Справа № 9101/25070/2011
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2014 рокусправа № 2а-3645/10/1170

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову: Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.12.2010р. у справі № 2а-3645/10/1170

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, Інспекції з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області

про: скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови Управління у справах захисту прав споживачів у Кіровоградській області Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики (далі по тексту - відповідач) №000249 від 07.09.2010 року про накладання стягнень, передбачених ст.23 Закону України „Про захист прав споживачів" та закриття справи за відсутністю складу правопорушення. Позивач послалася на те, що в ході перевірок, проведених відповідачем, останньому надавалися сертифікати відповідності продукції т/м „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Постановою суду першої інстанції в задоволені позову відмовлено. При цьому суд зазначив, що надання паспортів якості та сертифікатів відповідності продукції до суду не підтверджує факт наявності зазначених документів під час реалізації товару та проведення перевірки.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, позивач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права. Апелянт зауважив, що висновки відповідача не відповідають дійсності, оскільки необхідні документи про підтвердження якості та сертифікати відповідності під час перевірки надавалися відповідачу.

Відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, судове рішення вважає законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції в органах, яким Державою надано функції здійснення контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, рекламу в цій сфері та державний ринковий нагляд, відбулася реорганізація, утворено Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів. Указом Президента України від 13.04.2011р. №465/2011 (з наступними змінами) затверджено Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, яка є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 09.11.2011р. №206 (Із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 20 липня 2012 року N 840) затверджено Положення про інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, пунктом 2 якого визнано таким, що втратив чинність, наказ Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 23.06.2009 N 229 "Про затвердження Положення про управління у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі".

З урахуванням зазначеного, на підставі ст.55 КАС України здійснено заміну Управління у справах захисту прав споживачів в Кіровоградській області її правонаступником - Державною інспекцією України з питань захисту прав споживачів, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 26 липня 2010 року згідно з планом перевірок на 3 квартал 2010 року проведено планову перевірку аптечного пункту, розташованого по вул. Волкова, 1-а, в м. Кіровограді, належного позивачу.

За результатами перевірки складено акт серії КЗ №00198 від 26.07.2010 року (а. с. 27-28).

В ході перевірки (з акту) виявлено, що бинт медичний марлевий стерильний та вата медична нестерильна т.м. „ІНФОРМАЦІЯ_1" знаходились у продажу за відсутності на них посвідчень якості та без сертифікатів відповідності, чим порушено вимоги ст. 14 Закону України „Про захист прав споживачів", п. 17 „Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 №833 та від 12.05.1991 № 1023-ХП.

На підставі результатів перевірки винесено припис, яким в тому числі, було зобов'язано позивача надати документи щодо якості та безпеки, прибуткові накладні на бинт медичний марлевий стерильний та вату медичну нестерильну т.м. „ІНФОРМАЦІЯ_1" (а.с.28).

01 вересня 2010 року спеціалістами управління проведено позапланову перевірку стану виконання припису акту серії КЗ №00198 від 26.07.2010 року, результати якої викладені в акті серії КЗ б/н від 01.09.2010 року. В ході перевірки встановлено, що вказаний припис не виконано в частині надання документів щодо якості та безпеки, чим порушено вимоги ст.ст. 14, 26 Закону України „Про захист прав споживачів" (а.с. 29-30).

На підставі актів перевірки 7 вересня 2010 року за реалізацію бинта медичного марлевого стерильного та вати медичної нестерильної т.м. „ІНФОРМАЦІЯ_1" за відсутності на них посвідчень якості та без сертифікатів відповідності та за невиконання вимог припису акту серії КЗ №00198 від 26.07.2010 року на позивача накладено штраф у мінімально можливому розмірі (а.с.5-6).

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

За приписами ч.1 ст. 14 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров'я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну. У разі відсутності нормативних документів, нормативно-правових актів, що містять обов'язкові вимоги до продукції, використання якої може завдати шкоди життю, здоров'ю споживача, навколишньому природному середовищу, а також майну споживача, відповідні органи виконавчої влади, що здійснюють державний захист прав споживачів, зобов'язані негайно заборонити випуск і реалізацію такої продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України „Про захист прав споживачів" спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів.

Згідно з п.17 Порядку забороняється продаж товарів, що не мають відповідного маркування, належного товарного вигляду, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, строк придатності яких минув, а також тих, що надійшли без документів, передбачених законодавством, зокрема які, засвідчують їх якість та безпеку.

Пунктом 3 ст. 23 Закону України „Про захист прав споживачів" зазначено, що суб'єкти господарювання несуть відповідальність за реалізацію продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, але у документах, згідно з якими її передано на реалізацію, відсутні реєстраційні номери сертифіката відповідності або свідоцтва про визнання відповідності та/або декларації про відповідність, якщо це встановлено технічним регламентом з підтвердження відповідності на відповідний вид продукції, - у розмірі п'ятдесяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 9 ст. 23 Закону України „Про захист прав споживачів" суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вищевикладене, суд вірно визначився щодо відсутності підстав для задоволення позову. Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції. Суд об'єктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають значення для справи та прийняв рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.12.2010р. у справі № 2а-3645/10/1170 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.12.2010р. у справі № 2а-3645/10/1170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна