Справа № П/811/1493/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2015 рокусправа № П/811/1493/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника позивача: Савенко Олесі Олександрівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Гайворонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (Голованівське відділення)

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" до Гайворонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (Голованівське відділення) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Гайворонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (Голованівське відділення) від 17 лютого 2014 року №, яким ТОВ "Відродження" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3441,00 грн. (із них за основним платежем - 2294,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1147,00 грн.).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Гайворонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (Голованівське відділення) від 17 лютого 2014 року №, за яким ТОВ "Відродження" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 3613,50 грн. (за основним платежем - 2409,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1204,50 грн.).

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що документи, на підставі яких позивач включив понесені витрати до складу валових витрат та сформував податковий кредит, відповідають критеріям первинного документу, а відтак, дії позивача щодо формування валових витрат та податкового кредиту є правомірними; подані позивачем банківські документи, за якими здійснювалася оплата товарів та послуг, є достовірними доказами виконання контрагентом позивача зобов'язань, обумовлених договорами..

Не погодившись з постановою суду першої інстанції податковим органом подано апеляційну скаргу, згідно якої відповідач просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, та в задоволенні позову відмовити. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наполягає на наявності виявлених перевіркою порушень податкового законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 21 по 25 січня 2014 року податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства "Відродження" з питань достовірності вчинених правочинів та дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з Товариством НВО "Мета" за період з 01 січня 2012 року по 30 червня 2012 року та Товариством "Вторметекспорт" за період з 01 січня 2012 року по 30 вересня 2012 року.

За результатами перевірки складено Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 31 січня 2014 року №2/22-00/31501553, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем: пунктів 198.1,198.2,198.6 статті 198 Податкового кодексу України № 2255-VІ від 02.12.2010 року в частині заниження податку на додану вартість за квітень 2012 року на загальну суму 2294,00 грн. та п.138.2, п.138.4, п.138.8 статті 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в І кварталі 2012 року на загальну суму 2409,00 грн.

На підставі висновків Акта перевірки винесено податкові повідомлення-рішення від 17 лютого 2014 року:

- №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3441,00 грн. (із них за основним платежем - 2294,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1147,00 грн.);

- №, за яким ТОВ "Відродження" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 3613,50 грн. (за основним платежем - 2409,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1204,50 грн.) (а.с.13-15).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин судом першої інстанції правильно застосовані норми Податкового кодексу України.

Згідно матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення базуються на висновках акту перевірки про завищення позивачем валових витрат та податкового кредиту в результаті безпідставного віднесення до таких витрат та кредиту господарських операцій з ТОВ НВО "Мета" та ТОВ "Вторметекспорт", які, на думку податкового органу, не мали реального характеру.

За приписами статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу, а також дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України містить застереження, за яким не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

При цьому, відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі. При цьому, у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правові підстави формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначені в статті 198 ПКУ.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: 1) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; 2) придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Аналіз наведених норм у їх системному зв'язку дає підстави для висновку, що єдиною підставою для формування податкового кредиту за приписами Податкового кодексу України є саме наявність у платника податку - покупця належно оформленої та виданої податкової накладної.

Видами діяльності ТОВ "Відродження" за КВЕД є, зокрема, виробництво олії та тваринних жирів (10.41), оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (46.21).

Аналізуючи взаємовідносини позивача з Товариством "Вторметекспорт", матеріалами справи підтверджено, що 07 лютого 2012 та 17 липня 2012 року між Товариством "Вторметекспорт" (постачальник) та Товариством "Відродження" (покупець) укладено договори поставки товару №ВР070212 та №0024312, предметом яких є поставка соняшникової олії врожаю 2011 року (а.с.80-82, 99-101).

На виконання договірних зобов'язань за вказаним договором Товариством "Вторметекспорт" у лютому, липня 2012 року поставило позивачеві обумовлений договором товар (факт поставки підтверджується первинним документами). Розрахунок за отриманий товар позивач здійснив у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок контрагента, про що свідчить відповідна виписка з банку по рахунку (а.с.98).

Аналіз взаємовідносин позивача з Товариством НВО "Мета". 16 січня 2012 року між Товариством НВО "Мета" (постачальник) та Товариством "Відродження" (покупець) укладено договір №1601, предметом якого, є поставка обладнання і запасних частин до маслоексатракційному і маслопресовому обладнанню, відповідно до специфікацій до договору (а.с.53-54). На виконання договірних зобов'язань Товариством НВО "Мета" у березні, квітні 2012 року здійснено постачання позивачеві обумовленого договором товару. Факт поставки товару підтверджується первинними документами. Розрахунок за отриманий товар Товариство "Відродження" здійснило у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок контрагента, про що свідчить платіжне доручення (а.с.76).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивачем надано до суду першої інстанції докази на підтвердження подальшої реалізації придбаного товару (а.с.67-75,119-143).

Слід зазначити, що за наявності у ТОВ "Відродження" передбачених Податковим кодексом України та Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" належно оформлених первинних документів, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовним доказом безтоварності господарських операції позивача та вищезазначених контрагентів.

Позивач включив понесені витрати до складу валових витрат та сформував податковий кредит на підставі податкових накладних та належно оформлених первинних документів. Отже, дії позивача щодо формування валових витрат та податкового кредиту є правомірними; подані позивачем банківські документи, за якими здійснювалася оплата товарів та послуг, є достовірними доказами виконання контрагентом позивача зобов'язань, обумовлених договорами.

Таким чином, застосування до позивача штрафних санкцій на суму 1147,00 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (податкове повідомлення-рішенням №) та на суму 1204,50 грн. (податкове повідомлення-рішенням №) є неправомірним.

Крім того, слід зазначити, що при дослідженні факту здійснення господарської операції податковим органом повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Отже, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно дослідив матеріали та обставини справи, правильно встановив характер спірних правовідносин і для їх вирішення правильно застосував норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Гайворонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (Голованівське відділення) - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" до Гайворонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (Голованівське відділення) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна