Справа № 804/20820/14
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., при секретарі Гуцал А.В., розглянувши за участю:
представника позивача - Васейко М.Л., довіреність № 12 від 01.01.2015 року,
представника відповідача - Астаркіна Є.П., довіреність № 12 від 09.02.2015 року,
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця"
до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції
про визнання протиправними дій та скасування рішення.
Обставини справи: Державне підприємство "Придніпровська залізниця" (далі - позивач, ДП "Придніпровська залізниця") звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - відповідач), у якому просить:
- визнати протиправними дії старшого виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. щодо винесення постанови від 06.11.2014 про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 000 грн. у виконавчому провадженні ВП № 43539419;
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 000 грн. у виконавчому провадженні ВП № 43539419.
Ухвалою суду від 30.04.2015 року позовні вимоги Державного підприємства "Придніпровська залізниця" залишено без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними дії старшого виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. щодо винесення постанови від 06.11.2014 про стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» виконавчого збору у розмірі 1 675, 64 грн. у виконавчому провадженні ВП №» 44124392.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору не врахував ту обставину, що позивач під час виплати доходу на користь фізичної особи є податковим агентом останньої згідноПодаткового кодексу України та повинен нараховувати утримувати та сплачувати за рахунок сплачених коштів за фізичну особу податок на доходи фізичних осіб. Таким чином, сума у платіжному дорученні позивача не відповідає сумі, яка вказана у рішеннях суду, оскільки позивач утримав та сплатив з неї податки згідно Податкового кодексу України. Позивач також зазначає, що виконання рішення суду ним було здійснено добровільно у строк наданий державним виконавцем для добровільного виконання судового рішення. Позивач вважає, що оскаржуване рішення відповідача не є обґрунтованим в частині необхідності стягнення виконавчого збору з позивача з урахуванням вимог Податкового кодексу України та Закону України "Про виконавче провадження". Одночасно позивач наголосив на тому, що під час нарахування, утримання та сплати податків з сум, які сплачені на користь фізичної особи діяв на підставі податкової консультації податкового органу.
Відповідач надав заперечення в яких зазначив, що у ході виконання виконавчого провадження було виявлено помилку, у зв'язку з чим була винесена постанова про виправлення допущеної в процесуальному документі помилки, а саме у постанові про стягнення з боржника виконавчого збору ВП 43539419 від 06.11.2014 року в частині стягнення суми виконавчого збору, та вказав вважати чинною суму 1675,64 грн. замість помилкової 10 000 грн. Крім цього, відповідач зазначив, що підстав щодо визнання протиправними дій державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 43539419 від 06.11.2014 р., не має, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28.01.2014 року у справі винесено рішення, згідно з яким суд вирішив стягнути з позивача кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди.
На виконання даного судового рішення Марганецьким міським судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист №2/180/348/2014 від 21.05.2014 р.
04.06.2014 р. старшим державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №» 43539419 по виконанню виконавчого листа №» 2/180/348/2014, виданого 21.05.2014 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області щодо стягнення з ДП "Придніпровська залізниця" на користь ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 100 000, 00 грн.
У зазначеній постанові ДП "Придніпровська залізниця" надано строк для виконання судового рішення до 10.06.2014р.
Позивач у наданий державним виконавцем строк для добровільного виконання виконавчих документів сплатив суму заборгованості стягувачу, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень від 10.06.2014 року за № 1697 та № 1698, у яких зазначено рішення суду та отримувача грошових коштів - фізичну особу.
З матеріалів справи вбачається, що 10.06.2014р. відповідачем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 43539419 у зв'язку з направленням до суду заяви про роз'яснення рішення.
05.11.2014р. старшим державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 43539419.
Постановою відповідача від 06.11.2014 р. виконавче провадження № 43539419 з примусового виконання виконавчого листа №» 2/180/348/2014, виданого 21.05.2014 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області приєднано до зведеного виконавчого провадження № 45370429.
06.11.2014р. старшим державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. винесено постанову по виконавчому провадженню ВП № 43539419 про стягнення з ДП "Придніпровська залізниця" виконавчого збору у розмірі 10 000 грн. у зв'язку з невиконанням боржником у добровільному порядку виконавчого документу.
14.11.2014 року винесено постанову про виправлення допущеної в процесуальному документі помилки, а саме - у постанові про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 43539419 від 06.11.2014 року в частині стягнення суми виконавчого збору зазначити суму 1675,64 грн. замість помилкової 10 000 грн.
Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Згідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи - виконавчі листи, що видаються судами.
Згідно п.4 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення.
Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Частиною 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
Закон України "Про виконавче провадження" не містить норм, які б виключали застосування норм Податкового кодексу України до відносин стосовно стягнення заборгованості за виконавчим документом, який видано судом.
Норми Податкового кодексу України також не містять норм щодо звільнення від оподаткування всіх грошових коштів, які отримані згідно рішень судів, а також не містить особливостей оподаткування грошових коштів отриманих за рішення суду.
У відповідності до ч.5 ст.11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.
Отже, рішення суду є однією із підстав для виникнення цивільних прав та обов'язків.
За вказаних обставин виконання рішення суду повинно здійснюватись з урахуванням як норм Закону України "Про виконавче провадження" так і норм Податкового кодексу України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України.
Податковий кодекс України є спеціальним законом відносно Закону України "Про виконавче провадження" стосовно оподаткування доходів отриманих фізичними особам, в т.ч. і на виконання рішень судів.
Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПК України(п.п. 14.1.180 п.14.1 ст. 14 ПК України).
У відповідності до п.п. а) п.171.2 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.
Підпунктом а) та б) пункту 176.2 статті 176 ПК України встановлено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
Згідно п.п. 168.1.1 та п.п.168.1.2 п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Таким чином, податковий агент утримує та перераховує податок лише у разі, коли проводить нарахування доходів; при нарахуванні доходів у податкового агента виникає заборгованість перед одержувачем доходів; нараховані доходи є джерелом для утримання податку з такого доходу; при виплаті такого доходу у податкового агента виникає зобов'язання щодо перерахунку до бюджету утриманого за рахунок доходу податку. Тобто, податок утримується від суми такого доходу та за рахунок такого доходу при його нарахуванні.
Оскільки позивач є юридичною особою, то останній при виплаті доходу на користь фізичної особи є податковим агентом останньої та повинен нараховувати, утримувати та сплачувати за фізичну особу податок на доходи фізичних осіб.
Норми Податкового кодексу України не передбачають будь-якого іншого порядку оподаткування доходів, які сплачується юридичною особою на користь фізичної особи в залежності від порядку її виплати, а саме: або добровільно, або примусово за рішенням суду.
У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" вказано про те, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Згідно п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю.
Таким чином, дохід у вигляді відшкодування немайнової (моральної) шкоди включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Поняття збитків міститься у статті 23 Цивільного кодексу України, до яких згідно ч.2 вказаної статті відносяться втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно частин 2 та 4 статті 24 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Суд зазначає, що виключення пункту "а" п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України стосується саме відшкодування заподіяної матеріальної шкоди; шкоди життю та здоров'ю, та не стосуються немайнової (моральної) шкоди.
Враховуючи те, що рішенням місцевого загального суду (виконавче провадження ВП №43539419) стягнуто з позивача на користь фізичних осіб саме моральну (немайнову) шкоду, то позивач як податковий агент під час добровільного виконання виконавчого документу (перерахування грошових коштів з рахунку позивача на рахунок фізичної особи) повинен був нарахувати, утримати та сплатити за фізичну особу податок на доходи фізичних осіб, що позивачем і було зроблено.
Враховуючи те, що позивач під час виконання виконавчого документу у виконавчому провадженні ВП №43539419 виплатив грошові кошти у рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди на користь фізичної особи за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб згідно норм Податкового кодексу України, то останній вважається таким, що виконав у повному обсязі виконавчий документ.
Судом встановлено, що позивач під час виконання виконавчого документу у виконавчому провадженні ВП № 43539419 в строк наданий державним виконавцем для добровільного виконання виконавчого документу виконав останній, що підтверджується копіями платіжних доручень № 1697 та № 1698, які знаходяться у матеріалах справи.
Таким чином, державному виконавцю надано докази того, що боржником сплачено суму 100000грн., як то визначено судовим рішенням.
За вказаних обставин відповідач протиправно нарахував позивачу виконавчий збір у виконавчому провадженні ВП № 43539419.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення адміністративного позову в повному обсязі.
Вступну та резолютивну частину постанови оголошено у судовому засіданні 30.04.2015 року.
Відповідно до вимог ст. 163 КАС України постанову оформлено та підписано 12.05.2015 року.
На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати постанову старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. від 06.11.2014 р. про стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» виконавчого збору у розмірі 1675,64 грн. у виконавчому провадженні ВП № 43539419.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко