Справа № 808/5080/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2015 рокусправа № 808/5080/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року

у справі № 808/5080/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист»

до державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» звернулося у Запорізький окружний адміністративний суд з позовом до державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 106250,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, державна податкова інспекція у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У письмових запереченнях представник товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, на підставі пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, у порядку статті 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2014 року товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист», за результатами якої складено акт від 19 березня 2014 року № 47/22-11/37778452.

Перевіркою встановлено порушення пункту 200.1 статті 200, пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13 листопада 2013 року № 678, у зв'язку з чим занижено суми податкових зобов'язань, заявлених у податковій декларації за січень 2014 року.

На підставі акту камеральної перевірки від 19 березня 2014 року державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 106250,00 грн., в тому числі 85000,00 грн. за основним платежем та 21250,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року залишено без змін.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

При цьому, згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: a) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити, зокрема, вид цивільно-правового договору.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» та Донецьким спеціалізованим підприємством «Пожтехніка» добровільного пожежного товариства України укладено договір підряду від 07 червня 2013 року № 07/06/13, згідно з яким позивачем виконано підрядні роботи, зокрема, з капітального ремонту машинного залу головного корпусу енергоблоків 300МВт І черги Вуглегірської ТЕС після аварії, а також протипожежні заходи на загальну суму 26475023,15 грн., що включає в себе вартість робіт на суму 22062519,29 грн. та ПДВ - 4412503,86 грн.

25 грудня 2013 року Донецьким спеціалізованим підприємством «Пожтехніка» добровільного пожежного товариства України здійснено передплату за надані послуги у розмірі 510000,00 грн., в тому числі ПДВ - 85000,00 грн., у зв'язку з чим позивачем було виписано податкову накладну від 25 грудня 2013 року № 4 на зазначену суму.

Зазначена податкова накладна включена товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» до реєстру виданих та отриманих податкових накладних і прийняла участь у формуванні податкових зобов'язань товариства з податку на додану вартість за грудень 2013 року, що підтверджується копіями податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 та додатками до неї.

Податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2013 року в електронному вигляді подана до контролюючого органу 20 січня 2014 року та прийнята останнім, що підтверджується копією квитанції.

Також, з метою виправлення допущеної в податковій накладній помилки у номері договору, товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» надано розрахунок від 17 січня 2014 року № 2 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 25 грудня 2013 року № 4, в якому вказало причину коригування - зміна договору та вказало суму коригування - 85000,00 грн.

При цьому, позивачем одночасно виписало нову податкову накладну від 17 січня 2014 року № 3 на таку ж саму суму 510000,00 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 85000,00 грн.

Відповідно до пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню. Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Згідно з пунктом 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01 листопада 2011 року № 1379 (чинного на момент виникнення спірних відносин), у разі здійснення коригування сум податкових зобов'язань відповідно до статті 192 розділу V Кодексу постачальник товарів/послуг виписує розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

Підпунктом 3.9 пункту 3, підпунктом 4.5 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13 листопада 2013 року № 678, визначено, що збільшення або зменшення обсягів постачання та податкових зобов'язань, що здійснюється відповідно до статті 192 розділу V Кодексу відображається у рядку 8.1 податкової декларації з податку на додану вартість. Коригування згідно зі статтею 192 розділу V Кодексу обсягів придбання податкового кредиту, який було включено у рядок 10.1 декларації відображається у рядку 16.1 декларації. При заповненні цих рядків обов'язковим є подання (Д1) (додаток 1) до декларації, який заповнюється в розрізі контрагентів та розрахунків коригування до податкових накладних.

Таким чином, якщо на підставі складеного розрахунку коригування до податкової накладної обсяги постачання товарів/послуг та відповідно сума податкових зобов'язань чи податкового кредиту платника податку не змінилися, а змінилися лише обов'язкові реквізити, то підстав для заповнення рядка 8.1 чи 16.1 декларації та Розрахунку коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) (додаток 1) немає.

З матеріалів справи вбачається, що в податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» здійснило коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, включивши ці суми до рядка 8.1 та додатку Д1 декларації.

При цьому, слід враховувати, що позивач одночасно з коригуванням податкових зобов'язань по податковій накладній від 25 грудня 2013 року № 4 виписав нову податкову накладну від 17 січня 2014 року № 3 на таку ж суму, а саме: 510000,00 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 85000,00 грн., та включив її до податкових зобов'язань з податку на додану вартість за січень 2014 року.

Отже, хоча проведене позивачем виправлення помилки у номері договору, вказаному у податковій накладній від 25 грудня 2013 року № 4, проведено не досить коректно, проте, позивач не занижував свої податкові зобов'язання з податку на додану вартість по взаємовідносинам із контрагентом - Донецьким спеціалізованим підприємством «Пожтехніка» добровільного пожежного товариства України у січні 2014 року, оскільки фактично анулювавши податкову накладну від 25 грудня 2013 року № 4 товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» задекларувало вказані зобов'язання шляхом включення податкової накладної від 17 січня 2014 року № 3 на таку ж суму: 510000,00 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 85000,00 грн., до податкових зобов'язань з податку на додану вартість за січень 2014 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що допущена позивачем помилка в номері договору, вказаному у податковій накладній від 25 грудня 2013 року № 4, та її виправлення шляхом подання розрахунку коригувань, не призвело до заниження зобов'язань платника податків за січень 2014 року, а тому відповідно і підстави для визначення податковим органом товариству з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 85000,00 грн. відсутні.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим