Справа № 804/20770/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 р. Справа № 804/20770/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "ЮГОС" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Українсько-російське товариство з обмеженою відповідальністю торгівельна компанія "ЮГОС" (далі-УР ТОВ ТК «ЮГОС», платник, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог від 11.03.2015р., просить суд:

визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області з винесення вимоги №Ю-1958 від 05.12.2014р.

визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №Ю-1958 від 05.12.2014р.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій податкового органу, пов'язаних із винесенням оскаржуваної вимоги. Позивач зазначив, що підприємство сумлінно дотримується норм діючого законодавства щодо сплати податків та зборів. Оскаржувана вимога, на думку позивача, винесена в результаті неналежного аналізу документів та невірного тлумачення відповідачем норм чинного законодавства. Позивач зазначив, що зі змісту оскаржуваної вимоги не вбачається суть порушень, обставини і докази, що їх підтверджують, строк виникнення заборгованості, об'єкт і підстави перевірки у разі проведення такої. Крім того, позивач вважає помилковими твердження податкового органу стосовно наявності у підприємства заборгованості по сплаті єдиного внеску станом на 01.12.2014р., що також підтверджується платіжними квитанціями, у зв'язку з чим контролюючим органом було протиправно винесено оскаржувану вимогу.

Позиція відповідача, відображена у запереченнях на позов, аргументовано правомірністю дій податкового органу та оскаржуваної вимоги. Відповідач зазначив, що УР ТОВ ТК «ЮГОС» було надано до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звіт (додаток №4 про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) за жовтень 2014 року № від 18.11.2014р. Так, за даним звітом нараховано суму єдиного внеску - 1491, 67 грн. із терміном сплати до 20.11.2014р. Відповідач стверджує, що станом на 01.12.2014р. у платника існувала заборгованість в сумі 1383, 21 грн., у зв'язку з чим контролюючим органом правомірно виставлено вимогу від 05.12.2014р. №Ю-1958 на суму 1383, 21 грн.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

УР ТОВ ТК «ЮГОС» () перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі- ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, контролюючий орган, відповідач), в тому числі і як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

09.12.2014р. на адресу УР ТОВ ТК «ЮГОС» надійшла вимога ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська форми «Ю» №Ю-1958 від 05.12.2014р. щодо сплати недоїмки по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 1383, 21 грн.

Не погодившись із зазначеною вимогою, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 01.01.2011 року набрав чинності Закон України №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2464-VІ, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

У зв'язку з набранням чинності від 11.08.2013р. Законів України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2014р. №404-VII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язкуз проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013р. №406-VII - функцію щодо адміністрування єдиного соціального внеску було покладено на Міністерство доходів і зборів України.

Відповідно до п. 2, 3-1, 10 ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI - платниками єдиного внеску є роботодавці, до яких, зокрема відносяться підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VІ).

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону N 2464-VI, єдиний внесок для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону (військових частин та органів, які виплачують грошове забезпечення особам, зазначеним у пункті 9 частини першої статті 4 цього Закону), встановлюється у розмірі 34,7 відсотка суми грошового забезпечення.

Згідно з ч. 7, 8, 10, 11 ст. 9 Закону №2464-VІ, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VІ).

Так, у відповідності до положень ст. 25 Закону №2464-VІ, рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема - за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум, а також - за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

До суду не надано відомостей стосовно винесення контролюючим органом у період з 01.01.2014р. по 01.12.2014р. рішень щодо нарахування пені або застосування до УР ТОВ ТК «ЮГОС» штрафних санкцій.

Стосовно доводів позивача щодо відсутності у вимозі №Ю-1958 від 05.12.2014р. відомостей про суть порушень, обставини і докази, що їх підтверджують, строк виникнення заборгованості, об'єкт і підстави перевірки у разі проведення такої, слід зазначити, що оскаржувана вимога оформлена у відповідності до зразку встановленого Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. № 455 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 р. за № 1622/24154, який визначений як додаток №5 до вказаної Інструкції.

Згідно п. 6.3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року №455 (далі-Інструкція), органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

При цьому у відповідності до п. 6.4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Формою вимоги, встановленою додатком 5 до Інструкції не передбачено визначення періодів нарахування недоїмки, розрахунку та поданої звітності, на підставі яких встановлено суму заборгованості або посилань на правові положення законодавства щодо адмінстрування єдиного внеску.

Так, органи доходів та зборів, до яких також відноситься і ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, уповноважені у межах реалізації функцій, визначених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та податковим законодавством - зійснювати формування та направлення платникам вимог про сплату боргу (недоїмки), у зв'язку з чим позов УР ТОВ ТК «ЮГОС» в частині визнання протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська з винесення вимоги №Ю-1958 від 05.12.2014р. - задоволенню не підлягає.

Щодо нарахування та сплати позивачем сум єдиного внеску у період з 01.01.2014р. по 01.12.2014р. слід зазначити таке.

Станом на 01.01.2014р. по УР ТОВ ТК «ЮГОС» рахувалась переплата по єдиному внеску в сумі 2414, 49 грн.

Зобов'язання по сплаті єдиного внеску за січень 2014 року в сумі 2008, 27 грн та лютий 2014 року в сумі 2008, 27 грн. погашені підприємством 29.01.2014р. і 25.02.2014р. у відповідності до виписки рахунку УР ТОВ ТК «ЮГОС» у ПАТ «Банк «Форум».

Виплати по єдиному внеску за березень 2014 року в сумі 2008, 27 грн. та квітень 2014 року в сумі 2008, 27 грн. позивачем проводились через банківську установу ПАТ «Банк «Форум», що підтверджується наданими до суду платіжними дорученнями від 19.03.2014р. на загальну суму 4176, 54 грн., однак дані розрахункові документи повернуті без виконання на підставі п. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, у зв'язку з незарахуванням зазначених платежів контролюючим органом у відповідності до положень ст. 25 Закону №2464-VІ в рахунок погашення зобов'язання позивача за березень 2014 року в сумі 2008, 27 грн. прийнято наявну на картці облікового разрахунку платника податків (далі-КОР) переплату у розмірі 2414, 49 грн.

Станом на 22.04.2014р. на КОР позивача обліковувалась переплата по єдиному внеску у розмірі 406, 22 грн.

Внаслідок неперерахування платником зобов'язання по сплаті єдиного внеску за квітень 2014 року (2008, 27 грн.) , із вирахування суми наявної на КОР переплати, станом на 15.05.2014р. у підприємства обліковувалась недоїмка у розмірі 1602, 05 грн.

Зазначена сума заборгованості погашена УР ТОВ ТК «ЮГОС» у травні 2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями ПАТ КБ «Приватбанк» за №15 від 15.05.2014р. на суму 1300, 00 грн. та №16 від 22.05.2014р. на суму 302, 15 грн.

Розрахунки зобов'язань підприємства по сплаті єдиного внеску за травень та червень 2014 року (на загальну суму - 3019, 56 грн.) підтверджується платіжними дорученнями ПАТ КБ «Приватбанк» №20 від 26.05.2014р. на суму 1509, 78 грн. та №26 від 27.06.2014р. на суму 1509, 78 грн.

Станом на 31.07.2014р. на КОР платника обліковувалась переплата - 108, 46 грн.

На підтвердження погашення зобов'язання по сплаті єдиного внеску за серпень 2014 року у розмірі 1491, 67 грн. підприємством надано до суду платіжне доручення ПАТ КБ «Приватбанк» за №40 від 29.08.2014р. на суму 1491, 67 грн.

Розрахунки по сплаті УР ТОВ ТК «ЮГОС» єдиного внеску за вересень 2014 року (зобов'язання на суму 1491, 67 грн.) підтверджуються платіжними дорученнями ПАТ КБ «Приватбанк» №45 від 02.10.2014р. на суму 403, 70 грн. та №50 від 27.10.2014р. на суму 1087, 97 грн.

З метою погашення зобов'язання по сплаті єдиного внеску за жовтень 2014 року УР ТОВ ТК «ЮГОС» перераховано 1491, 67 грн., що підтверджується платіжним дорученням ПАТ КБ «Приватбанк» №54 від 28.10.2014р.

Так, згідно КОР платника станом на 28.10.2014р. у підприємства обліковувалась переплата в сумі 108, 46 грн.

Погашення підприємством зобов'язання по сплаті єдиного внеску за листопад 2014 року у розмірі 1491, 67 грн. здійснювалось з урахуванням положень ч. 8 ст. 9 Закону № №2464-VІ у грудні 2014 року (платіжне доручення ПАТ КБ «Приватбанк» №60 від 03.12.2014р. на суму 985, 03 грн. та згідно КОР платника зарахування платежу від 19.12.2014р. - 999, 16 грн.), у зв'язку з чим 19.12.2014р. переплата підприємства збільшилась на суму 492, 52 грн. та склала 600, 98 грн.

Зі змісту заперечень контролюючого органу вбачається, що недоїмка по сплаті платником єдиного внеску згідно оскаржуваної вимоги виникла в УР ТОВ ТК «ЮГОС» внаслідок несвоєчасної сплати зобов'язання за звітом № від 18.11.2014р. за жовтень 2014 року (термін сплати - 20.11.2014р.).

Своєчасне зарахування суми єдиного внеску УР ТОВ ТК «ЮГОС» за жовтень 2014 року згідно платіжного доручення ПАТ КБ «Приватбанк» №54 від 28.10.2014р. на суму 1491, 67 грн. підтверджується записами виписки зворотнього боку облікової картки платника податків.

Таким чином, з аналізу показників, наданої відповідачем до суду виписки зворотнього боку облікової картки платника податків - УР ТОВ ТК «ЮГОС» по сплаті єдиного внеску вбачається, що станом на 31.10.2014р. по підприємству рахувалась переплата по даному платежу у розмірі 108, 46 грн., однак 20.11.2014р. ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська необгрунтовано збільшено зобов'язання платника по сплаті єдиного внеску на суму 1383, 21 грн. (зобов'язання за звітом № від 18.11.2014р. на суму 1491, 67 грн. - 108, 46 грн. (наявна на КОР платника сума переплати).

Вищенаведене свідчить про відсутність у позивача станом на 01.12.2014р. заборгованості по сплаті єдиного внеску у розмірі 1383, 21 грн. та відповідно безпідставність винесення ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська вимоги №Ю-1958 від 05.12.2014р.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З огляду на викладене, позов Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "ЮГОС" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування вимоги - підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №Ю-1958 від 05.12.2014р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "ЮГОС" () судові витрати у розмірі 36, 54 грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки).

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський