн. (Том 1 а.с.18).

Виконавчий лист суд видав 11 січня 2012 року (Том 1 а.с.106).

Постановою виконавчої служби від 19 березня 2012 року відкрито виконавче провадження (Том 2 а.с.35).

12 липня того ж року виконавча служба прийняла постанову про накладення арешту на автомобіль «Форд Маверік» НОМЕР_1, який на праві власності належить боржнику (Том 2 а.с.179).

Постановою виконавчої служби від 18 липня 2012 року згаданий транспортний засіб оголошено в розшук (Том 2 а.с.177).

Про прийняття цих рішень позивачу стало відомо лише у грудні 2012 року.

ОСОБА_1 до суду надала документи, які, як на її думку, доводять, що транспортний засіб з 2006 року перебуває у неї в заставі.

Так, 19 січня 2006 року ТОВ «Мир Агро Сервіс» (далі - Товариство) (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) уклали договір про надання поворотної фінансової допомоги у сумі 120000 грн. (Том 1 а.с.199-200).

У договорі зазначено, що на момент укладення договору кошти передані позичальнику.

Товариство на виконання вимоги ухвали суду від 18 лютого 2015 року не надало письмових доказів передачі коштів ОСОБА_2 (Том 1 а.с.204-205).

Поворотну фінансову допомогу належало повернути до 19 листопада 2012 року.

19 червня 2006 року Товариство, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір відступлення права вимоги (Том 1 а.с.31).

За умовами правочину до позивача перейшло право вимагати повернення боргу у сумі 120000 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що сплатила Товариству кошти у сумі 120000 грн., однак не надала письмових доказів, які б доводили цей факт.

Товариство на виконання ухвали суду від 18 лютого 2015 року не надало письмових доказів одержання та оприбуткування цих коштів.

За умовами договору відступлення права вимоги ОСОБА_2 зобов'язувався повернути позивачу кошти до 19 березня 2013 року.

ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_2 не виконав цей обов'язок і до цього часу.

19 червня 2006 року ОСОБА_1 (заставодержатель) та ОСОБА_2 (заставодавець) уклали договір застави щодо забезпечення виконання грошового зобов'язання (Том 1 а.с.29-30).

Предметом застави став автомобіль «Форд Маверік» НОМЕР_1, який належав заставодавцю на праві власності.

Вартість автомобіля склала 85000 грн.

Договір застави укладений у простій письмовій формі (не посвідчувався нотаріально).

Застава зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна лише 19 листопада 2012 року (Том 1 а.с.32).

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, якщо оскаржуються дії стосовно прийняття рішення суб'єктом владних повноважень і рішення, то предметом судового розгляду є виключно останнє.

У такому випадку суд перевіряє, чи впливають дії на законність рішення.

Постанова виконавчої служби про відкриття провадження може порушувати тільки права боржника.

Оскільки, позивач не є боржником у виконавчому провадженні, тому у задоволенні позову в частині визнання протиправною та скасування згаданої постанови належить відмовити.

Відсутність ж ознак порушеного права виключає потребу у дослідженні рішення виконавчої служби на предмет дотримання приписів статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) (вимоги до виконавчого документа).

Накладення ж виконавчою службою арешту на майно боржника та оголошення його в розшук, яке перебуває у заставі може порушувати права заставодержателя.

Для того, щоб зрозуміти, чи порушує рішення виконавчої служби про арешт майна боржника та оголошення його в розшук права ОСОБА_1, суду треба перевірити такі обставини: чи дотримана законодавчо встановлена форма укладання договору застави; чи забезпечує застава реальне грошове зобов'язання.

Договір застави є похідним правочином, який може існувати лише у разі наявності грошового зобов'язання (реального).

Товариство не надало належних доказів передачі коштів ОСОБА_2

А тому, договір про надання поворотної фінансової допомоги не почав діяти.

Це ж виключає виникнення правовідносин за договором відступлення права вимоги, який уклали Товариство, ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Більше того, ОСОБА_1 не надала доказів сплати коштів Товариству, а останнє - їх оприбуткування.

Таким чином, договір застави є недійсним, оскільки забезпечує неіснуюче грошове зобов'язання.

. Окрім того, суд зазначає наступне.

Статтею 13 Закону України «Про заставу» (в редакції станом на день укладення договору застави) (далі - Закон 2) передбачалось, що договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів.

Законодавством України може бути передбачено й інші випадки нотаріального посвідчення договору застави.

Однак, частиною 1 статтею 55 Закону України «Про нотаріат» (в редакції станом на день укладення договору застави) (далі - Закон 3) передбачалось, що угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється.

За змістом цієї норми текст «що підлягає реєстрації» стосується виключно «майна».

Транспортний засіб ж підлягає реєстрації.

У статті 13 Закону 2 зазначався випадок нотаріального посвідчення договору застави, який передбачений статтею 55 Закону 3.

Отже, проаналізувавши в сукупності ці дві норми права, суд зробив висновок, що діюче законодавство станом на 19 червня 2006 року передбачало обов'язкове нотаріальне посвідчення договорів застави транспортних засобів.

Цих вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не дотримались.

Недотримання таких вимог відповідно до приписів частини 1 статті 220 Цивільного кодексу України вказує на нікчемність договору (не породжує прав та обов'язків).

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що позивач не є заставодержателем.

А тому, у задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей