Справа № 816/1282/15
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1282/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шулик Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Тукала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2015 року ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3.) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" (надалі - відповідач, Полтавське БТІ) про визнання протиправним та скасування рішення від 15.11.2012 року про державну реєстрацію права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в м. Полтаві на підставі договору про визначення часток частини квартири та дарування частини квартири від 12.11.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що при проведенні реєстрації права власності на нерухоме майно в ПП "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" відповідачем допущено помилку, а саме, за позивачем зареєстровано 2/3 частини квартири замість 1/2 частини, у зв'язку з чим при складенні усіх зареєстрованих за позивачем часток квартири виходить, що право власності за нею зареєстровано більше як на одиницю квартири, що протирічить чинному законодавству, оскільки будь-який об'єкт нерухомості в цілому складає одиницю. Дана помилка виявлена 06.04.2015 року приватним нотаріусом у зв'язку з наміром позивача розпорядитися своєю квартирою. Оскільки БТІ з 01.01.2013 року втратили повноваження реєстрації прав власності на нерухоме майно та не мають доступу до реєстрів для виправлення помилки, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача не заперечував про наявність помилки при реєстрації права власності позивача, при вирішенні позовних вимог покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Полтавського автоагрегатного заводу 10.11.2000 року на підставі розпорядження № 11 від 10.11.2000 року, зареєстрованого КП "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" в книзі 114, номер запису 15873 від 30.11.2000 року, реєстраційний номер 37468467, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. (а.с. 14)

12.04.2002 року ОСОБА_3 зміненила ім'я на ОСОБА_3, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис № 77 від 12.04.2002 року, свідоцтво про зміну імені серія НОМЕР_1, видане повторно 30.01.2013 року (а.с. 13)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.2012 року ОСОБА_3 успадкувала 1/2 частку від 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, яка належала її батькові ОСОБА_6, тобто набула право на спадщину на 1/6 частку вищевказаної квартири. (а.с. 15)

20.09.2012 року Полтавським БТІ зареєстровано право власності позивача на 1/6 частку квартири, про що позивачу видано витяг № 35564089 від 20.09.2012 року (а.с. 16).

12.11.2012 року між позивачем ОСОБА_3 та її матір'ю ОСОБА_5 укладено договір про визначення часток частини квартири та дарування частини квартири, пунктом 1 якого встановлено, що сторони договору є співвласниками у спільній сумісній власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 і домовилися про визначення часток та поділ вказаної частини квартири, у зв'язку з чим право спільної сумісної власності припинилося, а замість цього сторони набули право спільної часткової власності на квартиру (по 1/3 частині).

Пунктом 2 вищевказаного договору від 12.11.2012 року визначено, що Дарувальник, ОСОБА_5, передала безоплатно, а Обдаровувана, ОСОБА_3, прийняла у власність 1/2 (одну другу) частину квартири номер 11 (одинадцять), що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с. 17-18)

Таким чином, позивач стала власником усієї вищевказаної квартири:

- 1/3 частина - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Полтавського автоагрегатного заводу 10.11.2000 року;

- 1/6 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.2012 року;

- 1/2 частина - на підставі договору про визначення часток частини квартири та дарування частини квартири від 12.11.2012 року.

Після укладення вищевказаного договору позивач звернулася до Полтавського БТІ для державної реєстрації права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.

15.11.2012 року Полтавським БТІ прийнятор рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на частину вищевказаної квартири на підставі договору про визначення часток частини квартири та дарування частини квартири від 12.11.2012 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 36269266 від 15.11.2012 року. (а.с. 19)

Разом з тим, відповідно до вказаного витягу, за позивачем було зареєстровано право на 2/3 частини квартири, а не на 1/2 частину, як це було визначено договором від 12.11.2012 року.

Даний факт став відомий позивачу 06.04.2015 року, коли ОСОБА_3, маючи намір розпорядитися своєю квартирою, звернулась до приватного нотаріуса, який їй повідомив, що відчужити квартиру вона не може, тому що зареєстроване за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 не відповідає вимогам законодавства, оскільки, якщо скласти всі зареєстровані за позивачем частки квартири, виходить, що право власності за нею зареєстровано більше як на одиницю квартири (1,16), у той час, коли будь-який об'єкт нерухомості в цілому повинен складати одиницю. Нотаріусом роз'яснено, що вказаний факт пов'язаний із помилковою реєстрацією права власності на частину вищевказаної квартири на підставі договору про визначення часток частини квартири та дарування частини квартири від 12.11.2012 року. (Лист приватного нотаріуса Дубової Т.В. № 167 від 06.04.2015 року - а.с. 22)

Оскільки допущена помилка БТІ під час реєстрації права власності за позивачем стала причиною порушення прав позивача на вільне розпорядження своєю власністю, ОСОБА_3 звернулася до суду про визнання протиправним та скасування рішення від 15.11.2012 року про державну реєстрацію права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в м. Полтаві на підставі договору про визначення часток частини квартири та дарування частини квартири від 12.11.2012 року.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" /у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин/ встановлено, що цей Закон регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості.

Відповідно положень статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 1.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 /у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/ надалі -Тимчасове положення/, це Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (далі - Положення) визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні і спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, активізації інвестиційної діяльності.

Пунктом 2.1 Тимчасового положення визначено, що для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням.

Відповідальність за достовірність та повноту інформації у документах несе власник (власники) нерухомого майна.

Відповідно до приписів пункту 3.1 Тимчасового положення з моменту прийняття заяви розпочинається розгляд реєстратором заяви та доданих до неї документів. Реєстратор: установлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкт нерухомості, інших підстав для відмови в реєстрації прав; перевіряє угоди, які відповідно до чинного законодавства України не були нотаріально посвідчені; приймає рішення про реєстрацію прав власності чи про відмову в реєстрації прав власності; видає витяги з Реєстру прав або відмовляє у наданні таких витягів. У своїх діях реєстратор керується виключно чинним законодавством України.

При цьому, пунктом 3.5 Тимчасового положення передбачено, що реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству України і пред'явленим правовстановлювальним документам.

Забороняється тлумачення прав реєстратором або самостійне внесення ним змін до відомостей про заявлені права власності.

Таким чином, оскільки договором про визначення часток частини квартири та дарування частини квартири від 12.11.2012 року ОСОБА_3, прийняла у власність 1/2 (одну другу) частину квартири номер 11 (одинадцять), що знаходиться у м. Полтаві, АДРЕСА_1, натомість, відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 36269266 від 15.11.2012 року за нею було зареєстровано право на 2/3 частини вказаної квартири, суд приходить до висновку про допущення Полтавським БТІ технічної помилки під час реєстрації права власності позивача на нерухоме майно.

Представник відповідача в судовому засіданні також визнав факт допущення Полтавським БТІ помилки.

З 01.01.2013 року реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Україні проводиться Державною реєстраційною службою України та її територіальними органами, натомість бюро технічної інвентаризації повноважень щодо реєстрації об'єктів нерухомості та ведення відповідних реєстрів не мають.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМ України, від 26.10.2011, № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на зазначене, суд вважає позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ПП "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" від 15.11.2012 року про державну реєстрацію права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в м. Полтаві на підставі договору про визначення часток частини квартири та дарування частини квартири від 12.11.2012 року обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Приватного підприємства "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення реєстратора Приватного підприємства "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" від 15.11.2012 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в м. Полтаві.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 сплачену згідно квитанції № 10771597-1 від 07.04.2015 року суму судового збору в розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 20 травня 2015 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко