Справа № 805/1154/15-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 р. Справа № 805/1154/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волгіної Н.П., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області (перший відповідач), Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (другий відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області, звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якій просить суд визнати незаконною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 26 лютого 2015 року ВП № 46668232 (а.с. 3-4).

В обґрунтування вказаного позову зазначено наступне.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року по справі № 805/4271/14 визнано неправомірною бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції при виконанні виконавчих документів, а саме: вимоги № Ф 357 у від 7 травня 2013 року про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 864,40 грн, вимоги № Ф 357 у від 5 червня 2013 року про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4742,42 грн та вимоги № Ф 357 у від 5 серпня 2013 року про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1194,03 грн.

8 травня 2014 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у цій справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року у справі № 805/4271/14 виправлено помилку, допущену при оформленні виконавчого листа від 8 серпня 2014 року у справі № 805/4271/14, шляхом зазначення в ньому ідентифікаційного коду стягувача - Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області 21955522, ідентифікаційного коду боржника - відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції 34782767.

19 лютого 2015 року позивачем направлено для виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі вищезазначеного виконавчого листа разом із копією ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року у справі № 805/4261/14 про виправлення помилки у виконавчому листі.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 26 лютого 2015 року ВП № 46668232, що надійшла до позивача 12 березня 2015 року, відмовлено у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа у справі № 805/4271/14 у зв'язку із тим, що резолютивна частина рішення не містить даних стосовно якого виконавчого провадження необхідно вчинити виконавчі дії, з посиланнями на положення п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись із вказаною постановою, позивач 18 березня 2015 року звернувся до суду із даним адміністративним позовом (а.с. 15).

До судового засідання представник позивача не з'явився, до канцелярії суду направив заяву, якою просить суд розглянути справу без нього (а.с. 45).

Представник першого відповідача до судового засідання, призначеного на 9 квітня 2015 року, з'явився, надав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні та заперечення, обґрунтовані наступним (а.с. 30-40).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, які зазначені у ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження». Так, примусовому виконанню підлягає саме виконавчий лист № 805/4271/14, виданий 8 травня 2014 року Донецьким окружним адміністративним судом. У отриманому відділом виконавчому листі (в резолютивній частині) не міститься вказівки про те, яке саме виконавче провадження має бути виконане.

Надана відділу разом із заявою про відкриття виконавчого провадження ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року по справі № 805/4271/14 про виправлення помилки у виконавчому листі, якою внесені доповнення в частині зазначення ідентифікаційного коду стягувача та боржника, не є виконавчим документом. Крім цього, зазначеною ухвалою не внесені зміни чи виправлення до виконавчого листа стосовно ідентифікації виконавчого провадження, яке підлягає виконанню.

Крім цього, у виконавчому документі в порушення вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», зазначено неповне найменування боржника - відділ Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції, у той час як його повне найменування згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців - відділ Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що спірна постанова є цілком правомірна, а тому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 9 квітня 2015 року до участі у справі у якості другого відповідача залучено Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області (а.с. 41).

Другий відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву, якою просив суд розглядати справу у письмовому провадженні (а.с. 47).

Згідно ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що представники сторін надали суду заяву про розгляд справи без участі їх представників, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

10 квітня 2014 року постановою Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/4271/14 задоволено частково позов Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області до відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції про визнання бездіяльності незаконною з виконання вимог № Ф 357 та зобов'язання виконати дії з примусового виконання вимог № Ф 357. Визнано бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції при виконанні виконавчих документів, а саме: вимоги № Ф 357 у від 7 травня 2013 року про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 864,40 грн, вимоги № Ф 357 у від 5 червня 2013 року про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4742,42 грн та вимоги № Ф 357 у від 5 серпня 2013 року про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1194,03 грн неправомірною; зобов'язано відділ Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції провести виконавчі дії в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» в повному обсязі. В задоволенні іншій частини позовних вимог відмовлено (а.с. 10-13).

8 травня 2014 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у цій справі, яким зобов'язано відділ Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції провести виконавчі дії в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» в повному обсязі (а.с. 6).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року у справі № 805/4271/14 виправлено помилку, допущено при оформленні виконавчого листа, виданого 8 серпня 2014 року у справі № 805/4271/14, шляхом зазначення в ньому ідентифікаційного коду стягувача - Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області, а саме: 21955522, та ідентифікаційного коду боржника - відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції, а саме: 34782767 (а.с. 8-9).

Як встановлено під час розгляду справи 19 лютого 2015 року позивачем до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області направлено виконавчий лист від 8 травня 2014 року (адміністративна справа № 805/4261/14), заяву (отримана останнім 24 лютого 2015 року) про відкриття виконавчого провадження на підставі вищезазначеного виконавчого листа та копію ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року у справі № 805/4261/14 про виправлення помилки у виконавчому листі (а.с. 7).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 26 лютого 2015 року ВП № 46668232, що надійшла до позивача 12 березня 2015 року, відмовлено у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа у справі № 805/4271/14 у зв'язку із тим, що резолютивна частина виконавчого листа не містить даних - стосовно якого саме виконавчого провадження необхідно вчинити виконавчі дії та не містить повної назви боржника (зв. бік а.с. 5).

Не погодившись із зазначеною постановою позивач звернувся до суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по справі суд керується наступним.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі з боку органів державної влади.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-XIV, Закон України «Про виконавче провадження») рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 606-XIV) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року (далі - Інструкція № 512/5).

Відповідно до ст. 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 та ст. 4 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 7 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати в своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно п.п. 1-2 ч. 2 зазначеної статті відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою в тому числі такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення - у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону.

Стаття 18 Закону № 606-ХІV містить перелік вимог до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню відповідно до даного закону. Так, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається зі змісту виконавчого листа від 8 травня 2014 року, виданого Донецьким окружним адміністративним судом на виконання постанови суду від 10 квітня 2014 року, прийнятої за результатом розгляду справи № 805/4271/14, назва боржника: «Відділ державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції».

Відповідно до п. 2 резолютивної частини ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року виправлено помилку, допущену при оформленні виконавчого листа, виданого 8 травня 2014 року у справі № 805/4271/14, шляхом зазначення в ньому ідентифікаційного коду стягувача - Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області, а саме: 21955522, та ідентифікаційного коду боржника - Відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області, а саме: 34782767.

Як зазначено судом раніше, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою в тому числі ухвали судів у адміністративних справах - у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 259 КАС України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом (ч. 2 ст. 259 КАС України).

Відповідно до ч. 4 зазначеної статті виправлення до виконавчого листа вносяться ухвалою суду.

Таким чином, ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року по справі № 805/4271/14 підлягає обов'язковому взяттю до відома органом державної виконавчої служби при вирішенні питання щодо відкриття/відмови у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду від 8 травня 2014 року, виданого в рамках адміністративної справи № 805/4271/14.

Враховуючи, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року виправлена помилка, допущена при оформленні виконавчого листа, виданого 8 травня 2014 року у справі № 805/4271/14, та зазначено повну назву та ідентифікаційні коди як стягувача - «Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області» (код 21955522) так і боржника - «Відділ державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області» (код 34782767), суд дійшов висновку, що виконавчий лист від 8 лютого 2014 року містить у собі реквізити сторін виконавчого провадження у повному обсязі.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність повного найменування юридичної особи боржника є формальною підставою, яка не може слугувати причиною для відмови у відкритті виконавчого провадження та не перешкоджає подальшому відкриттю виконавчого провадження та проведенню виконавчих дій за наявності всіх інших реквізитів боржника, які дають змогу його ідентифікувати.

Щодо іншої підстави відмови у відкритті виконавчого провадження, зазначеної у спірній постанові, а саме - відсутності у резолютивній частині виконавчого листа відомостей (даних) - стосовно якого саме виконавчого провадження необхідно вчинити виконавчі дії, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону № 606-ХІV, однією з вимог до виконавчого документу є наявність резолютивної частини рішення (на підставі якого виданий виконавчий документ).

Інших вимог, насамперед, вимог щодо змісту зазначеної резолютивної частини рішення, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» не містить.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що виконавчий лист, видани 8 травня 2014 року по справі № 805/4271/14 містить усі реквізити, передбачені ст. 18 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно, спірна постанова, прийнята державним виконавцем 26 лютого 2015 року у ВП № 46668232 прийнята останнім з перевищенням повноважень, наданих чинним законодавством, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження», а тому є незаконною.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 8 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини, беручі до уваги досліджені судом докази, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем правомірності спірної постанови.

Відповідно, позовна заява Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області є такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 2, ст. 7-11, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 -154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 26 лютого 2015 року ВП № 46668232, прийняту Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Волгіна Н.П.