Справа № 813/1214/15
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року № 813/1214/15

Львівський окружний адміністративний суд

в складі головуючої cудді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Петрика Р.І.,

за участю представників сторін:

позивача - Білої Д.В., згідно довіреності,

відповідача - Мандзиняк Г.В., Кравчишин О.М., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мізол» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою відповідальністю «Мізол» (далі - ТзОВ «Мізол», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 07.10.2014 року № , № , № , № , № , № , № , № , прийнятих за наслідками проведених камеральних перевірок з питань своєчасності сплати до бюджету самостійно визначеного податкового зобов'язання у деклараціях ТзОВ «Мізол» та його відокремлених підрозділів - Севастопольської філії, Сімферопольської філії та Львівської філії, оформленими актами від 22.09.2014 року № 2285/15-03/35383531, № 2284/15-03/35383264, № 2287/15-03/35383201, № 2286/15-03/33895476.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач покликається на те, що податковий орган позбавлений права виносити податкові повідомлення-рішення відокремленим підрозділам, які не є юридичними особами, оскільки, відповідно до вимог п. 152.4 ст. 152 Податкового кодексу України, відповідальність за повне і своєчасне внесення сум податку до бюджету за місцезнаходженням відокремлених підрозділів несе платник податку, у складі якого знаходяться такі відокремлені підрозділи. Крім того, позивач не погоджується з розрахунками штрафних (фінансових) санкцій, оскільки вважає, що санкції застосовані двічі за один і той самий період.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях до позову, поданих суду 21.04.2015 року та 13.05.2015 року, просила позов задовольнити. Додатково в судовому засіданні зазначила, що дійсно має факт несвоєчасної сплати авансових внесків з податку на прибуток.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили. Свою позицію виклали у письмових запереченнях, поданих до суду 07.04.2015 року, суть яких зводиться до наступного. За результатами камеральних перевірок з питань своєчасності сплати до бюджету самостійно визначеного податкового зобов'язання у декларації ТзОВ «Мізол» та його відокремлених підрозділів - Севастопольської філії, Сімферопольської філії та Львівської філії, - встановлено порушення строків сплати авансових внесків з податку на прибуток в 2013-2014 роках на строк як до 30 календарних днів, так і більше 30 календарних днів. В зв'язку з встановленими порушеннями, на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, до платника консолідованого податку та його відокремлених підрозділів було застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 10% та 20% відповідно. Також зауважує, що за ТзОВ «Мізол» та його філіями станом на 01.01.2013 року рахувався податковий борг, який в подальшому погашався підприємством з затримкою. В зв'язку з чим кошти, які спрямовувались позивачем на сплату авансових внесків з податку на прибуток, скеровувались на погашення податкового боргу в порядку календарної черговості його виникнення. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Мізол» в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

ТзОВ «Мізол», , адреса: м. Львів, вул. Городоцька, 174, має в своєму складі, крім іншого, Севастопольську, Сімферопольську та Львівську філії.

Позивач здійснює свою діяльність на підставі статуту, затв. загальними зборами учасників товариства, протокол № 01/10 від 26.02.2010 року.

Філії здійснюють свою діяльність на підставі відповідних положень, згідно п. 2 кожного з яких, філія не є юридичною особою згідно законодавства України; п. 3.1 - філія є відокремленим підрозділом товариства, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює частину її функцій.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин як товариство, так і його філії перебували на обліку в ДПІ у Залізничному районі м. Львова.

ТзОВ «Мізол» є платником консолідованого податку на прибуток, що не заперечується сторонами у справі та підтверджується заявою позивача № 249 від 03.06.2011 року, скерованою до ДПІ у Залізничному районі м. Львова, та повідомленням платника податку про прийняття рішення щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства у 2011 році.

Статус платника консолідованого податку на прибуток підприємства товариством з 2011 року не змінювався.

Відповідачем проведено камеральні перевірки з питань своєчасності сплати до бюджету самостійно визначеного податкового зобов'язання у декларації ТзОВ «Мізол» та його відокремлених підрозділів - Севастопольської філії, Сімферопольської філії та Львівської філії.

Наслідки таких перевірок ДПІ у Залізничному районі м. Львова оформило:

- актом від 22.09.2014 року № 2285/15-03/35383531 - по Севастопольській філії;

- актом від 22.09.2014 року № 2284/15-03/35383264 - по Сімферопольській філії;

- актом від 22.09.2014 року № 2287/15-03/35383201 - по Львівській філії;

- актом від 22.09.2014 року № 2286/15-03/33895476 - по ТзОВ «Мізол».

В ході проведених перевірок встановлено порушення як ТзОВ «Мізол», так і його філіями вимог п. 57.1 ст. 57, п. 2 підр. 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: сплата узгодженої суми податкового зобов'язання за платежем авансові внески з податку на прибуток підприємства із затримкою до 30 календарних днів та більше 30 календарних днів. При чому, по Севастопольській філії порушення допущено в період з 18.01.2013 року по 28.02.2014 року, по Сімферопольській філії - в період з 18.01.2013 року по 30.03.2014 року, по Львівській філії - в період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року, по ТзОВ «Мізол» - в період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року.

За наслідками проведених перевірок відповідач 07.10.2014 року прийняв такі податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10% суми узгодженого податкового зобов'язання за платежем авансові внески з податку на прибуток підприємства, сплаченого з затримкою, в розмірі 7586,33 грн. (ТзОВ «Мізол»);

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 20% суми узгодженого податкового зобов'язання за платежем авансові внески з податку на прибуток підприємства, сплаченого з затримкою, в розмірі 42264,97 грн. (ТзОВ «Мізол»);

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10% суми узгодженого податкового зобов'язання за платежем авансові внески з податку на прибуток підприємства, сплаченого з затримкою, в розмірі 1400,17 грн. (Львівська філія);

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 20% суми узгодженого податкового зобов'язання за платежем авансові внески з податку на прибуток підприємства, сплаченого з затримкою, в розмірі 10075,16 грн. (Львівська філія);

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10% суми узгодженого податкового зобов'язання за платежем авансові внески з податку на прибуток підприємства, сплаченого з затримкою, в розмірі 229,11 грн. (Севастопольська філія);

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 20% суми узгодженого податкового зобов'язання за платежем авансові внески з податку на прибуток підприємства, сплаченого з затримкою, в розмірі 4692,40 грн. (Севастопольська філія);

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10% суми узгодженого податкового зобов'язання за платежем авансові внески з податку на прибуток підприємства, сплаченого з затримкою, в розмірі 538,11 грн. (Сімферопольська філія);

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 20% суми узгодженого податкового зобов'язання за платежем авансові внески з податку на прибуток підприємства, сплаченого з затримкою, в розмірі 9578,40 грн. (Сімферопольська філія).

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями - рішеннями, ТзОВ «Мізол» оскаржило їх в судовому порядку.

Суд при вирішенні даної адміністративної справи виходив з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 152 Податкового кодексу України визначено було порядок обчислення податку на прибуток.

Відповідно до п. 152.1 вказаної статті податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, від податкової бази, визначеної згідно зі статтею 149 цього Кодексу. Податок, отриманий від діяльності, яка підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, підлягає сплаті до бюджету в сумі, яка визначена відповідно до цього розділу, і зменшена на вартість придбаних торгових патентів на право провадження такого виду діяльності.

Відповідно до п. 152.4 вказаної статті, платник податку, який має у своєму складі відокремлені підрозділи, розташовані на території іншої, ніж такий платник податку, територіальної громади може прийняти рішення щодо сплати консолідованого податку та сплачувати податок за місцезнаходженням таких відокремлених підрозділів, а також за своїм місцезнаходженням, визначений згідно з нормами цього розділу та зменшений на суму податку, сплаченого за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

Сума податку на прибуток відокремлених підрозділів за відповідний звітний (податковий) період визначається розрахунково виходячи із загальної суми податку, нарахованого платником податку, розподіленого пропорційно питомій вазі суми витрат відокремлених підрозділів такого платника податку в загальній сумі витрат цього платника податку.

Вибір порядку сплати податку на прибуток, визначеного цим підпунктом, здійснюється платником податку самостійно до 1 липня року, що передує звітному, про що повідомляються контролюючі органи за місцезнаходженням такого платника податку та його філій (відокремлених підрозділів).

Зміна порядку сплати податку протягом звітного року не дозволяється. При цьому відокремлені підрозділи подають контролюючому органу за своїм місцезнаходженням розрахунок податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку, форма якого встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, виходячи з положень цього пункту. Рішення про сплату консолідованого податку поширюється також на відокремлені підрозділи, створені таким платником податку протягом будь-якого часу після такого повідомлення.

У разі якщо станом на 1 січня звітного року платник податку не мав відокремлених підрозділів, але створив відокремлений підрозділ (підрозділи) в будь-який час протягом такого звітного року, такий платник податку має право прийняти рішення щодо сплати консолідованого податку в такому звітному році. Платник податку повідомляє контролюючі органи про прийняття такого рішення протягом 20 днів з моменту його прийняття. У разі прийняття платником податку такого рішення обраний ним порядок сплати податку застосовується до зміни платником податку такого рішення та не потребує щорічного підтвердження.

Відповідальність за своєчасне та повне внесення сум податку до бюджету за місцезнаходженням відокремлених підрозділів несе платник податку, у складі якого знаходяться такі відокремлені підрозділи.

У разі якщо платник податку, який прийняв рішення про сплату консолідованого податку, сплачує авансовий внесок з податку згідно з підпунктом 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, такий авансовий внесок сплачується за місцезнаходженням юридичної особи та її відокремлених підрозділів пропорційно питомій вазі суми витрат відокремлених підрозділів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до положень цього розділу, в загальній сумі таких витрат цього платника податку, визначених у останній податковій звітності, поданій таким платником податку.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Отже, вказаною нормою права визначено як осіб, що є платниками авансових внесків, розмір щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, так і порядок сплати таких авансових внесків. При цьому, у названій нормі зазначено, що авансові внески сплачуються у порядку і в строки, які встановлено для місячного податкового періоду.

Відповідно до п. 33.1 ст. 33 Податкового кодексу України, податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів.

Податковим кодексом України визначено наступні види податкового періоду: календарний рік, календарне півріччя, календарні три квартали, календарний квартал, календарний місяць, календарний день (ст. 34 Податкового кодексу України).

Законом України від 05.07.2012 року № 5083 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні», який набрав чинності 12.08.2012 року, пункт 2 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено абзацом другим.

Відповідно до абз. 2 п. 2 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Отже, вказаними доповненнями до пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у порівнянні із п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, змінено як розмір авансового платежу, так і порядок його сплати у звітних (податкових) місяцях січень-лютий 2013 року. При цьому, вказаною нормою визначено, що авансові платежі сплачуються протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Виходячи з наведених вище норм, звітним податковим місяцем, у спірному випадку по Сімферопольській та Севастопольській філіях, є січень 2013 року. А тому, граничним строком сплати авансових платежів за січень 2013 року є 20.02.2013 року.

В подальшому авансові внески належало сплачувати на загальних підставах, передбачених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

Як вже було зазначено вище, по Севастопольській філії перевірявся період з 18.01.2013 року по 28.02.2014 року, по Сімферопольській філії - період з 18.01.2013 року по 30.03.2014 року.

З матеріалів справи, а саме: листів KredoBank від 20.04.2015 року № 154-12073/15, від 06.05.2015 року № 154-14072/15, від 06.05.2015 року № 154-14071/15 про підтвердження оплати авансових внесків з податку на прибуток (по Севастопольській та Сімферопольській філіях), вбачається, що авансові внески з податку на прибуток за січень та лютий 2013 року сплачені не були. В подальшому сплата відбувалась, починаючи з березня 2013 року.

Нагадаємо, що по Львівській філії перевірці підлягав період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року, по ТзОВ «Мізол» - період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року.

З зворотного боку облікової картки з авансових внесків з податку на прибуток ТзОВ «Мізол» та Львівської філії вбачається, що станом на початок 2013 року платники податку мали борг з авансових внесків з податку на прибуток. Так, ТзОВ «Мізол» не надало доказів сплати авансових внесків з податку на прибуток за січень 2013 року та лютий 2013 року, сплата в подальшому відбувалась з березня 2013 року (згідно листів KredoBank від 20.04.2015 року № 154-12073/15, від 06.05.2015 року № 154-14068/15, від 06.05.2015 року № 154-14069/15).

Відповідно, станом на початок періоду, який підлягав перевірці - 01.09.2013 року - як у ТзОВ «Мізол» та і у Львівської філії існувала заборгованість.

Згідно п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Таким чином, оскільки (в зв'язку з несплатою авансових внесків з податку на прибуток за січень-лютий 2013 року) у позивача та його філій утворився борг, контролюючий орган, відповідно до вимог п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, скеровував кошти, сплачені ТзОВ «Мізол», Севастопольською, Сімферопольською та Львівською філіями, на погашення цього боргу згідно з календарною черговістю його виникнення.

Пунктом 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, встановивши наявність порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток як ТзОВ «Мізол», так і його філіями, ДПІ у Залізничному районі м. Львова обґрунтовано застосувала до останніх штрафні (фінансові) санкції в розмірі 10% та 20%.

Зважаючи на вищевикладене, судом не беруться до уваги твердження представника позивача про розрахунок штрафних (фінансових) санкцій двічі за один і той самий період.

Водночас, суд вважає за необхідне зауважити таке.

Як було встановлено вище, обов'язок платників податку сплатити суми авансових внесків з податку на прибуток за січень 2013 року повинен був бути виконаний до 20.02.2013 року включно.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в актах від 22.09.2014 року № 2285/15-03/35383531 (по Севастопольській філії) та від 22.09.2014 року № 2284/15-03/35383264 (по Сімферопольській філії) встановлено порушення строків сплати суми авансових внесків, починаючи з 18.01.2013 року, що призвело в подальшому до безпідставного застосування до Севастопольської та Сімферопольської філій штрафних (фінансових) санкцій в сумі 20% за період з 18.01.2013 року по 20.02.2013 року.

Слід зазначити, що наслідком невідповідності частини рішення суб'єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (відокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.

У даному випадку суд, констатуючи неправомірне застосування до Севастопольської та Сімферопольської філій штрафних (фінансових) санкцій в сумі 20% за період з 18.01.2013 року по 20.02.2013 року, не може визнати протиправним рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львові від 07.10.2014 року № та № в якійсь певній сумі, оскільки суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, приймаючи до уваги те, що рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є протиправним в цілому, суд вважає за необхідне скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.10.2014 року № та № повністю.

Зазначена позиція суду також викладена в постанові ВАСУ від 17.02.2011 року в справі № 17781/07 та постанові ВСУ від 05.12.2006 року в справі за позовом ЗАТ "Київський склотарний завод".

Що ж стосується інших оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, то їх протиправність в судовому засіданні доведена не була.

Судом не беруться до уваги твердження представника позивача про те, що податкові повідомлення-рішення не можуть бути виставлені відокремленому підрозділу, який не є юридичною особою.

Так, відповідно до п. 152.4 ст. 152 Податкового кодексу України, відповідальність за своєчасне та повне внесення сум податку до бюджету за місцезнаходженням відокремлених підрозділів несе платник податку, у складі якого знаходяться такі відокремлені підрозділи.

Порядком направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затв. наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 року № 1236 та зареєстр. в Міністерстві юстиції України 20.12.2012 року за №2135/22447, визначено повноваження органів державної податкової служби при складанні та направленні (врученні) платникам податків податкових повідомлень-рішень про нарахування (зменшення) грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Слід зазначити, що вказаний Порядок не містить прямої норми щодо складання та надіслання податкового повідомлення-рішення відокремленому підрозділу, який не є юридичною особою. В Порядку використовується визначення «платник податку».

Однак, з системного аналізу норм вищевказаного Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків та п. 152.4 ст. 152 Податкового кодексу України випливає, що податкове повідомлення-рішення, в разі його складання, направляється особі, відповідальній за своєчасне та повне внесення сум податку до бюджету за місцезнаходженням відокремлених підрозділів, тобто юридичній особі, у складі якої знаходяться такі відокремлені підрозділи, не зважаючи на те, що порушення допущено відокремленим підрозділом, який не є юридичною особою.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтю 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідком розгляду справи суд частково погоджується з висновками контролюючого органу про порушення ТзОВ «Мізол» та його відокремленими підрозділами - Севастопольською, Сімферопольською та Львівською філіями - вимог п. 57.1 ст. 57, п. 2 підр. 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до сплати узгодженої суми податкового зобов'язання за платежем авансові внески з податку на прибуток підприємства із затримкою до 30 календарних днів та більше 30 календарних днів.

Звідси, правомірним є застосування до позивача та його відокремлених підрозділів штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ст. 126 ПК України.

Отже, прийняті ДПІ у Залізничному районі м. Львова спірні податкове повідомлення-рішення (крім тих, які визнані судом протиправними частково, однак повинні бути скасовані повністю - від 07.10.2014 року № та № ) є правомірними і скасуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 94 КАС України, з позивача в дохід Державного бюджету України слід стягнути суму недоплаченого при подачі позову до суду судового збору в розмірі 1187,53 грн., пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області податкові повідомлення-рішення № від 07.10.2015 року та № від 07.10.2015 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Мізол», , адреса: м. Львів, вул. Городоцька, 174, до Державного бюджету України 1187 (одну тисячу сто вісімдесят сім) гривень 53 коп. недоплаченого при подачі позову до суду судового збору.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 18.05.2015 року.

Суддя Потабенко В.А.