Справа № 823/540/15
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Черкаси справа № 823/540/15

09 годин 40 хвилин

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за участі секретаря - Роя О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 823/540/15

за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ (надалі - ХНУВС) [представник позивача - не з'явився]

до ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1.) [відповідач - не з'явився]

про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі МВС України, прийняв постанову.

Позивач, звернувшись до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1, просить стягнути з відповідача витрати на утримання у сумі 42032 грн. 16 коп.

У обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ з 30.08.2010 до 30.01.2015, будучи зарахованим на навчання до Харківського національного університету внутрішніх справ України. Наказом УМВС України в Черкаській області від 30.01.2015 №23 о/с відповідача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за власним бажанням. Оскільки відповідач звільнився з органів внутрішніх справ за власним бажанням до встановленого трирічного періоду перебування на службі, то, згідно умов укладеного з відповідачем та УМВС України в Черкаській області тристороннього договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2010 повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утримання під час навчання, у сумі 42 032 грн. 74 коп.

Представник позивача у судове засідання не прибув, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с.105).

Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Згідно із відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Черкаській області, зареєстрованим місцем проживання гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є: АДРЕСА_1 (а.с.108). Судом здійснено заходи щодо виклику ОСОБА_1 шляхом направлення на зазначену адресу телеграми (а.с.95), ухвали про відкриття провадження від 27.04.2015 - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.114), ухвали про відкладення розгляду справи від 30.04.2015 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.117), проте, згідно відомостей з інтернет-джерела Укрпошти «відстеження поштових відправлень» станом на 20.05.2015 зазначені поштові відправлення не вручено відповідачеві. Згідно повідомлення з Укрпошти, подана телеграма не доставлена, оскільки квартира зачинена, адресат згідно повідомлення за телеграмою не з'являється. Відповідно до ч.3 ст.167 КАС України судове рішення вважається врученим, у т. ч. у разі повернення поштового відправлення, що не вручено адресату з незалежних від суду причин та у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, що зареєстрована у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суду не повідомив, про дату час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, зважаючи на письмові зобов'язання відповідача про відшкодування витрат (а.с.30) суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» спори з приводу стягнення витрат, пов'язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, належать до розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.1 Закону України від 10.01.2002 № 2925 «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення включенні до загальної структури МВС України. Постановою КМУ від 15.12.1997 № 1410 затверджено єдину систему військової освіти до якої входить позивач. Згідно зі ст.9 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ (надалі - Закон №565) на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у т. ч. й викладацького складу навчальних закладів МВС України, поширюються права і обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції. Відповідно до ч.5, ч.7 ст.18 Закону №565 підготовка фахівців у вищих навчальних закладах МВС України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, що укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою, яка навчається. Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС, затвердженого постановою КМУ від 01.03.2007 №313 (надалі - Порядок №313) визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: 1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; 2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; 3) звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Пунктом 2 Порядку №313 передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, що укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою (п.3 Порядку №313). Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі (п.4 Порядку №313). У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (п.6 Порядку №313). Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством (п.7 Порядку №313).

Згідно з п.6.13 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.02.2008 №62 (надалі - Положення №62) у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, ВНЗ, в особі ректора (начальника), з одного боку, головним управлінням, управлінням МВС в областях з другого боку та громадянином України, який зарахований на навчання до ВНЗ за державним замовленням, з третього боку, протягом місяця з дня зарахування на навчання укладається договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до п.6.27 Положення №62 порядок та підстави для відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у ВНЗ осіб, які навчалися за державним замовленням, визначаються відповідно до чинного законодавства. Згідно із п.6.28 Положення №62 у разі відмови осіб, які навчалися за державним замовленням, від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Судом встановлено, що наказом ХНУВС від 10.08.2010 №403 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в органи внутрішніх справ та зараховано курсантом 1-го курсу до навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання за спеціальністю 6.030402 «правознавство» Харківського національного університету внутрішніх справ з 30.08.2010, присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції» (а.с.68).

Між ХНУВС (виконавцем), головним управлінням МВС України в Черкаській області (замовником) та ОСОБА_1 укладено 01.09.2010 договір №9605-10сд/Чк про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (надалі - Договір) (а.с.71-72). Відповідно до пп.2.3.5, 2.3.6 п.2.3 договору ОСОБА_1 брав на себе зобов'язання після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років, а у випадку звільнення зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС у зв'язку із відмовою від подальшого проходження служби, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Згідно із ст.17 КАС України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів. Відповідно до п.14 ч.1 ст.3 КАС України адміністративний договір - дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди. Адміністративні договори виникають з волі держави, за обов'язкової участі її органів і під впливом норм адміністративного права. Аналіз об'єкта адміністративного договору свідчить, що такими є методи форми виконання державно - владного веління. Адміністративний договір спрямований на встановлення, зміну чи припинення адміністративно - правових відносин.

Відповідно до п.2.3.6 договору визначено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ за закінченням навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав передбачених п.3 цього договору особа зобов'язується відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно із п.3.2 договору визначено, що підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п.4.4 договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Відповідно до пп.2.2.5 п.2.2 договору замовник зобов'язується інформувати виконавця про звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав звільнення (а.с.71 зворотній бік). Наказом УМВС України в Черкаській області від 30.01.2015 №23 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з ОВС у запас ЗС України (військове звання по запасу - рядовий) за п.64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (а.с.70). Листом від 05.02.2015 №14/12-405 УМВС України в Черкаській області направлено проректору з кадрового забезпечення ХНУВС інформацію та матеріали щодо звільнення ОСОБА_1 (а.с.89)

ХНУВС прийнято наказ №32 о/с про відрахування зі складу курсантів випускника 4 курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства за напрямом підготовки «правознавство» з 28.02.2014 та відкомандирування до УМВС України в Черкаській області лейтенанта міліції ОСОБА_1, визначено суму витрат, пов'язаних з його утриманням, що складає 42032 грн. 16 коп. (а.с.69). Відповідача було проінформовано про необхідність відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням у сумі 42032 грн. 16 коп., що підтверджується довідкою від 14.02.2014, з якою відповідач був ознайомлений 19.02.2014 (а.с.10) та поясненнями відповідача від 20.01.2015 (а.с.30).

Оскільки відповідач звільнений зі служби в ОВС за власним бажанням до закінчення трирічного строку з моменту закінчення ним вищого навчального закладу МВС України, де він навчався за державним замовленням, то відповідно до ч.7 ст.18 Закону України «Про міліцію», на виконання адміністративного договору від 01.09.2010 ОСОБА_1 повинен відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі.

Згідно наказу від 30.08.2011 № 450 сума витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за 2010/2011 склала - 13083 грн. 98 коп. (а.с.31-32).; згідно наказу від 31.08.2012 №424 сума витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за 2011/2012 склала 15085 грн. 85 коп. (а.с.33-34); згідно наказу від 25.08.2013 №372 сума витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за 2012/2013 склала 11378 грн. 40 коп. (а.с.35-36); згідно наказу від 28.02.2014 № 32 о/с загальна сума витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 з урахуванням навчання у 2013/2014 складає - 42032 грн. 16 коп. (а.с.69). Згідно із довідкою-розрахунком ХНУВС від 14.02.2014 №4/575д витрати, пов'язані з утриманням відповідача у ХНУВС за період з 30.08.2010 по 28.02.2014 склали 42032 грн. 16 коп., з яких 11477 грн. 49 коп. - грошове забезпечення, 15654 грн. 42 коп. - продовольче забезпечення, 3488 грн. 86 коп. - речове забезпечення, 11411 грн. 39 коп. - оплата житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (а.с.10).

Позивачем також надано суду відповідні розрахунки фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, що складені на виконання Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2007 за №863/14130 (а.с.73-80).

Судом встановлено, що у письмових поясненнях відповідача (а.с.30) зазначено: «про необхідність відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням у ВНЗ МВС України та сумою витрат я ознайомлений та зобов'язуюсь сплатити цю суму, якщо в суді буде доведено, що я порушив умови договору». Станом на час розгляду справи суду не надано доказів з боку ОСОБА_1 щодо добровільного відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у ХНУВС після ознайомлення 19.02.2014 з вимогою щодо сплати та/або оскарженням дій щодо визначення сум (розрахунків) боргу за довідкою від 14.02.2014.

Згідно із п.12 ст.2 Бюджетного кодексу України позивач є бюджетною установою та є розпорядником бюджетних коштів, витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладні Міністерства внутрішніх справи України належать до стягнення на відповідний бюджетний рахунок Харківського національного університету внутрішніх справ.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем - суб'єктом владних повноважень з відповідача не стягуються

Керуючись ст.ст. 86, 94, 122, 160, 162, 165, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 20704, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (рахунок 5066 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області, МФО 851011, ) витрати, пов'язані з утриманням, у сумі 42032 (сорок дві тисячі тридцять дві) грн. 16 коп.

Стягнути з державного бюджету України на користь Харківського національного університету внутрішніх справ () витрати із сплати судового збору сплаченого згідно квитанції від 23.02.2015 №266 у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 22.05.2015.

Суддя Л.В.Трофімова