Справа № 607/22/15-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Справа № 876/2496/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового засідання: Федак С.Р.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання незаконними дій, проведення перерахунку грошового утримання,

встановив:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в м. Тернополі, в якому просив: 1) визнати незаконними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку утримання; 2) зобов'язати відповідача провести перерахунок утримання позивачу з 07.07.2010 р. до 01.11.2013 р. відповідно до чинного законодавства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що він працював суддею апеляційного суду Тернопільської області. Після виходу на пенсію йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Рішенням КС України № 3 РП/2013 р. від 03.06.2013 р. було визнано неконституційними положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якими було скасовано перерахунок грошового утримання суддям загальної юрисдикції. У зв'язку з цим, та на виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду від 29.11.2013 р. відповідач УПФ України в м. Тернополі здійснив перерахунок та виплату утримання, виходячи з розміру працюючого судді на відповідній посаді з 01.11.2013 р.. Однак, зазначав позивач, що такий перерахунок відповідачем не проведено за період з 07.07.2010 р. по 01.11.2013 р., що є порушенням ст. 126 Конституції України.

Відповідач УПФ України в м. Тернополі позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з їх безпідставністю. Також відповідач покликався на те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду із даним позовом і тому позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі статей 99, 100 КАС України.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.02.2015 року позов задоволено. Визнано протиправними дії УПФ України в м. Тернополі щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці. Зобов'язано УПФ України в м. Тернополі здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді з 07.07.2010 р. по 01.11.2013 р. у розмірі 82% суддівської винагороди, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового довічного утримання, з урахуванням фактично виплачених сум.

З цією постановою суду першої інстанції від 06.02.2015 р. не погодився відповідач УПФ України в м. Тернополі та оскаржив її в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що згідно рішення КС України № 3 РП/2013 від 03.06.2013 р., на яке посилається позивач ОСОБА_1, положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КС України цього Рішення, тобто з 03.06.2013 р., а тому позивач безпідставно просить провести перерахунок довічного грошового утримання з 07.07.2010 року. Крім цього, звертає увагу апелянт на те, що позивач пропустив строк звернення до суду та вказані ним причини не можна вважати поважними.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 06.02.2015 року та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці, з посади судді апеляційного суду Тернопільської області, перебуває на обліку у відповідача УПФ України в м. Тернополі та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

07.02.2014 р. та повторно 23.05.2014 р. позивач звертався до відповідача з письмовими заявами про проведення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з нового розміру зарплати судді, який працює на відповідній посаді за період з 07.07.2010 р. по 01.11.2013 р.. Однак, такі звернення позивача були залишені відповідачем без задоволення (а.с. 17, 18).

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 у оскарженій постанові від 06.02.2015 року вказав, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду з поважних причин.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 99 КАС України (в редакції на час звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом 05.01.2015 року.

У заявленому адміністративному позові позивач оскаржує дії відповідача і просить зобов'язати відповідача провести перерахунок щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці за період з 07.07.2010 р. по 01.11.2013 р..

З'ясовуючи питання щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що ще у листопаді 2013 року позивач ОСОБА_1 звертався до суду із позовними вимогами про перерахунок та виплату щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці за період із 01.11.2013 р.. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.11.2013 р. таку позовну заяву було задоволено. Ця постанова суду від 29.11.2013 року залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2014 року (а.с. 58, 54).

Крім цього, із позовними вимогами про перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період із 07.07.2010 року по 01.11.2013 року позивач ОСОБА_1 уже звертався до адміністративного суду у червні 2013 року. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.07.2014 року було задоволено такі позовні вимоги щодо перерахунку та виплати позивачу щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці за період з 07.07.2010 р. по 01.11.2013 р.. Однак, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року зазначену постанову суду від 10.07.2014 р. скасовано, і позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, згідно статей 99, 100, 155 ч.1 п.9 КАС України (а.с. 20, 44, 23, 50).

Також суд апеляційної інстанції враховує, що довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці має періодичний (щомісячний) характер виплат. Тому, позивач здійснюючи отримання такого грошового утримання щомісяця протягом розглядуваного періоду із 07.07.2010 р. по 01.11.2013 р. знав і міг дізнатись про розміри такого грошового утримання. Тобто, строк звернення до адміністративного суду щодо проведення перерахунку такого грошового утримання розпочався з моменту ознайомлення чи можливості ознайомлення позивача із їхнім розміром, оскільки саме з цього часу позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, дізнався чи повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не надано і судом не отримано доказів того, що із листопада 2013 року, тобто з часу заявлення і вирішення в судовому порядку позовних вимог про перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання за період із 01.11.2013 р., позивач не мав можливості звернутись до адміністративного суду із позовними вимогами про перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання за період із 07.07.2010 р. по 01.11.2013 р..

Вищевказаних обставин суд першої інстанції безпідставно не врахував.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З врахуванням наведених вище правових норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи та з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а тому, оскаржену постанову суду від 06.02.2015 р. слід скасувати і позовну заяву залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 183-2, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі - задоволити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання незаконними дій, проведення перерахунку грошового утримання - скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання незаконними дій, проведення перерахунку грошового утримання - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Т.І. Шинкар