Справа № 817/632/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/632/15

13 травня 2015 р. 12год. 20хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів - Сало А.Б. (головуючий), суддів Недашківська К.М. Борискіна С.А. , за участю секретаря судового засідання Школяр О.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача, третьої особи відповідача: представник Брагіна О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доМіністерство внутрішніх справ України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (надалі - МВС України) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.

З урахуванням заяви по зміну позовних вимог просив суд визнати протиправним та скасувати наказ МВС України № 1658 від 30.12.2014 в частині звільнення його, ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ; поновити його на посаді слідчого спеціальної міліції відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Рівненській області.

На переконання позивача, оскаржуваний ним наказ, в частині звільнення його з органів внутрішніх справ, є незаконним та передчасним.

Зокрема позивач зазначає, що його звільнення є незаконним, оскільки його вина у вчиненні дисциплінарного проступку не доведена у встановленому порядку. Позивач вказує на те, що звільнення відбулось із порушенням вимог діючого законодавства, службове розслідування відносно нього проведено без дотримання вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також вважає, що його двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одне і те саме порушення. Що стосується передчасності винесення оскаржуваного наказу, позивач звертає увагу суду на те, що за фактом викрадення майна з приміщення УМВС України у Рівненській області відкрито кримінальне провадження. Вироку чи іншого рішення в межах вказаного провадження ще не прийнято, а тому не можливо встановити осіб винних у вчиненні вказаного проступку.

Крім того, позивач вказує на те, що до нього безпідставно застосовано крайній захід дисциплінарного впливу при наявності інших альтернативних видів дисциплінарних стягнень, не враховано наявність у нього заохочень у період проходження служби.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала, надала суду письмові заперечення проти позову. Вважає, що звільнення позивача відбулось у повній відповідності до Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Просила у позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з серпня 2003 року. Наказом УМВС України №120 о/с від 06.08.2007 призначений на посаду оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області.

На час звільнення обіймав посаду слідчого спеціальної міліції відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Рівненській області та мав спеціальне звання «капітан міліції».

Як встановлено судом, 20.03.2014 слідчим управлінням УМВС України в Рівненській області відкрито кримінальне провадження №0000107 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240, ч. 3 ст. 240 та ч.1 179 КК України.

З метою швидкого і повного розслідування цих злочинів наказом УМВС України в Рівненській області від 18.06.2014 №1261 створено слідчо-оперативну групу у складі слідчого СУ УМВС України в Рівненській області капітана міліції ОСОБА_1 та співробітників УБОЗ УМВС України в Рівненській області. Наказ УМВС України у Рівненській області №1261 від червня 2014 року.(Т.1 а.с. 203)

У результаті проведення оперативно-розшукових заходів та негласних слідчих (розшукових) дій в рамках зазначеного кримінального провадження встановлено осіб причетних до незаконного видобутку корисних копалин.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14.11.2014 задоволено клопотання слідчого ОСОБА_1 про проведення обшуку.(Т.1 а.с.188-189).

Під час проведення обшуку в межах вказаного вище кримінального провадження, слідчим ОСОБА_1. за участю працівників УБОЗ УМВС вилучено 7 поліетиленових мішків із камінням, ззовні схожого на бурштин-сирець загальною вагою 136,503 кг, пакета в якому знаходилися три блокноти з робочими записами, мішка з порошкоподібною речовиною (ймовірно від шліфування каміння бурштину-сирцю), металеві коробки в якій знаходилися 80 тис. доларів США купюрами номіналом 100 доларів, які він упакував в металеву коробку та опечатав, про що доповів безпосередньому керівнику та доставив до службового кабінету №20, який розташований в адміністративному приміщенні УМВС України в Рівненській області по вул. М. Хвильового, 2 м. Рівне, де металеву коробку в якій знаходилися 80 тис. доларів США ОСОБА_1 помістив в індивідуальний сейф, ключ від якого поклав у шухляду робочого столу, а поліетиленові мішки з камінням ззовні схожим на бурштин-сирець залишив на підлозі кабінету, який опечатав.

Вказані обставини підтверджуються протоколом обшуку від 24.11.2014 складеним слідчим СУ УМВС України у Рівненській області ОСОБА_1. ( Т.1 а.с. 190-195 ) та визнавались сторонами під час розгляду справи.

В свою чергу, 26.11.2014 близько 09.40год у чергову частину УМВС України в Рівненській області надійшов рапорт оперативного чергового ОСОБА_5 про те, що 26.11.2014 о 07.15 під час здійснення обходу адміністративних будівель Управляння виявив зірвану захисну решітку у вікні службового кабінету №20 слідчого управління УМВС України в Рівненській області, розташованого на другому поверсі адміністративного приміщення зі сторони внутрішнього подвір'я, та відчинено вікно.

За таких обставин, на підставі наказу УМВС України в Рівненській області від 26.10.2014 №3448 у відповідності до п.п.2.5, 5.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 №230, призначено службове розслідування.

Згідно висновку службового розслідування по факту зникнення речових доказів зі службового приміщення СУ УМВС України в Рівненській області встановлено грубе порушення службової дисципліни слідчим спеціальної міліції відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку СУ УМВС України у Рівненській області капітаном міліції ОСОБА_1, що виявилось у невиконання ним вимог Постанови КМ України від 19.11.2012 №1104 «Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням та пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», що призвело до втрати речових доказів.

ОСОБА_1 від надання пояснень з вказаного приводу, під час проведення службового розслідування відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Висновок за результатом проведеного службового розслідування затверджено Начальником УМВС України у Рівненській області 28.11.2014.

Одночасно, наказом УМВС України в Рівненській області від 28.11.2014 №3469 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за результатом проведеного службового розслідування, за грубе порушення службової дисципліни, що виявлено в неналежному забезпеченні схоронності вилученого майна, порушення вимог КПК України, постанови КМ України від 19.11.2012 року «Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням та пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» та призвело до втрати вилучених матеріальних цінностей, слідчого спеціальної міліції з розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Рівненській області капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом.

В свою чергу, наказом МВС України №1280 від 26.11.2014 за фактом крадіжки речових доказів з адміністративного приміщення УМВС України в Рівненській області також призначено службове розслідування.

Наказом МВС України №1325 від 05.12.2015 продовжено роботу комісії з проведення службового розслідування. Прийнято рішення про непогодження з висновками УМВС України в Рівненській області та скасовано наказ УМВС від 28.11.2014 №3469.

На виконання вимог наказів МВС від 26.11.2014 №1280 та №1325 від 05.12.2014 проведено службове розслідування за фактом крадіжки тимчасово вилученого майна з адміністративного приміщення УМВС України в Рівненській області, про що складено відповідний висновок затверджений т.в.о. Міністра внутрішніх справ України 29.12.2014.

В межах вказаного службового розслідування, старшим слідчим в особливо важливих справах ГСУ ОСОБА_6, від ОСОБА_1 відбирались пояснення. (Т.1 а.с. 99)

Згідно вказаного висновку, ОСОБА_1 грубо порушив вимоги Поряду зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення втрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою КМ України від 19.11.2012 №1104 «Про реалізацію окремих положень КПК України».

Наказом МВС від 30.12.2014 № 1658 (п.1) за грубе порушення вимог ст.ст. 100, 168 КПК України, постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням та пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», а також вимог п. 5.3.1. Положення про органи досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС від 09.08.2012 № 686, що призвело до втрати тимчасово вилученого майна, слідчого спеціальної міліції відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Рівненській області капітана міліції ОСОБА_1 вирішено звільнити з органів внутрішніх справ.

06.02.2015 наказом УМВС № 37 о/с (по особовому складу) ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (з постановленням на військовий облік) за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Будучи незгідним із вказаним наказом, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби - п.2 ч.1 ст.17 КАС України.

Пункт 15 частини 1 статті 3 КАС України визначає, що під публічною службою розуміється діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Віднесення служби до державної, тобто публічної, можливе, якщо це: професійна діяльність осіб, які її обіймають, здійснюється на основі Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, за змістом полягає у виконанні завдань та і функцій держави, оплачується з державних коштів.

Відповідно до роз'яснення Верховного Суду України від 23 березня 1998 р. № 1-4/83, проходження служби рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ України регулюється не Кодексом законів про працю України, а законодавством про ці органи, в тому числі Законом України "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 р. № 114, тобто спеціальними нормами права.

Виходячи з викладеного, вказані спірні правовідносини регулюються Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (далі - Положення 3114), Дисциплінарним статутом працівників органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV, що визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 25 ч. 1, 5 Закону України «Про міліцію», працівник міліції несе за свої дії чи бездіяльність дисциплінарну відповідальність.

Пунктом 10 Положення 3114 визначено, що відповідальність осіб начальницького складу визначається законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до п. 64 «Є» Положення 3114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) - за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу стосовно її дотримання, види дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, визначено Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут, Статут).

Відповідно до ст. 1 Статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна зобов'язує кожну особу начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників.

Згідно зі ст.7 Статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, в тому числі: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Пунктом 8 ст. 12 Статуту передбачено за порушення службової дисципліни накладення на осіб рядового і начальницького складу такого дисциплінарного стягнення, як "звільнення з органів внутрішніх справ".

Порядок накладення дисциплінарних стягнень регламентується ст. 14 Статуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Згідно ч. 4 Статуту, порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України.

Згідно ч. 6 ст. 14 Статуту про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу.

Відповідно до ч. 8 ст. 14 Статуту зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

За правилами ч. 10 ст. 14 Статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Згідно ч. 8 ст. 13 Статуту, таке дисциплінарне стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ, накладається начальником, якому надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ.

Частиною 1 ст. 18 Статуту визначено, що Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Як встановлено судом, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 «є» Положення застосовано до позивача за грубе порушення вимог ст.ст. 100, 168 КПК України, Постанови КМ України від 19.11.2012 №1104, а також вимог п.5.3.1. Положення про органи досудового розслідування МВС України затвердженого Наказом МВС від 09.08.2012 №686, що призвело до втрати тимчасово вилученого майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов'язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України 19.11.2012 № 1104 затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням та пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (надалі - Порядок).

Пунктом 27 зазначеного Порядку визначено, що схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв'язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно.

Тобто схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується в порядку встановленому для забезпечення схоронності речових доказів.

Відповідно до п.7 Порядку, вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого, який здійснює таке провадження. Речові докази, в тому числі документи, які за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об'ємом) не можуть зберігатися разом з матеріалами кримінального провадження, зберігаються у спеціальних приміщеннях органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, що обладнані сейфами (металевими шафами), стелажами, оббитими металом дверима, ґратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією (далі - обладнані приміщення), крім матеріальних носіїв секретної інформації, які передаються в установленому законом порядку на зберігання до режимно-секретного підрозділу органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ. У разі відсутності обладнаного приміщення виділяються спеціальні сейфи (металеві шафи) достатнього розміру (далі - спеціальний сейф).

Згідно з п.8 Порядку, відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, який здійснює таке провадження. Відповідальною за зберігання речових доказів в обладнаному приміщенні чи спеціальному сейфі є посадова особа органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, що призначається наказом керівника такого органу або слідчого підрозділу відповідно до повноважень.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що для обліку речових доказів у кожному органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, відповідальною особою ведеться книга обліку речових доказів.

Відповідно до п.10 Порядку, взяття на облік речових доказів проводиться не пізніше наступного дня після їх вилучення (отримання) шляхом внесення відповідного запису до книги обліку.

Запис про вилучені (отримані) речові докази робиться у книзі обліку відповідальною особою на підставі протоколу, в якому зафіксовано факт їх вилучення (отримання), поданого слідчим, який здійснює кримінальне провадження. Якщо речові докази залишаються в матеріалах кримінального провадження і не здаються на зберігання до обладнаного приміщення чи спеціального сейфа або передаються на зберігання до іншого місця зберігання, визначеного в цьому Порядку, в книзі обліку робиться відповідна відмітка із зазначенням прізвища слідчого, який здійснює кримінальне провадження.

Після передачі речових доказів до іншого місця зберігання, визначеного у цьому Порядку, слідчий у строки, зазначені в пункті 10 цього Порядку, зобов'язаний надати відповідальній особі копії документів, які підтверджують факт передачі речових доказів. (пункт 11 Порядку)

Пунктами 21-22 Порядку визначено, що речові докази у вигляді грошових коштів (готівки) можуть передаватися на зберігання уповноваженому банку, а речові докази у вигляді дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення можуть передаватися на зберігання Державному сховищу дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння або уповноваженому банку.

В свою чергу, допитаний судом як свідок ОСОБА_7, який відповідно до наказу УМВС України в Рівненській області № 1757 від 04.10.2013 призначений особою відповідальною за зберігання речових доказів в обладнаному приміщенні, пояснив, що слідчий ОСОБА_1 не передавав йому на зберігання речові докази у вигляді доларів США та каміння бурштину, а також не надавав йому копій документів, які підтверджували б факт передачі речових доказів до іншого місця зберігання, в тому числі до уповноваженого банку чи Державному сховищу дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також підтвердили факт зберігання вилученого позивачем майна у його кабінеті.

Оскільки слідчий слідчого управління ОСОБА_1 тимчасово вилучене майно для зберігання в камеру схову не передав, чим самим взяв на себе особисте зобов'язання за зберігання вилученого майна, та грубо порушив вимоги Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення втрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилучення майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України».

Враховуючи те, що вказані дії (бездіяльність) позивача призвело до втрати тимчасово вилученого майна, суд приходить до висновку, про наявність достатніх підстав для застосування до останнього заходів дисциплінарного впливу.

Щодо застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Розмір дисциплінарного впливу, відповідно до Дисциплінарного Статуту, визначається тяжкістю проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації.

Як встановлено судом, позивач не врахував тяжкість та складність розслідуваного ним кримінального провадження, взявши на себе зобов'язання за зберіганням вилученого майна. Не врахував розмір можливої заподіяної шкоди. Своєї вини у вчиненому дисциплінарному проступку не визнав.

З дослідженої в судовому засіданні особової справи ОСОБА_1, встановлено, що на час застосування до нього дисциплінарного стягнення на підставі Наказу МВС України від 30.12.2014 № 1658 у нього було наявне непогашене дисциплінарне стягнення у вигляді догани (наказ УМВС України у Рівненській області №1120 від 05.06.2014) - суд приходить до висновку, про обґрунтованість оскаржуваного наказу, в частині що стосується визначення виду дисциплінарного стягнення.

На підставі викладеного суд вважає, що при виданні оскаржуваного наказу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Доводи сторони позивача не доводять неправомірності дій суб'єкта владних повноважень.

Посилання позивача на те, що його двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одне і те саме порушення також не знайшло свого підтвердження. Так як відповідно до наказу МВС України №1325 від 05.12.2015 прийнято рішення про непогодження з висновками УМВС України в Рівненській області та скасовано наказ УМВС від 28.11.2014 №3469 яким позивача раніше було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за виявлені порушення.

Враховуючи викладене, вимоги позивача не обґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самсотійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий cуддя Сало А.Б.

Судді Недашківська К.М.

Борискін С.А.