Справа № 804/11016/14
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Борисенка П.О., при секретарі судового засідання - Сергієнка В.Ю., за участю представника позивача - Манцової І.В. та представника відповідача - Фініченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван - Дніпропетровськ» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Позовні вимоги ґрунтуються на порушенні відповідачем встановленого Податковим кодексом України порядку проведення камеральної перевірки та відсутності у позивача обов'язку відображення в податковій звітності результатів раніше проведеної документальної планової перевірки тому, що визначене Дніпропетровською ОДПІ за наслідками такої перевірки податкове зобов'язання ТОВ «Караван - Дніпропетровськ» на момент подання ним декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік було неузгодженим.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, надав до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що камеральною перевіркою встановлено порушення п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Караван - Дніпропетровськ» завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток всього в сумі 38164385,00 грн. задекларованого по р.06.5 та р.07 декларації з податку на прибуток за 2013 рік. Доводи платника податків, наведені у позові, не спростовують самого факту встановлення зазначених порушень та не є підставою для скасування податкового повідомлення - рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступні обставини.
Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України органи податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).
З матеріалів справи вбачається, що начальником відділу проведення камеральних перевірок управління податкового аудиту Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області Онищенко Оксаною Вікторівною, на підставі п. 200.10 статті 200 розділу V Податкового кодексу України у порядку статті 76 глави 8 розділу II Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, за результатами якої був складений Акт «Про результати камеральної перевірки даних задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток підприємства ТОВ «Караван - Дніпропетровськ» за 2013 рік» № 100/22-03/33159964 від 12.03.2014 року ( далі - Акт перевірки).
За результатами перевірки встановлено порушення п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Караван - Дніпропетровськ» завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток всього в сумі 38164385,00 грн. задекларованого по р.06.5 та р.07 декларації з податку на прибуток за 2013 рік.
Відповідно до п. 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України (ПК України) позивач оскаржив рішення відповідача, направивши скаргу від 25.04.2014 р. до ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області. 20 червня 2014 р. позивач отримав рішення про результати розгляду скарги від 19.06.2014 р. № 3789/10/04-36-10-08-09, яким скарга ТОВ «Караван - Дніпропетровськ» залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення, що оскаржувалося - без змін.
Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 56.2 ст. 56 ПКУ у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Відповідно до п. 56.15 ст. 56 Кодексу скарга, подана із дотриманням строку, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань (10 днів з дня отримання податкового повідомлення-рішення), визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
У відповідності до вимог чинного законодавства України: податкове повідомлення-рішення визнається узгодженим та підлягає застосуванню у відповідності до вимог ПК України, що призводить до зменшення від'ємного значення об'єкту оподаткування податковим органом у картці особового рахунку платника податків, що ведеться органом державної податкової служби та, відповідно, зменшенню від'ємного значення об'єкту оподаткування самим платником податків у податковій звітності - лише після закінчення процедури адміністративного та судового оскарження передбаченого п. 56.1 ст. 56 ПК України (набрання законної сили рішенням суду).
За приписами п. 56.18 ст. 56 ПКУ з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до пп. 4.4 п. 4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 р. № 1236, у разі надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків після закінчення граничного строку сплати сума грошового зобов'язання, нарахована в картці особового рахунка платника податків, підлягає виведенню з неї до окремого реєстру, де вона міститься, до дня набрання судовим рішенням законної сили. Рішення суду (постанови) першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, що вважається датою узгодження грошового зобов'язання.
Згідно п. 150.1 ст. 150 ПКУ якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.
Відповідно до пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ, п. 150.1 ст. 150 ПКУ застосовується у 2012 році таким чином: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів платників з доходом за 2011 рік 1 мільйон гривень та більше станом на 1 січня 2012 року є від'ємне значення (з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування станом на 1 січня 2011 року), то сума цього значення підлягає включенню до витрат звітних (податкових) періодів починаючи з І півріччя і наступних звітних періодів 2012 року у розмірі 25 відсотків суми такого від'ємного значення. У разі якщо 25 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування не погашається протягом цього і за наслідками наступних податкових періодів 2012 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов'язань у наступних податкових періодах.
На думку суду, у рядку 06.5 декларації слід відображати лише ті результати перевірок платника податків, які на момент складання податкової звітності з податку на прибуток підприємств були узгоджені у відповідності з положеннями ст. 56 ПКУ.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 КАС України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх в повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 2, 71, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван - Дніпропетровськ» - задовольнити.
Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю «Караван - Дніпропетровськ» здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 30.03.2015 р.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 30.03.2015р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді П.О.Борисенко П.О.Борисенко І.В.Калита