Справа № 821/714/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/714/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представників відповідачів Осадчук Н.М., Щедрова О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, Реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні та Реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні про визнання дій незаконними та скасування державної реєстрації юридичної особи про визнання дій незаконними та скасування державної реєстрації юридичної особи,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона (далі - відповідач-1, Реєстраційна служба Дніпровського РУЮ) та Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона (далі - відповідач-2, ВДВС Дніпровського РУЮ), в якому просить: скасувати як незаконну державну реєстрацію ВДВС Дніпровського РУЮ (); визнати незаконними дії особи з назвою "Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона" () щодо винесення постанови ВП №3042 від 18.02.2015р. про відкриття виконавчого провадження.

Позовні вимоги мотивовані порушенням визначеного законодавством порядку створення та державної реєстрації ВДВС Дніпровського РУЮ як територіального органу центрального органу виконавчої влади та юридичної особи.

При цьому позивач посилається на те, що наразі відсутні розпорядчий акт про утворення ВДВС Дніпровського РУЮ та відповідні засновницькі документи і Положення про ВДВС Дніпровського РУЮ, які до того ж не зареєстровані як нормативно-правові акти в Міністерстві юстиції України. У зв'язку з цим позивач робить висновок про те, що особа з назвою "Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона" () не належить до органів державної влади, ніколи і ніким не утворювалась, її реєстрація в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців проведена безпідставно, так як відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" державний реєстратор реєстраційної служби Дніпровського РУЮ повинен був відмовити в проведенні реєстрації. Тому позивач просить скасувати державну реєстрацію "Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона".

За таких обставин позивач також вважає протиправними дії державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ щодо прийняття постанови від 18.02.2015р. про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавчі дії можуть вчинятись виключно органом державної виконавчої служби, яким ВДВС Дніпровського РУЮ не являється.

Ухвалою суду від 14.04.2015р. залучено до участі у справі в якості третього відповідача Реєстраційну службу Суворовського районного управління юстиції (далі - відповідач-3, Реєстраційна служба Суворовського РУЮ) як особу, до повноважень якої згідно із законодавством належить вчинення реєстраційних дій за судовим рішенням, а також з урахуванням відмови позивача щодо заміни неналежного відповідача з Реєстраційної служби Дніпровського РУЮ на Реєстраційну службу Суворовського РУЮ.

В ході судового розгляду позивачем уточнено підстави позову згідно з письмовими поясненнями від 21.05.2015р.

Так, позивач додатково посилається на те, що акти Міністерства юстиції України, Херсонського міського управління юстиції, Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, які подавались державному реєстратору для державної реєстрації юридичної особи відповідача-2 та для реєстрації змін до його установчих документів, не могли бути підставою для державної реєстрації цієї юридичної особи, оскільки не мали юридичної сили внаслідок того, що не були зареєстровані відповідно до вимог Указу Президента України від 03.10.1992р. №493/92 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992р. №731.

Також позивач вказує на невідповідність поданих державному реєстратору документів вимогам законодавства, а саме ч.5 ст.8 Закону №755-IV, внаслідок чого на його думку, державний реєстратор повинен був відмовити у державній реєстрації.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач-1 в судове засідання не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідачі - ВДВС Дніпровського РУЮ та Реєстраційна служба Суворовського РУЮ надали письмові заперечення на позов, за змістом яких вони просять відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що державна реєстрація відповідача-2 здійснена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні представники відповідачів 2 та 3 заперечували проти задоволення позову з наведених у письмових запереченнях підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін та їх представників, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом, Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні зареєстрований як юридична особа 06.03.2007р., , номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 1 007982, про що свідчать витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20198341 від 03.03.2015р. та матеріали реєстраційної справи щодо юридичної особи "Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні", .

Згідно із ст.ст. 80, 81, 82, 167 Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. № 435-IV, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Юридична особа може бути створена шляхом об'єднання осіб та (або) майна.

Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Цим Кодексом встановлюються порядок створення, організаційно-правові форми, правовий статус юридичних осіб приватного права.

Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

На юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Держава може створювати юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь в їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом.

Отже, за змістом наведених норм Цивільного кодексу України порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом, а норми цього Кодексу поширюються на таких осіб виключно у цивільних відносинах, в яких вони беруть участь.

Відповідними законами, які регулюють питання створення та правового статусу юридичних осіб публічного права в даному випадку є Закон України "Про центральні органи виконавчої влади" - який не набрав чинності на час виникнення спірних правовідносин, Закони України "Про державну виконавчу службу", "Про виконавче провадження", а також Указ Президента України від 15.12.1999р. №1572/99 "Про систему центральних органів виконавчої влади".

Як встановлено п.п.1, 2, 5 Указу Президента України від 15.12.1999р. №1572/99 "Про систему центральних органів виконавчої влади" (чинного і на час розгляду даної справи), відповідно до Конституції України вищим органом у системі органів виконавчої влади є Кабінет Міністрів України, який спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади. До системи центральних органів виконавчої влади України входять міністерства, державні комітети (державні служби) та центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом.

Міністерство є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади в забезпеченні впровадження державної політики у визначеній сфері діяльності.

Центральні органи виконавчої влади діють на підставі положень, які затверджує Президент України.

Центральні органи виконавчої влади можуть мати свої територіальні органи, що утворюються, реорганізовуються і ліквідовуються в порядку, встановленому законодавством.

Керівників територіальних органів міністерства призначає на посади та звільняє з посад у встановленому порядку міністр, іншого центрального органу виконавчої влади - керівник цього органу.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" від 24.03.1998р. №202/98-ВР (у редакції Законів України від 23.06.2005р. №2716-IV, від 22.12.2006р. №521-V, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції; районні, міські (міст обласного значення), районні в містах відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Районні, міські (міст обласного значення), районні в містах відділи державної виконавчої служби є юридичними особами, мають поточні та вкладні (депозитні) рахунки в органах Державного казначейства України, гербову печатку.

Згідно із ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. №606-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції (далі - державні виконавці).

Яке передбачено ч.3 ст.5 Закону України "Про державну виконавчу службу" від 24.03.1998р. №202/98-ВР, структура, склад та функціональні обов'язки Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції затверджуються Міністерством юстиції України.

Судом встановлено, що Міністерством юстиції України 26.01.2007р. було прийнято наказ № 22/5 "Про утворення відділів державної виконавчої служби у складі територіальних управлінь юстиції", а на його виконання Міністерством юстиції України було затверджено Перелік відділів державної виконавчої служби наказом № 37/5 від 05.02.2007р.

Згідно із додатком №21 до вказаного Переліку, передбачено створення Дніпровського відділу державної виконавчої служби Херсонського міського управління юстиції.

Зважаючи на приписи вищенаведених правових норм, накази Міністерства юстиції України від 26.01.2007р. №22/5 та від 05.02.2007р. № 37/5 є розпорядчими актами про утворення юридичної особи - відповідача-2.

Згідно із ст.ст.2, 3 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003р. №755-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №755-IV), відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців.

Законом можуть бути встановлені особливості державної реєстрації об'єднань громадян (у тому числі професійних спілок), благодійних організацій, політичних партій, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, банків, торгово-промислових палат, фінансових установ (у тому числі кредитних спілок), бірж, а також інших установ та організацій.

Органи державної влади набувають статусу юридичної особи лише з моменту їх державної реєстрації у порядку, встановленому цим Законом.

Міністерство юстиції України та його територіальні органи здійснюють реєстрацію (легалізацію) об'єднань громадян (у тому числі професійних спілок та їх об'єднань), благодійних організацій, політичних партій, творчих спілок та їх територіальних осередків, адвокатських об'єднань, торгово-промислових палат, бірж, інших установ та організацій, визначених законом, та видають свідоцтво про державну реєстрацію, оформлене державним реєстратором у відповідному виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи.

За визначенням, наданим ст.4 Закону №755-IV, державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно з ч.1 ст.17 вказаного Закону, відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Частина 3 статті 17 Закону №755-IV передбачає, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо органів державної влади і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: повне найменування юридичної особи та скорочене в разі його наявності; ідентифікаційний код юридичної особи; місцезнаходження юридичної особи; дані про розпорядчий акт, на підставі якого створено юридичну особу; дата створення юридичної особи; дата державної реєстрації юридичної особи; дані про відокремлені підрозділи юридичної особи; дані про перебування юридичної особи в процесі припинення; дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення; дата передачі реєстраційної справи до державної архівної установи, її адреса.

Відповідно до ст. 5 Закону №755-IV, державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця.

Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців визначений вищевказаним законом та включає, зокрема: перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору для проведення державної реєстрації, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці, та перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації.

За відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи державний реєстратор повинен внести до реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи ідентифікаційний код заявника відповідно до вимог Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації юридичної особи на підставі відомостей цієї реєстраційної картки (ч. 3 ст. 25 цього ж Закону).

Відповідно до ст.24 Закону №755-IV, юридична особа для проведення державної реєстрації повинна подати державному реєстратору заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації юридичної особи; примірник оригіналу або нотаріально посвідчену копію рішення засновників або уповноваженого ними органу про створення юридичної особи у випадках, передбачених законом; два примірники установчих документів; документ, що засвідчує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації юридичної особи. Приписами ч. 8 ст.24 Закону №755-IV державному реєстратору заборонено вимагати додаткові документи для проведення державної реєстрації юридичної особи, якщо вони не передбачені частинами першою-сьомою цієї статті.

Судом встановлено, що для вчинення реєстраційної дії - державної реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи відповідача-2, державному реєстратору виконавчого комітету Херсонської міської ради були подані наступні документи: реєстраційну картку встановленого зразка, платіжний документ, копію наказу Міністерства юстиції України від 05.02.2007р. №37/5 з додатком №21, копію наказу Херсонського міського управління юстиції від 02.03.2007р. №33 "Про затвердження локальних актів Херсонського міського управління юстиції", копію затвердженого цим наказом Положення про Дніпровський відділ державної виконавчої служби Херсонського міського управління юстиції та наказ Головного управління юстиції у Херсонській області від 01.03.2007р. №05-01/80 про призначення Остапенка Ю.І. начальником Дніпровського відділу державної виконавчої служби Херсонського міського управління юстиції.

Таким чином, суд вважає, що державному реєстратору було подано необхідні для державної реєстрації юридичної особи документи, які передбачені ст.24 Закону №755-IV.

За наслідками розгляду поданих документів державним реєстратором виконавчого комітету Херсонської міської ради вчинено 06.03.2007р. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис №0007982 про державну реєстрацію юридичної особи - Дніпровського відділу державної виконавчої служби Херсонського міського управління юстиції, ідентифікаційний код юридичної особи (код ЄДРПОУ) 34906792.

Також судом встановлено, що 29.11.2007р. державному реєстратору виконавчого комітету Херсонської міської ради було подано наступні документи для державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи відповідача-2: реєстраційну картку установленого зразка, копію наказу Міністерства юстиції України від 21.09.2007р. №801/5 "Про ліквідацію Херсонського міського управління юстиції", яким також були створені районні управління юстиції у м. Херсоні - Дніпровське, Комсомольське, Суворовське, платіжний документ, копію наказу Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні від 27.11.2007р. №6 та затверджене ним Положення про Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, копію наказу Головного управління юстиції у Херсонській області від 21.11.2007р. №05-04/671 "Про створення комісії по прийому-передачі документів та матеріальних цінностей Херсонського міського управління юстиції новоствореним районним управлінням юстиції у м. Херсоні", копію наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2007р. №928/5 "Про внесення змін до додатку №21 до наказу Міністерства юстиції України від 05.02.2007р. №37/5", яким у абзаці 18 додатку№21 слова "Дніпровський відділ державної виконавчої служби Херсонського міського управління юстиції" замінено словами "Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні".

За наслідками розгляду поданих документів державним реєстратором виконавчого комітету Херсонської міської ради вчинено реєстраційний запис №2007982 від 29.11.2007р.

Дослідженням вказаних вище документів судом встановлено відповідність їх переліку вимогам ст.29 Закону №755-IV, яка регулює порядок державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи.

Крім того, з матеріалів справи видно, що 02.06.2009р. державному реєстратору виконавчого комітету Херсонської міської ради було подано заяву про реєстрацію нової редакції статуту ВДВС Дніпровського РУЮ, до якої було додано: реєстраційну картку установленого зразка на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, платіжні документи, наказ Дніпровського районного управління юстиції від 18.05.2009р. №02-01/24 та затверджене ним положення про Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, а також державному реєстратору було подано реєстраційну картку на внесення змін до відомостей про юридичну особу щодо її керівника, до якої було додано копію наказу Головного управління юстиції у Херсонській області від 25.05.2009р. №05-01/333 про покладення обов'язків начальника ВДВС Дніпровського РУЮ на Ващука М.В.

За результатами розгляду цих документів державним реєстратором виконавчого комітету Херсонської міської ради внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців записи від 02.06.2009р. №5007982 та №6007982.

Дослідивши вказані докази, суд вважає, що державному реєстратору для вчинення перелічених реєстраційних дій подавались передбачені Законом №755-IV документи у необхідному обсязі.

Обґрунтовуючи свої доводи про незаконність державної реєстрації юридичної особи відповідача-2 позивач посилається на те, що відсутні розпорядчий акт про утворення ВДВС Дніпровського РУЮ та відповідні засновницькі документи і Положення про ВДВС Дніпровського РУЮ.

Однак ці твердження позивача в повному обсязі спростовуються наявними доказами, які перелічені вище і подавались державному реєстратору та до суду і наявні в матеріалах даної адміністративної справи.

Також позивач вказує, що акти Міністерства юстиції України, Херсонського міського управління юстиції, Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, які подавались державному реєстратору, не могли бути підставою для державної реєстрації юридичної особи, оскільки не мали юридичної сили внаслідок того, що не були зареєстровані відповідно до вимог Указу Президента України від 03.10.1992р. №493/92 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992р. №731.

Ці доводи позивача суд не приймає до уваги, оскільки акти Міністерства юстиції України, Херсонського міського управління юстиції, Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, які подавались державному реєстратору не являються нормативно-правовими актами в розумінні Указу Президента України від 03.10.1992р. №493/92 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992р. №731, так як не відповідають ознакам нормативно-правового акту, наведеним у п.п. 2, 3, 4 згаданого Положення та п.1 Указу Президента України від 03.10.1992р. №493/92, а тому не підлягають державній реєстрації.

Крім того, позивач в якості підстави для скасування державної реєстрації юридичної особи відповідача-2 вказує на невідповідність поданих державному реєстратору документів вимогам законодавства, а саме ч.5 ст.8 Закону №755-IV.

Зокрема, позивач посилається на те, що копії наказів Міністерства юстиції України від 05.02.2007р. №37/5, від 26.01.2007р. №22/5 та копія наказу Дніпровського районного управління юстиції від 18.05.2009р. №02-01/24 та підписи посадових осіб на них не засвідчені нотаріально.

Дійсно, згідно із ч.5 ст.8 Закону №755-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установчі документи юридичної особи, а також зміни до них, викладаються письмово, прошиваються, пронумеровуються та підписуються засновниками (учасниками) або уповноваженими особами, якщо законом не встановлено інший порядок їх затвердження. Підписи засновників (учасників) або уповноважених осіб на установчих документах повинні бути нотаріально посвідчені. У випадках, які передбачені законом, установчі документи повинні бути погоджені з відповідними органами державної влади.

Оглядом копій наказів Міністерства юстиції України від 05.02.2007р. №37/5, від 26.01.2007р. №22/5 та копії наказу Дніпровського районного управління юстиції від 18.05.2009р. №02-01/24, які містяться в матеріалах реєстраційної справи, судом виявлено, що підписи посадових осіб на них не засвідчені нотаріально.

Однак з огляду на особливий порядок утворення державних органів як юридичних осіб публічного права та відсутність в діючому на час виникнення спірних правовідносин законодавстві приписів щодо посвідчення в нотаріальному порядку підписів посадових осіб державних органів на документах, які створюються в процесі діяльності цих органів, суд не вважає вказані вище обставини підставою для визнання поданих державному реєстратору документів такими, що не відповідають вимогам Закону №755-IV.

Підсумовуючи викладене, суд вважає вчинену державним реєстратором виконавчого комітету Херсонської міської ради державну реєстрацію ВДВС Дніпровського РУЮ як юридичної особи та державну реєстрацію змін до установчих документів - правомірними.

Також потрібно звернути увагу на вказані ОСОБА_1 у позовній заяві підстави, з яких він вважає протиправною державну реєстрацію юридичної особи відповідача-2, а саме фіктивний характер державної реєстрації, що пов'язується ним із вищенаведеними обставинами, які однак спростовані в ході судового розгляду.

Крім того, предметом позову є скасування державної реєстрації ВДВС Дніпровського РУЮ як юридичної особи.

Чинним на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду даної справи законодавством не передбачено скасування державної реєстрації юридичної особи за судовим рішенням.

Натомість Закон №755-IV та Цивільний кодекс України від 16.01.2003р. №435-IV (далі - ЦК України) унормовують процедуру припинення юридичної особи шляхом її ліквідації за рішенням суду та державної реєстрації припинення юридичної особи на підставі судового рішення, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи (ст.ст.33, 38 Закону №755-IV, ст.ст.104, 110 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 104, 110 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади;

3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

Отже, вказаними правовими нормами визначені вичерпний перелік осіб, яким надано право звертатись до суду із вимогами про ліквідацію юридичної особи, а також підстави для такої ліквідації.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону №755-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є:

визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути;

провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом;

невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону;

неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону;

наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Чинним на час розгляду даної справи Законом України від 01.07.2010р. №2390-VI внесені зміни, зокрема, до абз.2 ч.2 ст.38 Закону №755-IV, відповідно до яких підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи є визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Виходячи зі змісту позовної заяви та доповнень до неї, мотивами позивача щодо скасування державної реєстрації відповідача-2 як юридичної особи є, окрім невідповідності оформлення поданих державному реєстратору документів вимогам законодавства, також допущені при її створенні порушення, які не можна усунути.

Проте слід наголосити, що в судовому засіданні сторонами не спростовано обставин щодо утворення в установленому законодавством порядку як юридичної особи публічного права ВДВС Дніпровського РУЮ шляхом прийняття уповноваженими органами відповідних розпорядчих актів.

Таким чином, відсутні передбачені законодавством підстави і для ухвалення судового рішення про припинення юридичної особи - ВДВС Дніпровського РУЮ.

У зв'язку з цим суд також зазначає, що відповідно до ст.ст. 2, 3 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 17 КАС України визначено юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

Так, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Для визначення предмету оскарження необхідно з'ясувати зміст поняття "рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень".

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації. Як зазначив Конституційний Суд України, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Дії суб'єкта владних повноважень - активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

У зв'язку з цим слід зазначити, що право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього; судовому захисту у передбаченому КАС України порядку підлягають виключно порушені або оспорені права позивача - фізичної чи юридичної особи; порушення таких прав відбувається з боку суб'єкта владних повноважень та повинно бути наслідком прийняття ним по відношенню до позивача юридично значимих рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності.

Як зазначено Конституційним Судом України у п.4.1 рішення від 14 грудня 2011р. №19-рп/2011, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

З огляду на положення ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 8, 55 Конституції України, ст.6 КАС України, кожен має право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Як зазначено в абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003р. №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Однак реалізація права на звернення до суду не гарантує обов'язкового і ефективного поновлення прав особи, якщо таке право, на захист якого подано позов, насправді не порушено.

Із системного аналізу вищенаведених норм виходить, що фізична особа має право звернутися до адміністративного суду із позовом щодо оскарження рішень ненормативного характеру, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті або вчинені при здійсненні ними владних управлінських функцій саме щодо цієї фізичної особи.

Утворення органу державної влади та його державна реєстрація як юридичної особи публічного права не порушують прав, свобод чи інтересів будь-якої фізичної особи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що права, свободи чи інтереси позивача ніяким чином не порушені фактом державної реєстрації ВДВС Дніпровського РУЮ як юридичної особи.

Крім того, позивач не є тією особою, якій в даному випадку законодавством надано право звертатись до суду із позовними вимогами щодо скасування державної реєстрації юридичної особи чи припинення юридичної особи, або скасування змін до установчих документів юридичної особи (ст.ст.33, 38 Закону №755-IV, ст.ст.104, 110 ЦК України).

Підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими і безпідставними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дій особи з назвою "Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона" () щодо винесення постанови ВП №3042 від 18.02.2015р. про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що постановами ВДВС Дніпровського РУЮ від 18.02.2015р. ВП №46533761 та ВП №46533773 відкрито виконавчі провадження з виконання: вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні № Ф-552-у від 11.06.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1194,03грн. та вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні № Ф-552-у від 23.04.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 6326,88 грн.

Ці постанови надіслані на адресу ОСОБА_1 супровідним листом від 18.02.2015р. №3042, отже позивач помилково ототожнює цей супровідний лист із згаданими вище постановами про відкриття виконавчих проваджень.

Єдиною підставою для визнання незаконними дій відповідача-2 щодо прийняття цих постанов про відкриття виконавчого провадження є те, що на думку позивача, вони вчинені неналежною особою, яка не є органом державної виконавчої служби, утвореним відповідно до законодавства.

Судом в ході розгляду даної справи встановлено, що ВДВС Дніпровського РУЮ утворений та зареєстрований як юридична особа відповідно до вимог законодавства. Крім того, повноваження відповідача-2 на вчинення дій з відкриття виконавчого провадження встановлені Законами України "Про виконавче провадження" та "Про державну виконавчу службу".

За таких обставин оскаржені дії ВДВС Дніпровського РУЮ є законними, а позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання їх протиправними з наведених ним підстав - необґрунтованими і такими, що також не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позивачем не наведено та судом не встановлено конкретного його права, свободи чи інтересу, які порушені відповідачами; відсутність порушеного права позивача з огляду на завдання адміністративного судочинства позбавляє суд можливості здійснити його судовий захист та задовольнити позовні вимоги; відповідачами належними та допустимими доказами спростовано доводи позивача про незаконність державної реєстрації ВДВС Дніпровського РУЮ як юридичної особи та його дій щодо відкриття виконавчих проваджень, у яких позивач є боржником.

Доводи позивача в обґрунтування позовних вимог засновані на хибному тлумаченні ним норм законодавства.

За таких обставин у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, Реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні та Реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні про визнання дій незаконними та скасування державної реєстрації юридичної особи - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22 травня 2015 р.

Суддя Пекний А.С.

кат. 11.5