Справа № 804/1330/15
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2015 р. Справа № 804/1330/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Сидоренко Д.В., при секретарі Гуцал А.В., розглянувши за участю представника:
позивача - ОСОБА_2, довіреність без/н від 24.12.2014 року,
відповідача - Дерець Т.В., довіреність № 607/04-50-10 від 19.12.2014 року
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4,
до відповідача Дніпропетровської митниці ДФС,
про визнання протиправним та скасування рішення.
Обставини справи: фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 26.11.2014р. за №110000003/2014/200234/2.
Позовні вимоги мотивовані тим, що митним органом не було вказано, які саме складові митної вартості є не підтвердженими та чому з поданих документів декларантом документів неможливо встановити складові митної вартості, які з них містять розбіжності і в чому вони полягають, та які саме документи необхідно подати для підтвердження конкретної складової митної вартості. Крім того, митний орган повинен був належним чином довести, що позивачем навмисно занижена вартість товару. За відсутності таких доказів рішення митного органу про коригування митної вартості товару, прийняте за резервним методом, є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки згідно ст.64 МК України митна вартість імпортованих товарів не визначається на підставі ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України, а підтвердженням походження є сертифікат походження товару.
В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та додатково зазначив про безпідставність визначення митної вартості товарів виходячи з вартості товару за кілограм, а не за одиницю виробу, а також зазначив про застосування невірного курсу валюти.
В обґрунтування правової позиції відповідачем надані письмові пояснення від 25.03.2015р. стосовно здійснення контрольних заходів, проведення розрахунку митної вартості та можливості застосування резервного методу визначення митної вартості та інформації, яка використана при коригуванні та від 15.04.2015р. щодо застосування курсу гривні до долара США на день прийняття оскаржуваного рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2015р. допущено заміну відповідача Дніпропетровську митницю Міндоходів ДМС України правонаступником Дніпропетровською митницею ДФС.
Розглянувши матеріали справи, надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд -
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п. 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень
Відповідно до ст.543 Митного кодексу України безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.
Відповідно частини 1 статті 546 Митного кодексу України митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.
Отже, Дніпропетровська митниця ДФС у відносинах з фізичними та юридичними особами, під час реалізації своїх завдань та функцій, встановлених законодавством України, є суб'єктом владних повноважень, відтак зазначений спір є справою адміністративної юрисдикції та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до договір позики від 01.01.2013р. та від 01.01.2014р., ТОВ «ЮЮК» передало фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 у безоплатне тимчасове користування нежилі приміщення і споруду загальною площею 200 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2, для використання з метою ведення господарської діяльності.
Згідно накладної №65 від 19.11.2013р. позивачем отримані ящики пивні поліетиленові, б/в. у кількості 7854 шт.
17.11.2014р. між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 укладено договір-заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом №1 щодо перевезення пивних поліетиленових ящиків вагою 5 тон та об'ємом 120 куб.м. за маршрутом перевезення: адреса подачі під загрузку: АДРЕСА_2; адреса подачі під розвантаження: м. Дніпропетровськ, вул. Нижньодніпровська, 2а. Вартість перевезення - 1200,00 грн.
Відповідно до преамбули Закон України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» №1636-VII від 12.08.2014р. (далі - Закон №1636) цей Закон є спеціальним законом, що визначає особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України згідно із статтею 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» , створює вільну економічну зону «Крим» (далі - ВЕЗ «Крим»), та врегульовує інші аспекти правових відносин між фізичними і юридичними особами, які знаходяться на тимчасово окупованій території або за її межами.
Відповідно до ст.1 Закону №1636 ВЕЗ «Крим» запроваджується у межах двох адміністративно-територіальних одиниць України: Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.
Адміністративний кордон між територією ВЕЗ «Крим» та іншою територією України збігається із суходільним адміністративним кордоном між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю.
Згідно ст.3 Закону №1636 на території ВЕЗ «Крим» діє особливий правовий режим економічної діяльності фізичних та юридичних осіб, у тому числі особливий порядок застосування норм регуляторного, податкового та митного законодавства України, а також особливий режим внутрішньої та зовнішньої міграції фізичних осіб.
У межах ВЕЗ «Крим» створюється вільна митна зона, що за своїм функціональним типом є одночасно вільною митною зоною комерційного, сервісного та промислового типу згідно із статтею 430 Митного кодексу України.
Особливості правового режиму ВЕЗ «Крим» та вільної митної зони на її території визначаються цим Законом з урахуванням норм Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".
Митні формальності, пов'язані з переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення та громадян через адміністративний кордон ВЕЗ «Крим», здійснюються у зонах митного контролю, розташованих у місцях, визначених статтею 329 Митного кодексу України.
Відповідно до пункту 6.5. статті 6 Закону №1636, для цілей застосування податкового та митного законодавства договори, укладені між суб'єктами господарювання із місцезнаходженням (місце проживання) на території ВЕЗ «Крим» та іншими суб'єктами господарювання, є документами, що використовуються замість зовнішньоекономічних договорів (контрактів).
Відповідно до підпункту 5 пункту 12.4. статті 12 Закону №1636, поставка товарів з території ВЕЗ «Крим» на іншу територію України з метою їх вільного обігу здійснюється у митному режимі імпорту із застосуванням норм законодавства України про державний санітарно-епідеміологічний, ветеринарно-санітарний, фіто-санітарний, екологічний, радіологічний контроль, інших заходів тарифного і нетарифного регулювання, з урахуванням положень статті 6 цього Закону.
Пунктом 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України визначено поняття митного контролю. Це - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
В силу приписів частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів (стаття 257 МК України).
Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.295 Митного кодексу України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.
Нарахування сум митних платежів здійснюється у валюті України.
Для цілей нарахування митних платежів застосовуються ставки, що діють на день подання органу доходів і зборів митної декларації на товари, а в разі якщо митне оформлення здійснюється без подання митної декларації, - на день його здійснення.
Згідно статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 50 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів використовуються для:
1) нарахування митних платежів;
2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України;
3) ведення митної статистики;
4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
Згідно із статтею 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Для митного оформлення ОСОБА_4 подав до Дніпропетровської митниці вантажну митну декларацію №110100000/2014/232839 (відправник - ОСОБА_4, АДРЕСА_2, одержувач - ОСОБА_4, АДРЕСА_1, в режимі ІМ 40 АА, умови поставки - CPT UA м. Дніпропетровськ).
В гр.31 ВМД №110100000/2014/232839 наведено опис товару, а саме 1.Вироби з пластмаси для транспортування та пакування товарів - ящик пивний поліетиленовий, бувший у вжитку, різного кольору - 3349 шт. Дані ящики належать підприємцю ОСОБА_4 Вони були придбані в Криму наприкінці 2013 року у підприємця ОСОБА_5 та раніше знаходилися на складі, який використовувався згідно договору позики за адресою: АДРЕСА_2. У зв'язку з виробничою необхідністю ці ящики були транспортовані 17.11.2014р. у м. Дніпропетровськ, по місцю знаходження основного виробництва підприємства ОСОБА_4 Вищезгадані ящики будуть перероблені як вторинна полімерна сировина на підприємстві ОСОБА_4. 2. Місць - 0 NE. 3.0
- d1602 - 110/2012/0001819 від 30.11.2012р.;
- 1701 - 11010000/2014/232593 від 24.11.2014р.;
- 2150 - 17112014 від 17.11.2014р.;
- 3000 - приходний ордер 80 від 19.11.2013р.;
- 3000 - рахунок 88 від 19.11.2013р.;
- 3016 - акт ТПП ГО-5327 від 24.11.2014р.;
- 3325 - 1 від 17.11.2014р.;
- 4200 - договір послуг б/н від 01.01.2013р.;
- 4200 - договір послуг б/н від 01.01.2014р.;
- 5501 - 2150 від 17.11.2014р.;
- 5504 - 2150 від 17.11.2014р.;
- 9000 - Акт про походження №1 від 25.02.2013р.
- 9000 - Виписка з Єдин.держ.реєстру АА №229811 від 31.03.2014р.;
- 9000 - лист про огляд від 21.11.2014р.;
- 9000 - ліцензія Мін.Еколог. АД №041525 від 08.05.2014р.;
- 9000- накладна 65 від 19.11.2013р.;
- 9000 - пояснювальний лист 146 від 29.11.2014р.;
- 9000 - сертифікат якості 127 від 11.11.2014р.
Згідно графи 47 ВМД №110100000/2014/232839 позивачем самостійно здійснено нарахування митних платежів, а саме ввізне мито (вид 020) в розмірі 896,86 грн. за ставкою 6,5% та ПДВ (вид 028) в розмірі 2759,58 грн. за ставкою 20%.
Згідно із частиною 5 статті 54 Митного кодексу України з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Статтею 337 Митного кодексу України встановлено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за електронною митною декларацією від 24.11.2014р. №110100000/2014/232839 знегеровано обов'язкову форму контролю 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів: Товар(и) №1: це перше митне оформлення імпортером цього товару з даною країною походження за останні 180 днів. Здійснити перевірку правильності митної вартості. Здійснити перевірку правильності класифікації товару. Здійснити перевірку правильності походження товару».
Контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З матеріалів справи вбачається, що за результатами перевірки документів та відомостей, наданих до митного оформлення, митницею встановлено наступні обставини:
- згідно відомостей з наданої декларантом ТТН від 17.11.2014р. №17112014, послуги з перевезення вантажу оплачує замовник та вантажовідправник - ФОП ОСОБА_4, що передбачене комерційними умовами поставки FCA, відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торгівельних термінів (Інкотермс). У зв'язку з чим, наявні підстави для сумніву щодо заявлених умов поставки CPT та включення вартості транспортних витрат до митної вартості товару;
- згідно наданих декларантом документів, ФОП ОСОБА_4 придбано ящики пивні поліетиленові у ФОП ОСОБА_5 19.11.2013р. у кількості 7854 шт. До митного оформлення заявлено ящики певні поліетиленові у кількості 3349 шт. Декларантом до митного оформлення надано договори від 01.01.2013р. та від 01.01.2004р., згідно яких ТОВ «ЮЮК» передає у користування ОСОБА_4 нежилі приміщення для ведення господарської діяльності. Впродовж 2013 2014 років ящики пивні поліетиленові перебували на обліку у ОСОБА_4 або підлягали подальшому використанню. За таких умов відсутні можливість ідентифікувати партії товару, заявленої до митного оформлення з партією товару, закупленою у ФОП ОСОБА_5 за наданим рахунком від 19.11.2013р. №88.
Згідно із частиною 3 статі 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу Митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.
Враховуючи вищезазначені обставини, під час консультацій декларанта зобов'язано, протягом 10 календарних днів, надати (за наявності) додаткові документи, а саме:
- виписку з бухгалтерської документації;
- транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Листами №149 від 26.11.2014р. позивач повідомив митний орган про те, що окрім бухгалтерської виписки та договору-заявки на автоперевезення, інших додаткових документів у десятиденний строк надати не може.
Отже, враховуючи не надання позивачем документів на підтвердження оплати вартості транспортних послуг, у митного органу правомірно виник сумнів у достовірності митної вартості товару та враховуючи наявність встановлених законом причин неможливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо імпортованих товарів митний орган правомірно перейшов до процедури визначення митної вартості.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Митного кодексу України.
Якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 Митного кодексу України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні методу 2а) за ціною договору щодо ідентичних товарів визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як фізичні характеристики, якість та репутація на ринку, країна виробництва, виробник.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. При цьому, згідно із частинами 1, 2 статті 61 Митного кодексу України передбачено застереження щодо застосування методів 2а) та 2б), зокрема товари не вважаються ідентичними або подібними (аналогічними) оцінюваним, якщо вони не вироблені в тій же країні, що і товари, які оцінюються. Товари, виготовлені не виробником оцінюваних товарів, а іншою особою, беруться до уваги лише у разі, якщо немає ні ідентичних, ні подібних (аналогічних) товарів, виготовлених особою - виробником товарів, що оцінюються.
У митного органу була відсутня інформація щодо вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, враховуючи положення статті 61 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості товарів неможливо було застосувати методи 2 а), 2 б) відповідно до вимог вищевказаних норм.
Методи на основі віднімання та додавання вартості неможливо було застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.
Відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України митну вартість товарів, що імпортується відповідно до наявних даних, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - резервного методу 2г).
Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно висновку експерта Дніпропетровської ТТП від 24.11.2014р. №ГО-5327, знос заявлених ящиків пивних поліетиленових складає 50%, у зв'язку з чим розраховано митну вартість товару, що імпортується на рівні - 1 дол. США/кг (15,007932 грн./кг).
Таким чином, правомірним є обґрунтування способу визначення митної вартості за другорядним методом, з урахуванням раніше визнаної митними органами, митної вартості нових виробів з пластмаси для транспортування та пакування товарів, а також відсотку зносу.
Щодо безпідставності визначення митної вартості товарів виходячи з вартості товару за кілограм, а не за одиницю виробу, а також щодо застосування невірного курсу валюти, суд зазначає, що відповідно до групи «Одиниця виміру» Додатку «Митний тариф України» до Закону України «Про Митний тариф України» основною одиницею виміру та обліку кількості товарів в УКТЗЕД є одиниця маси - кілограм (кг).
Відповідно до ч.4 ст.295 Митного кодексу України у разі якщо для цілей обчислення митних платежів, у тому числі визначення митної вартості товарів, необхідно зробити перерахування іноземної валюти, застосовуються курси валют, визначені відповідно до статті 3-1 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.3-1 Митного кодексу України для цілей здійснення митних формальностей щодо товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується офіційний курс валюти України до іноземної валюти, встановлений Національним банком України, що діє на 0 годин дня подання митної декларації, або дня здійснення митних формальностей, якщо вони здійснюються без подання митної декларації.
Пункт 29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України визначає митні формальності, як сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
Таким чином, відповідачем вірно розраховано митну вартість товару, що імпортується виходячи із курсу долара США на рівні - 1 дол. США (15,007932 грн.), діючого на 0 годин дня здійснення митної формальності - прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та як наслідок про необхідність відмови у задоволенні позов.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 23.04.2015р.
У повному обсязі постанову складено 28.04.2015р.
Керуючись ст.ст. 160-163, 167 КАС України, суд -
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко