Справа № 423/134/15-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мазур М.В.
Суддя-доповідач - Васильєва Ірина Анатоліївна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року справа №423/134/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Васильєвої І.А., Василенко Л.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 23 березня 2015 р. у справі № 423/134/15 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання рішення незаконним, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2015 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (надалі - відповідач,Управління) в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення «Про відмову в призначенні пенсії за вислугою років» від 13.02.2015 року Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати до стажу роботи 02 роки 11 місяців 12 днів частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, в якій вона перебувала з 21 травня 1990 року по 02 травня 1993 року, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та призначити пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з часу звернення, тобто з 23.12.2014 року (а.с. 3-6).

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 23 березня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області «Про відмову в призначенні пенсії за вислугу років» від 13.02.2015 року та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області при повторному розгляді заяви ОСОБА_2 про призначення їй пенсії зарахувати з часу звернення, тобто з 23.12.2014 року, до стажу роботи, що дає їй право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», 02 роки 11 місяців 12 днів частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, в якій вона перебувала з 21.05.1990 року по 02.05.1993 року (арк. справи 24-26).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги відповідач посилається на порушення норм Закону України «Про прокуратуру», якими передбачено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років з 01.10.2014 року не менше 22 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років, яких, на думку відповідача, у позивача не вистачає, а становить лише 20 років 07 місяців 15 днів, замість необхідних 22 років. (арк.. справи 29-31).

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач, з 30.11.1984 року до 25 грудня 1985 року року працювала у відділі соціального забезпечення Попаснянського райвиконкому на посаді інспектора по виплаті пенсій у відділі соціального забезпечення, а з 26 грудня 1985 року по 05.05.1994 переведена на посаду інспектора по призначенню, що підтверджується довідкою УПСЗН Попаснянської районної державної адміністрації № 768 від 03.10.2014 року (арк.. справи 43).

З 21.05.1990 р. до 02.05.1993 р. вона знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, що підтверджується довідкою УПСЗН Попаснянської районної державної адміністрації № 769 від 03.10.2014 року (арк.. справи 44), тобто зазначений вище строк відпустки складає 2 років 11 місяців 12 днів.

З 06.05.1994 року по 01.02.1996 року протягом 01 року 08 місяців 25 днів проходила службу на посаді слідчого лінійного відділу внутрішніх справ на ст. Попасна УМВС України на Донецькій залізниці, що підтверджується довідкою УМВС України на Донецькій залізниці від 16.10.2014 року № 17/6516 (арк.. справи 45).

З 02.02.1996 року працювала на різних посадах в органах прокуратури, а саме: на посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора, старшого прокурора, заступника прокурора, при цьому стаж роботи в органах прокуратури не переривався та станом на 23.12.2014 року склав 18 років 10 місяців 21 день.

Позивач зазначає, що станом на 23.12.2014 року, стаж роботи, що дає їй право на пенсію за вислугою років складає 22 роки 08 місяців 28 днів, а тому остання має право на пенсійне забезпечення за вислугою років, у зв'язку з чим, з метою оформлення пенсії вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років.

Однак відповідач, Рішенням від 13.02.2015 року відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (арк.. справи 11).

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо не зарахування до стажу роботи 02 роки 11 місяців 12 днів частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, в якій вона перебувала з 21.05.1990 року по 02.05.1993 року та рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугою років неправомірними, за захистом своїх прав звернулась до суду.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (надалі - Закон № 1789 ХІІ), прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року вислуги років не менше 22 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років.

Відповідно до ст.50-1 Закону № 1789-XII, з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров'я,

у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників та у зв'язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII«Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до частини третьої цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, зокрема, у зв'язку з часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.181 Кодексу законів про працю України відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Таким чином, ст.50-1 Закону України N 1789-XII «Про прокуратуру» пов'язує виникнення права на пенсійне забезпечення за вислугу років з наявністю стажу безпосередньої роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років, тоді як до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею та має становити не менше 22 років, включаються не тільки періоди роботи в органах прокуратури, але й періоди роботи в деяких інших органах влади, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в розумінні статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ зазначена позивачем частково оплачувана відпустка не повинна обов'язково охоплюватися часом роботи на прокурорських посадах, а є самостійною складовою вислуги, що дає право на призначення пенсії, незалежно від місця роботи жінки в той період.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання рішення незаконним, зобов'язання вчинити певні дії, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 23 березня 2015 р. у справі № 423/134/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 23 березня 2015 р. у справі № 423/134/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді Л.А. Василенко

Е.Г. Казначеєв