Справа № 806/1751/15
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Житомир справа № 806/1751/15

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Романченка Є.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Батальйону патрульної службу, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області, до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 23.04.2015 (ВП № 45602141),

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області від 23.04.2015 (ВП № 45602141) про стягнення з боржника - Батальйону патрульної служби, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області виконавчого збору у розмірі 2040,00 грн. У обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що спірна постанова винесена у зв'язку із невиконанням БПС УМВС виконавчого листа в адміністративній справі № 806/4776/14 в самостійному порядку. Однак, строк для самостійного виконання вказаного виконавчого листа постановою про відкриття виконавчого провадження від 26.11.2014 наданий не був. На вимоги державного виконавця від 02.12.2014 та від 23.02.2015 БПС УМВС надано відповідь про те, що стягувачу нараховано і виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 4141,53 грн у грудні 2014 року. Позивач вважає, що рішення суду виконано ними самостійно. Державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження не вчинилось жодних дій щодо примусового виконання рішення суду, відтак постанова про стягнення з божника виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року відкрито провадження у адміністративній справі за вказаним позовом і призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні 20.05.2015. Одночасно ухвалою судді визнано обов'язковою явку представників сторін у судове засідання; зобов'язано відповідача надати до суду письмові заперечення, у разі заперечення проти позову, та всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов; виконавче провадження № 45602141 та його копію.

Представник позивача прибув до суду, подав заяву, в якій просив розглядати справу в письмовому провадженні, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач свого представника до суду не направив, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, тобто проігнорував ухвалу суду щодо обов'язкової участі його представника в засіданні суду. Про причини неявки до суду не повідомив, письмових заперечень проти позову та витребуваних судом матеріалів до суду не подав.

Зважаючи на особливості провадження у справах з приводу рішень державної виконавчої служби, передбачені ст. 181 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, на підставі наявних у ній доказів.

В силу приписів ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

23 квітня 2015 року в межах виконавчого провадження № 45602141 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Цією постановою відповідач керуючись ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" стягнув з боржника - Батальйону патрульної служби, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області виконавчий збір у розмірі 2040, 00 грн, оскільки боржник у наданий для самостійного виконання строк не виконав виконавчий лист.

Судом з'ясовано, що виконавче провадження № 45602141 відкрито постановою державного виконавця від 26 листопада 2014 року з виконання виконавчого листа № 806/4776/14, виданого 25.11.2014 Житомирським окружним адміністративним судом, про зобов'язання Батальйону патрульної служби, підпорядкованого Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 втрачене грошове утримання за час вимушеного прогулу.

Виданий 25.11.2014 Житомирським окружним адміністративним судом виконавчий лист на виконання постанови суду від 24.11.2014 в справі № 806/4776/14 підлягав негайному виконанню, про що вказано у ньому.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (зі змінами та доповненнями), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, чинній на момент прийняття спірної постанови) визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно зі ч. 2 вказаної статті Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, чинній на момент прийняття спірної постанови), виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (зі змінами та доповненнями), негайному виконанню підлягають рішення: про стягнення аліментів, заробітної плати в межах платежів, вирахуваних за один місяць, а також про стягнення усієї суми боргу за такими виплатами, якщо рішенням передбачено її негайне стягнення; про поновлення на роботі чи на попередній посаді незаконно звільненого або переведеного працівника; в інших випадках, якщо негайне виконання передбачено законом і про це зазначено у виконавчому документі.

У разі якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документів, зазначених у статті 17 цього Закону, і невідкладно розпочинає його примусове виконання (ч. 4 ст. 30 Закону).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно стягнув з боржника виконавчий збір за виконавчим листом в справі № 806/4776/14 виданим судом 25.11.2014, який підлягав негайному виконанню.

Разом з цим, суд враховує, що постановою державного виконавця від 26.11.2014 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 806/4776/14 строк для його самостійного виконання боржником не був та, відповідно до положень ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, чинній на момент її прийняття), не мав бути наданий.

У зв'язку з цим посилання у оспорюваній постанові на ту обставину, що позивачем не було виконано виконавчий лист у самостійному порядку в строк для самостійного виконання не відповідає дійсності.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У порушення вказаної правової норми, Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області суду не надано доказів правомірності прийняття оскаржуваної постанови від 23.04.2015 і письмових заперечень проти позову, що трактується судом на користь позивача.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що посадова особа Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області при прийнятті постанови від 23 квітня 2015 року (ВП № 45602141), якою з позивача стягнуто виконавчий збір у розмірі 2040,00 грн за невиконання в самостійному порядку рішення суду в справі № 806/4776/14, діяла не на підставі Закону, відтак її необхідно скасувати як протиправну.

Отже, позовні вимоги Батальйону патрульної служби, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області слід задовольнити.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 181, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області від 23 квітня 2015 року (ВП № 45602141) про стягнення з Батальйону патрульної служби, підпорядкований УМВС України в Житомирській області, виконавчого збору у розмірі 2040,00 грн.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко