Справа № П/811/1297/15
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року справа №П/811/1297/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов комунального підприємства «Теплоенергетик» (далі - Підприємство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 лютого 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 24919 грн. та накладено штрафну санкцію - 12460 грн.

У позовній заяві Товариство зазначає, що від укладення договорів підряду з ТОВ «Рік-Знам'янка» (далі - Товариства) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На думку платника податків, він правомірно сформував в декларації з податку на додану вартість суми податкового кредиту.

У письмових поясненнях представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклало Підприємство з Товариством, частково не спрямовувалися на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Зокрема, податковий орган визнає, що Товариство здійснювало будівельні роботи, однак з матеріалів, які йому не належать.

Доказом того, як вважає він, є акт про проведення перевірки цього контрагента.

Ухвалою суду від 19 травня 2015 року прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.114).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 01 липня та 01 серпня 2014 року Підприємство (замовник) та Товариством (підрядник) уклали договір про проведення будівельно-монтажних робіт (а.с.74-75, 88-89).

За умовами договорів вартість виконаних робіт становила 183057,31 грн. (з рахуванням 30509,55 грн. податку на додану вартість).

До ціни вартості робіт включались і вартість матеріалів.

Це доводиться дослідженням локальних кошторисів та довідок про вартість виконаних робіт.

На виконання умов договору Підприємство надало Товариству податкові накладні від 11 серпня 2014 року та акти приймання виконаних робіт (а.с.84-87, 101-105, 107, 109).

Підприємство розрахувалось з Товариством у безготівковій формі (а.с.106, 108, 110).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за серпень 2014 року.

З 29 по 31 січня 2015 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Підприємства з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством за серпень 2014 року (а.с.8-18).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Підприємство з Товариством є недійсними (нікчемними) (в частині оплати вартості матеріалів), так як не спрямовувалися на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

Тобто, ревізори вважали незаконним лише часткове декларування податкового кредиту (з вартості матеріалів).

На їх думку, доказом того є акти про проведення перевірки діяльності його контрагента.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 17 лютого 2015 року, яким Підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 24919 грн. та накладено штрафну санкцію - 12460 грн. (а.с.19).

30 грудня 2014 року Знам'янською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області проведено невиїзну документальну позапланову перевірку діяльності Товариства по взаємовідносинам з ТОВ «Промзвено» та ТОВ «НТВ Енергозберігаючі» за серпень 2014 року (а.с.43-55).

Акт перевірки містять висновки, що договори, укладені Товариством зі згаданим контрагентом, не спрямовувались на настання наслідків, які обумовлювались ними.

За результатами проведення перевірки діяльності Товариства керівник податкового органу не прийняв жодного рішення негативного характеру стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірки діяльності Товариства податкова інспекція не прийняла жодних рішень та не звернулася до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платник податків, в тому числі і з позивачем, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник податкового органу не погодився з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклало Товариство.

Отже, податковим органом враховані податкові зобов'язання Товариства з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Підприємством.

Проводячи перевірку діяльності позивача, податкові ревізори посилались на акти про проведення перевірки діяльності контрагента Товариства як незаперечні докази недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Підприємство з Товариством.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Підприємства (податкові накладні, платіжні доручення, акти виконаних робіт,).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Підприємство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суми коштів за договорами, укладеними з Товариством, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата одержання товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправним.

А тому, його належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградської області від 17 лютого 2015 року, яким комунальному підприємству «Теплоенергетик» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 24919 грн. та накладено штрафну санкцію - 12460 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь комунального підприємства «Теплоенергетик» судові витрати в сумі 182,70 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей