Справа № 1170/2а-280/12.
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року Справа № 1170/2а-280/12.

провадження № 2-кас/811/5/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспецсервіс"

до відповідача - Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про скасування податкових повідомлень - рішень.

До Кіровоградського окружного адміністративного суду після перегляду Вищим адміністративним судом України надійшла адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспецсервіс" (далі - позивач) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - відповідач).

Так, позивач просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 вересня 2011 року:

- №, яким ТОВ "Агроспецсервіс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 10602569,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 5301285,00 грн.;

- №, яким ТОВ "Агроспецсервіс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 17884485,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 4471122,00 грн.;

- №, яким ТОВ "Агроспецсервіс" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 867656,00 грн. ;

- №, яким ТОВ "Агроспецсервіс" встановлено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб та штрафна санкція за основним платежем у розмірі 4862,17 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 1215,54 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 травня 2012 року адміністративний позов ТОВ "Агроспецсервіс" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції від 13 вересня 2011 року №, №, №, №, винесені відносно ТОВ "Агроспецсервіс" (Т.11, а.с.177-192).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2012 року апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області залишено без задоволення, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 травня 2012 року по справі №1170/2а-280/12 залишено без змін (Т.11,а.с.218-220).

Разом з тим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2014 року касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області ДПС задоволено частково: ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2012 року та постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 травня 2012 року у справі №1170/2а-280/12 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (Т.11, а.с.258-261).

Ухвалою від 27 червня 2014 року справу прийнято до провадження суддею Кіровоградського окружного адміністративного суду Кравчук О.В.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що за результатами планової виїзної перевірки відповідачем протиправно винесені податкові повідомлення -рішення, податковим органом неправомірно зроблено висновок про безтоварність господарських операцій позивача з контрагентами, а відтак - безпідставно зроблено висновок про порушення позивачем приписів податкового законодавства. Крім того, перевіряючими особами під час перевірки встановлені і інші порушення податкового законодавства, з якими товариство не погоджується.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених в запереченні на позовну заяву, обґрунтувавши тим, що об'єкти оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям, на думку відповідача, відсутні.

За клопотанням представника позивача, проти якого не заперечував і представник відповідача, розгляд та вирішення справи судом було здійснено у порядку письмового провадження (Т.14, а.с.145).

Розглянувши у письмовому провадженні подані представниками позивача і відповідача документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроспецсервіс" зареєстроване як юридична особа Реєстраційною палатою Кіровоградського міськвиконкому 20 серпня 1997 року.

З 14 липня 2011 року по 10 серпня 2011 року посадовими особами Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції була проведена документальна планова виїзна перевірка "Агроспецсервіс" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.03.2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.03.2011 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено Акт документальної планової виїзної перевірки від 25 серпня 2011 року №88/23-30/23693922, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем: п.1.32 ст.1, п.5.1 пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"від 28.12.1994 року, в частині заниження податку на прибуток на загальну суму 17884485 грн., в тому числі за ІІ квартал 2010 року в сумі 486 846 грн., за ІІІ квартал 2010 року в сумі 5 131 049грн., за 4 квартал 2010 року в сумі 12 266 590 грн.; п.1.7 ст.1, пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" всього на суму 10602569 грн., в тому числі за червень 2010 року - 41 181 грн., липень 2010 року - 95 716 грн., вересень 2010 року - 3 993 121 грн., жовтень 2010 року - 2 361 472 грн., листопад 2010 року - 2 062 608 грн., грудень 2010 року - 2 048 471 грн.; п.1.7 ст.1, пп.7.4.1,пп..7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого підприємством завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, у періоді, що перевірявся на загальну суму 364 157 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ в періоді, що перевірявся на загальну суму 867 656 грн., в тому числі за квітень 2010 року на суму 37 629 грн., травень 2010 року - 104 058 грн., червень 2010 року - 53 345 грн., жовтень 2010 року - 66 481 грн., листопад 2010 року - 606 143 грн.; пп.3.1.1 та пп.3.1.3 п.3.1 ст.3, пп.4.2.1 п.4.2 та пп.4.3.25 п.4.3 ст.4, пп.6.3.1,6.3.2,6.3.3 п.6.3 ст.6, пп.6.5.1,6.5.2 п.6.5 ст.6, пп.8.1.1,8.1.2 п.8.1 ст.8, пп.9.12.2 п.9.12 ст.9,п.19.2 (а) ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", в результаті чого встановлено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету за 2010 рік на загальну суму 4862,17 грн.(Т.1, а.с.32-149).

На підставі висновків вказаного Акта перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 13 вересня 2011 року:

- №, яким ТОВ "Агроспецсервіс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 10602569,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 5301285,00 грн.;

- №, яким ТОВ "Агроспецсервіс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 17884485,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 4471122,00 грн.;

- № , яким ТОВ "Агроспецсервіс" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 867656,00 грн. ;

- №, яким ТОВ "Агроспецсервіс" встановлено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за основним платежем у розмірі 4862,17 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 1215,54 грн.(Т.1, а.с.18-21).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Як вбачається матеріалів справи, спірні податкові повідомлення-рішення - №, № та № базуються на висновках акту перевірки про завищення позивачем валових витрат та податкового кредиту в результаті безпідставного формування таких витрат та кредиту за наслідками господарських операцій, які, на думку податкового органу, не мали реального характеру.

Згідно з пунктом 5.1. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

На підставі підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Водночас, згідно з підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 цього Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У свою чергу, згідно пунктом 1.7 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (чинного на час виникнення правовідносин) податковий кредит визначався як сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 вимог Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: 1) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; 2) придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.4.5. пункту 7.4. статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З аналізу наведених правових норм у їх системному зв'язку, суд дійшов висновку, що необхідною умовою правомірності формування податкового кредиту та валових витрат є фактичне здійснення господарської операції платником податків.

У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими податковими накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Положення "Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 168/704 від 05 червня 1995 року, первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійсненні господарської операції і складання первинного документа.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне дослідити правомірність формування позивачем податкового кредиту та формування валових витрат за господарськими операціями з ТОВ "Житниця", ПП "Інбуд", ТОВ "Компанія "Агрокомплекс", ТОВ Холдингова компанія "Агротехтрейд", ТОВ "Агромарин -М", ТОВ "Агронікс-М", ТОВ "Магнолія -Л", ТОВ "ТД "Укрпостач", ТОВ "Епоха-Агро", ТОВ "Євротурбіна", ФОП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 у розрізі фактичного здійснення відповідних господарських операцій.

Судом з'ясовано такі обставини.

Видами діяльності ТОВ "Агроспецсервіс" за КВЕД є, зокрема, діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (46.19), оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний) (46.21), оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами (46.36), оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (46.71), оптова торгівля хімічними продуктами (46.75), неспеціалізована оптова торгівля (46.90).

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "ТД "Укрпостач" судом встановлено наступне.

22 вересня 2010 року між ТОВ "Агроспецсервіс" (покупець) та ТОВ "ТД "Укрпостач" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу насіння соняшнику урожаю 2010 року (Т.1,а.с.150). 28 вересня 2010 року між тими самими сторонами було укладено Додаткову угоду, якою внесені зміни до вищевказаного договору щодо кількості та ціни товару (Т.1,а.с. 161).

На виконання договірних зобов'язань за вказаним договором ТОВ "Агроспецсервіс" у вересні, листопаді, грудні 2010 року придбало у ТОВ "ТД "Укрпостач" обумовлений договором товар.

Факт придбання насіння соняшнику за вищезазначеним договором підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними №111 від 29.11.2010 р., №101 від 27.11.2010 р., №100 від 26.11.2010 р., №99 від 25.11.2010 р., № 98 від 25.11.2010 р.,№87 від 18.1.2010 р.,№86 від 18.11.2010 р., № 80 від 17.11.2010 р., №79 від 17.11.2010 р., № 4 від 24.09.2010р., № 5 від 24.09.2010р., № 6 від 27.09.2010 р., №10 від 27.09.2010 р., № 8 від 27.09.2010 р., № 7 від 27.09.2010 р., №9 від 28.09.2010 р., №11, 12 від 29.09.2010 р., № 13 від 29.09.2010 р., №15 від 30.09.2010 р., № 14 від 30.09.2010 р., № 2 від 23.09.2010 р., № 3 від 23.09.2010 р., № 112 від 01.12.2010 р., №114 від 02.12.2010 р., № 120 від 03.12.2010 р.,№123 від 05.12.2010р., № 127 від 09.12.2010 р.,№126 від 08.12.2010 р.,№ 121 від 04.12.2010 р.,№ 122 від 04.12.2010 р., №133 від 10.12.2010 р., № 82 від 09.12.2010 р., №135 від 11.12.2010 р., № 136 від 12.12.2010 р., № 134 від 11.12.2010 р.,№137 від 12.12.2010 р.,№ 138 від 13.12.2010 р., №142 від 14.12.2010 р.,№143 від 14.12.2010 р.,№156 від 15.12.2010 р., № 158 від 16.12.2010 р.,№157 від 15.12.2010 р., №162 від 19.12.2010 р.,№ 164 від 21.12.2010р.,№163 від 20.12.2010р., №165 від 21.12.2010 р.,№172 від 24.12.2010 р.,№170 від 23.12.2010 р.,№169 від 23.12.2010 р.,№25 від 06.10.2010 р.,№26 від 06.10.2010р.,№ 23 від 05.10.2010 р., №22 від 05.10.2010 р., №19 від 03.10.2010 р., № 21 від 04.10.2010 р.,№20 від 04.10.2010 р., №18 від 02.10.2010 р., № 28 від 07.10.2010 р., №17 від 01.10.2010 р., №16 від 01.10.2010 р., №29 від 07.10.2010 р.,№27 від 07.10.2010 р., №28 від 08.10.2010 р., №30 від 11.10.2010 р., №31 від 12.10.2010 р.,№36 від 12.10.2010 р., № 48 від 16.10.2010 р., №35 від 14.10.2010 р., № 34 від 13.10.2010 р., №161 від 17.12.2010 р. (Т.10,а.с.150-179,181-218,221;Т.12,а.с.145) та відповідними видатковими накладними (Т.2, а.с.171-175; Т.12,а.с.144) на загальну суму 32 259 462,13 грн. (із них ПДВ - 6451892,42 грн.).

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідним платіжними дорученнями та банківськими виписками по рахунку (Т.3, а.с.19-20,21,23-24,30,55-57; Т.12, а.с.88-89; Т.13, а.с.165,169,171,173,174,178, 236, 237,240).

За наслідками вказаного правочину позивачем сформовано податковий кредит на суму 5376577,00 грн та віднесено до валових витрат 26882888,00 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Компанія "Агрокомплекс" судом встановлено наступне.

30 вересня 2009 року між ТОВ "Агроспецсервіс" (покупець) та ТОВ "Компанія "Агрокомплекс" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу насіння соняшника урожаю 2009 року (Т.1,а.с.151).

На виконання договірних зобов'язань за вказаним договором ТОВ "Агроспецсервіс" у квітні, травні, червні 2010 року придбало у ТОВ "Компанія "Агрокомплекс" обумовлений договором товар.

Факт придбання насіння соняшнику за вищезазначеним договором підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними №347 від 30.05.2010 р., № 346 від 29.05.2010р., №332 від 24.05.2010 р., №325 від 23.05.2010 р., №323 від 21.05.2010 р., №310 від 20.05.2010р., №159 від 01.04.2010 р., № 156 від 01.04.2010 р., № 407 від 24.06.2010 р., № 408 від 25.06.2010 р., № 409 від 26.06.2010 р., № 410 від 28.06.2010 р., № 412 від 29.06.2010 р.,№ 411 від 29.06.2010 р., №415 від 30.06.2010 р., № 347 від 04.06.2010 р., № 375 від 04.06.2010 р., №366 від 02.06.2010 р., № 324 від 22.05.2010р. (Т.10, а.с. 64, 66,69-70,73-74,98-106,129-131;Т.11,а.с.13), видатковими накладними (Т.11,а.с.3-12) на загальну суму 2096838,60 грн. (із них ПДВ - 419 367,72 грн.).

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідним платіжними дорученнями та банківськими виписками по рахунку (Т.2 а.с. 232-235, Т.3 а.с. 17, 40, 44-46,58-62;Т.12,а.с.139; Т.13,а.с.185,203, 206,209, 210,216, 219,221,222,231,235;Т.14,а.с.6,10,11).

За взаємовідносинами з вказаним контрагентом позивач сформував податковий кредит в сумі 27163,00 грн та витрати в сумі 135817,00 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ Холдингова компанія "Агротехтрейд" судом встановлено наступне.

05 липня 2010 року між ТОВ "Агроспецсервіс" (покупець) та ТОВ Холдингова компанія "Агротехтрейд" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу насіння соняшника (Т.1,а.с.154-157).

На виконання договірних зобов'язань за вказаним договором ТОВ "Агроспецсервіс" у липні, вересні, жовтні, 2010 року придбало у ТОВ Холдингова компанія "Агротехтрейд" обумовлений договором товар.

Факт придбання насіння соняшнику за вищезазначеним договором підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними №884 від 06.10.2010 р., №907 від 08.10.2010 р., №929 від 11.10.2010 р., №885 від 07.10.2010 р., № 13 від 02.07.2010 р.,№ 15 від 03.07.2010 р.,№ 14 від 03.07.2010 р.,№722 від 24.09.2010 р., № 793 від 27.09.2010 р.,№727 від 27.09.2010 р., № 796 від 29.09.2010 р.,№ 812 від 30.09.2010 р., №797 від 30.09.2010 р.,№ 438 від 02.09.2010 р.,№ 509 від 14.09.2010 р.,№ 537 від 15.09.2010 р., №565 від 16.09.2010 р.,№644 від 17.09.2010 р.,№ 645 від 17.09.2010 р.,№ 646 від 19.09.2010 р.,№666 від 21.09.2010 р.,№ 647 від 20.09.2010 р., № 702 від 23.09.2010р. (Т.10, а.с.107-128; Т.11,а.с.39) та видатковими накладними (Т.2,а.с.74-75) на загальну суму 14 445 498,84 грн. (із них ПДВ - 2889099,77 грн.).

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідним платіжними дорученнями та банківськими виписками по рахунку (Т.2а.с.188,191,196-197,203,208,211,213-215,218,222-225,229;Т.3,а.с.7,9-12,16; Т.13,а.с.169,173,178,180-181,235).

Витрати, заявлені позивачем у податковій звітності, склали 12037916,00 грн, податковий кредит сформовано на суму 2407584,00 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Агромарин -М" судом встановлено наступне.

22 вересня 2010 року між ТОВ "Агроспецсервіс" (покупець) та ТОВ "Агромарин -М" (продавець) було укладено договір поставки насіння соняшника урожаю 2010 року (Т.1, а.с.163-162). При цьому, 22 вересня 2010 року до даного договору було укладено додаткову угоду №1 щодо кількості та ціни товару.

На виконання договірних зобов'язань за вказаним договором ТОВ "Агроспецсервіс" у вересні, жовтні, листопаді, грудні 2010 року придбало у ТОВ "Агромарин -М" обумовлений договором товар.

Факт придбання насіння соняшнику за вищезазначеним договором підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними № 1379 від 30.11.2010 р., № 1378 від 25.11.2010 р., № 1336 від 23.11.2010 р., № 862 від 29.09.2010 р.. № 892 від 30.09.2010 р., № 891 від 30.09.2010 р., № 817 від 23.09.2010 р., №1713 від 12.12.2010 р., №1144 від 04.10.2010 р., №1143 від 01.10.2010 р., № 1147 від 08.10.2010 р.,№ 1146 від 08.10.2010р., №1148 від 11.10.2010 р., № 1149 від 12.10.2010 р., №1151 від 14.10.2010 р.,№1150 від 13.10.2010 р., №1145 від 07.10.2010 р., № 1273 від 26.10.2010 р. (Т.10,а.с. 132-149); видатковими накладними (Т.2 а.с. 22, 24-39,76-80) на загальну суму 3 847 434,09 грн. (із них ПДВ - 769 486,81 грн.).

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідним платіжними дорученнями та банківськими виписками по рахунку (Т.2,а.с.181,183,192-193,200,204,209,а.с.212,219,230;Т.3 а.с.13,35,69; Т.13, а.с.167, 173,176,239).

Витрати позивача при цьому склали 32006195,00 грн, а до податкового кредиту віднесено 635404,00 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Житниця" судом встановлено наступне.

У травні, червні, липні, вересні 2010 року позивачем у ТОВ "Житниця" було придбано насіння соняшника, що підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними №22 від 29.04.2010 р.,№58 від 14.07.2010 р., №57 від 13.07.2010 р.,№ 55 від 11.07.2010 р., № 54 від 10.07.2010 р.,№ 53 від від 07.07.2010 року,№50 від 06.07.2010р.,№33 від 31.05.2010 р., №32 від 29.05.2010р., № 31 від 28.05.2010 р., №30 від 26.05.2010 р., №29 від 22.05.2010р., №28 від 21.05.2010 р., № 24 від 07.05.2010р., № 26 від 19.05.2010 р., № 23 від 03.05.2010 р., №35 від 02.06.2010р., № 34 від 01.06.2010 р.,№ 36 від 03.06.2010 р.,№ 37 від 05.06.2010 р.,№ 38 від 06.06.2010 р., №39 від 06.06.2010 р.,№ 40 від 09.06.2010 р.,№ 41 від 10.06.2010 р.,№ 42 від 11.06.2010 р., № 43 від 12.06.2010 р., № 44 від 16.06.2010 р., №45 від 17.06.2010 р., № 46 від 24.06.2010 р., №61 від 11.09.2010 р.,№62 від 19.09.2010р.(Т.10,а.с.56-63,65,67-68,71-72,74-92); та відповідними видатковими накладними (Т.2,а.с.52-55,116-126; Т.12,а.с.103-104,117) на загальну суму 2 523 634,15 грн. (із них ПДВ - 504726,83 грн.).

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідним платіжними дорученнями та банківськими виписками по рахунку (Т.2,а.с. 236-250; Т.3,а.с.1-2,8,44-45,47; Т.12,а.с.100-102;Т.12,а.с.141; Т.13,а.с. 179,184,185,205,208,209,210,215,219,221,223,225,228,230-231,235;Т.14,а.с.12-13).

При цьому, за взаємовідносинами із вказаним контрагентом позивачем сформовано податковий кредит на суму 405258,00 грн, а до витрат віднесено 2026290,00 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Агронікс-М" судом встановлено наступне.

У листопаді 2010 року позивачем у ТОВ "Агронікс-М" було придбано насіння соняшника на загальну суму 1 413 917,20 грн. (із них ПДВ - 282783,44 грн.).

Факт придбання насіння соняшнику підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними №161 від 26.11.2010р., №160 від 11.11.2010р., №47 від 03.11.2010р., №50 від 04.11.2010р.,№70 від 05.11.2010р., № 72 від 07.11.2010р., №71 від 06.11.2010р., №158 від 08.11.2010р., №159 від 09.11.2010р., (Т.10,а.с.247-255), видатковими накладними (Т.2, а.с.81-89; Т.12, а.с.123,)

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідним платіжними дорученнями та банківськими виписками по рахунку (Т.2, а.с.177-179, 201, Т.4 а.с.116-128, Т.7, а.с.5-18).

До витрат позивачем віднесено 1178264,00 грн, податковий кредит сформовано на суму 235653,00 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Магнолія -Л" судом встановлено наступне.

У грудні 2010 року позивачем у ТОВ "Магнолія -Л" було придбано насіння соняшника, що посвідчується наявними у матеріалах справи податковими накладними №586 від 28.12.2010 р., №552 від 19.12.2010 р., №551 від 17.12.2010 р., №546 від 16.12.2010 р.,№524 від 14.12.2010 р. (Т.10.,а.с.219-220,222-224), видатковими накладними (Т.2, а.с.90-91,168-170) на загальну суму 878188,54 грн. (із них ПДВ - 175637,70 грн.).

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідним платіжними дорученнями та банківськими виписками по рахунку (Т.3,а.с.19; Т.12,а.с.86-87;Т.13,а.с.188,194;Т.14,а.с.2,).

За взаємовідносинами із вказаним контрагентом позивачем сформовано податковий кредит на суму 146365,00 грн та витрати в сумі 731824,00 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Епоха-Агро" судом встановлено наступне.

У листопаді, грудні 2010 року позивачем у ТОВ "Епоха-Агро" було придбано насіння соняшника на загальну суму 30 062 505,08 грн. (із них ПДВ - 6012501,01 грн.).

Факт придбання насіння соняшника підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними №82 від 09.12.2010 р., №52 від 24.11.2010 р., №64 від 30.11.2010 р., № 63 від 29.11.2010р., № 59 від 26.11.2010 р.,№57 від 25.11.2010 р., № 49 від 23.11.2010 р., № 69 від 19.11.2010 р., №68 від 01.12.2010 р., № 70 від 02.12.2010р., №72 від 03.12.2010 р.,№ 74 від 06.12.2010 р., №77 від 07.12.2010 р., № 79 від 08.12.2010 р.,№ 86 від 10.12.2010 р., № 91 від 13.12.2010р., №94 від 14.12.2010 р.,№ 95 від 15.12.2010 р., №98 від 16.12.2010 р., №100 від 17.12.2010 р.,№103 від 20.12.2010 р.,№104 від 21.12.2010 р.,№105 від 22.12.2010 р., №109 від 24.12.2010 р., №82 від 09.12.2010 р., (Т.10, а.с.181,225-246; Т.11,а.с.38), та видатковими накладними (Т.11,а.с.14-37).

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідним платіжними дорученнями та банківськими виписками по рахунку (Т.2 а.с.176,182,186; Т.3 а.с.29, 41,63,20,30,32-33,37,49-52, 57,67-68,70-73; Т.12,а.с.88-99;Т.13,а.с.165, 167;Т.14,а.с.3,18-19).

Витрати позивача склали 25052087,00 грн, податковий кредит сформовано на суму 1760224,00 грн.

На посвідчення факту транспортування придбаного у вищезазначених контрагентів товару до місця їх подальшої реалізації та переробки позивач надав суду відповідні товарно-транспортні накладні (Т.3,а.с.116-133,136,138-154, 159,169,171-177,181-196,198,203-204,219-227,229-237,239-247;Т.4,а.с.3-20,45-61,80-96,100-102, 104-111, 114-115, 129-151, 188-189,194,223-226,239,246; Т.5,а.с.11-15,18-20,28,56-58; Т.6,а.с.1-6,10-14,26-27,31-33,36-39,43,60-88,108-112,124-131,141-147,153-158,164-165,169-171; Т.7, а.с. 2-4, 19-26, 30-54, 59-62, 886-94, 88-104,121-131,140-144, 147-148, 152-156, 158-162,164-165,171-173,220,229-250;Т.8,а.с.1,30-32,50,70,72,75-98,177-178,185-188,192-196, 230-231, 236,238, 243-245,247,250, Т.4,а.с.153-159,161-187,190-193,195-222, 227-238, 247-250; Т.5,а.с.1-10,16-17,23-27,29-52,59-65,175-200,207-215;Т.8,а.с.2,8-18,20-29, 33-48,51-67;Т.13,а.с.186,192-193,194,196,236,239,240,248, 249, Т.3, а.с.85-108,112-115,133-134,137, 155, 157-158,160-168,170,180,199-202, 205-208,212-214,217-218;Т.4,а.с.24-30, 32-40, 42-43, 63-68, 70-78; Т.6,а.с.7-9,15-24,28-30,114-123, 134,148-152, 162-163; Т.7, а.с.67-82, 97, 105-120,136-137,145-146,149;Т.8,а.с.68-69,73-74,94-105,134-157,161-176,179-180,189-191, 197-219, 234-235, 237,239-242,246, Т.3, а.с. 197, 209-211, 215-216, 228,238,248-250;Т.4,а.с.1-2, 21-23,31,41,44,69,79,97-99,103,112-113,152,160-168, Т.6., а.с.25, 34-35, 40-42, 133,159-161,166; Т.7,а.с.27-29,66-67,83-85,95-96,132-134,138,150-151, 157, 163,166-167,225, Т.8,а.с19, Т.6,а.с.44, Т.8,а.с.158-160, Т.5,а.с.70-73).

Принагідно суд зазначає, що за інформацією, наданою на вимогу суду Управлінням Державної автомобільної інспекції УМВС України в Кіровоградській області, автомобілі, зазначені у вказаних товарно-транспортних накладних, існують в об'єктивні дійсності та придатні до перевезення сільськогосподарської продукції в обсягах, зазначених у товарно-транспортних накладних.

За таких умов суд доходить висновку, що позивачем належно оформленими первинними бухгалтерськими документами підтверджено право на формування податкового кредиту та валових витрат за взаємовідносинами з ТОВ "Житниця", ТОВ "Компанія "Агрокомплекс", ТОВ Холдингова компанія "Агротехтрейд", ТОВ "Агромарин -М", ТОВ "Агронікс-М", ТОВ "Магнолія -Л", ТОВ "ТД "Укрпостач", ТОВ "Епоха-Агро".

Водночас, при розгляді даної справи суд не обмежується формальним застосуванням приписів Закону України „Про податок на додану вартість" та Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", а вважає за необхідне встановити фактичні обставини вчинення відповідних господарських операцій у контексті доктрини „ділова мета".

Крім того, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 02 червня 2014 року звернув увагу, що суду слід надати правову оцінку доводам відповідача про те, що в результаті проведення спірних господарських операцій позивача не відбулося збільшення економічних вигод підприємства.

Суд враховує, що пунктом 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за N 860/4153, передбачено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. За змістом пункту 8 зазначеного Положення дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається, коли, зокрема, є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов'язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Відтак, з метою перевірки обґрунтованості заявленої позивачем податкової вигоди та достовірності наданих первинних документів необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької діяльності ТОВ „Агроспецсервіс".

Суд вважає, що перевірка таких доводів відповідача у спірних правовідносинах підлягає дослідженню у сув'язі з обставинами подальшої реалізації позивачем придбаного у вищезазначених контрагентів насіння соняшника.

У матеріалах справи наявні договори поставки, укладені між ТОВ "Агроспецсервіс" та ТОВ "Креатив Постач", а також між позивачем та ЗАТ "Креатів" (Т.6, а.с.173-213, Т.9,а.с.14-46,65-89,120-158,193-245; Т.12, а.с.147-155,205-250; Т.13, а.с.1-36; Т.14,а.с.38-139).

Вказаними договорами обумовлено кількість товару, який позивач зобов'язався поставити вказаним контрагентам, його якісні характеристики, ціна та строки поставки.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, що на виконання вищезазначених договорів поставки позивач реалізував ТОВ „Креатив Постач" та ЗАТ „Креатів", зокрема, придбане у ТОВ "Житниця", ТОВ "Компанія "Агрокомплекс", ТОВ Холдингова компанія "Агротехтрейд", ТОВ "Агромарин -М", ТОВ "Агронікс-М", ТОВ "Магнолія -Л", ТОВ "ТД "Укрпостач", ТОВ "Епоха-Агро" насіння соняшника.

Як вбачається з матеріалів справи, середньозважена вартість однієї тонни придбаного позивачем насіння соняшника є меншою від показника, розрахованого шляхом ділення вартості реалізованої ТОВ „Агроспецсервіс" продукції на кількість відвантажених ЗАТ „Креатів" та ТОВ „Креатив Постач" тонн насіння соняшника (Т.12, а.с. 51-250, Т.13, а.с. 1-33, Т. 14, а.с. 1-133).

Так, партія поставленого позивачем насіння соняшника за договорними зобов'язаннями із ЗАТ „Креатів" склала 1002,38 тонн та була реалізована позивачем за 3811887,79 грн.

Обсяг поставки насіння соняшника позивачем ТОВ „Креатив Постач" склав 25712,02 тонни, загальна вартість поставленого товару - 101197213,57 грн.

При цьому суд враховує, що позивач не поніс витрат на зберігання товару та транспортування товару до місцезнаходження покупців, позаяк насіння доставлялося безпосередньо до місцезнаходження виробничих потужностей покупців, що підтверджується вищезазначеними товарно-транспортними накладними.

За таких умов очевидним є отримання позивачем економічної вигоди за спірними правовідносинами.

Натомість податковим органом такі обставними не враховані, так само як і не взято до уваги те, що договорами поставки, укладеними між позивачем та ТОВ „Креатив Постач" та ЗАТ „Креатів" обумовлено, що у випадку прострочення продавцем (ТОВ „Агроспецсервіс" з власної вини строку поставки товару, продавець сплачує на користь покупця пеню в сумі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення поставки.

Викладеним спростовуються висновки податкового органу про те, що рентабельність спірних господарських операцій позивача не може бути економічно обґрунтованою та свідчити про наміри використовувати товар у господарській діяльності підприємства.

Зазначені обставини у їх сукупності дають підстави для висновку, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит та віднесено до валових витрат суми за взаємовідносинами з ТОВ "Житниця", ТОВ "Компанія "Агрокомплекс", ТОВ Холдингова компанія "Агротехтрейд", ТОВ "Агромарин -М", ТОВ "Агронікс-М", ТОВ "Магнолія -Л", ТОВ "ТД "Укрпостач", ТОВ "Епоха-Агро".

Аналогічного висновку суд доходить, досліджуючи взаємовідносин позивача з ПП „Інбуд"та ТОВ „Євротурбіна".

Так, у квітні та липні 2010 року позивачем було придбано у ПП „Інбуд" з'ємники, аерозоль Loctite, філтр тосолу А77544 (WF20171), привод JD 39299, генератор 11.203.566, строп 4СК1 16,0/4000.

Факт придбання позивачем товару підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними №83 від 29.07.2010 р., №24 від 15.04.2010р., №8 від 27.04.2010 р., №49 від 05.07.2010 р., №48 від 05.07.2010 р. (Т.10,а.с. 93-97), відповідними видатковими накладними (Т.2,а.с.67; Т.11,а.с.40-44), на загальну суму 27173,00 грн. (із них ПДВ- 5434,60 грн.).

Розрахунок за придбаний товар ТОВ "Агроспецсервіс" здійснювало у безготівковій формі, про що свідчать відповідні виписки з банку по особовому рахунку (Т.12,а.с.116,167;Т.13,а.с.189,201-202,225;Т.14,а.с.14).

На підтвердження подальшої реалізації придбаного у ПП "Інбуд" товару, позивачем надано відповідні видаткові та податкові накладні (Т.13, а.с.38-51).

Витрати становили 8763,00 грн, податковий кредит сформовано на суму 2584,00 грн.

У жовтні 2010 року позивач придбав у ТОВ „Євротурбіна" гідроциліндр 80/55-560.

Факт придбання позивачем товару підтверджується наявними у матеріалах справи податковою накладною №111004 від 11 жовтня 2010 р., (Т.10,а.с.256), відповідною видатковою накладною (Т.2,а.с.73), на загальну суму 3100,00 грн. (із них ПДВ- 516,67 грн.).

Придбані у ТОВ "Євротурбіна" запасні частини в подальшому позивачем були реалізовані ПП "Агрофірма Митрофанівська", що посвідчується відповідною видатковою та податковою накладною (Т.13,а.с.35-36).

Розрахунок за придбаний товар ТОВ "Агроспецсервіс" здійснювало у безготівковій формі (Т.13,а.с.37).

Витрати позивача склали 2583,00 грн, податковий кредит сформовано на суму 517,00 грн.

Даючи правову оцінку наведеним доказам, суд вважає, що ними підтверджується реальний характер господарських операцій позивача та вищевказаних контрагентів а відтак - і правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість та віднесення відповідних сум до валових витрат.

Щодо взаємовідносин позивача з ПП ОСОБА_5 суд вважає за необхідне вказати таке.

01 квітня 2010 року між ТОВ "Агроспецсервіс" (замовник) та ПП ОСОБА_5 (виконавець) укладено договір надання маркетингових послуг №001, предметом якого є проведення виконавцем маркетингових досліджень за напрямками, визначеними у договорі, зокрема: продаж цукру (Т.1, а.с.152-153).

Для посвідчення факту отримання таких послуг позивачем надано акт здачі-прийняття виконаних робіт (Т., а.с.15) та копію платіжного доручення №130 від 07.04.2010 р. (Т. 3, а.с. 64) на загальну суму 39588,00 грн.

Представник позивача пояснив, що завдяки взаємовідносинам позивача з даним контрагентом, ТОВ "Агроспецсервіс" було укладено договір купівлі-продажу цукру з ТОВ "Інтерлексіс", що посвідчується доданим до матеріалів справи договором (Т.13,а.с.155-156).

Суд зауважує, що податковий кредит за спірними правовідносинами позивачем не формувався, натомість до валових витрат віднесено 39588,00 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ФОП ОСОБА_4 судом встановлено наступне.

27 квітня 2010 року та 16 березня 2010 року між ТОВ "Агроспецсервіс" (замовник) та ФОП ОСОБА_4 (виконавець) укладено договір надання посередницьких послуг №27/4, предметом якого є надання посередницьких послуги в торгівлі сільськогосподарською продукцією (Т.1,а.с.158-160;Т.13,а.с.112-114).

Отримання послуг за вищезазначеним договором позивач підтверджує актами здачі-прийняття виконаних робіт (Т.2,а.с.17) та відповідним звітом (Т.13, а.с.115) на загальну суму 235 723,59 грн.

Судом встановлено також, що розрахунок за надані послуги ТОВ "Агроспецсервіс" здійснювало у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок контрагента, про що свідчить відповідне платіжне доручення (Т.3,а.с.64,Т.13,а.с.153-154).

Податковий кредит за взаємовідносинами із вказаним контрагентом не формувався, до валових витрат віднесено 235723,00 грн.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, завдяки взаємовідносинам позивача з даним контрагентом, ТОВ "Агроспецсервіс" було реалізовано товару (цукру) на загальну суму 4956975,00 грн. контрагентам-покупцям: ТОВ "Кіровоградоптсервіс", УМОТБ Кіровоградської обласної спілки споживчих товариств, ТОВ "ГУТ", ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ЗАТ "Шполянський завод продтоварів", ТОВ ВКФ "КОРАДО-ІМПЕКС", ТОВ "Принцеса енд компані", ТОВ "АПК"Розкішна", що посвідчується також відповідними договорами та видатковими накладними (Т.13,а.с.116-152).

Більш того, суд зазначає, що ряд вказаних договорів містить посилання на факт посередництва зазначених суб'єктів господарювання.

Системний аналіз вищезазначених правових норм, дослідження наявних в матеріалах справи договорів, податкових та видаткових накладних, актів здачі-прийняття виконаних робіт, свідчать про те, що документи, на підставі яких позивач сформував податковий кредит та валові витрати за взаємовідносинами з ПП "Інбуд" та ТОВ "Євротурбіна", а також валові витрати за взаємовідносинами з ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5, відповідають критеріям первинного документу, а відтак - дії позивача щодо формування податкового кредиту є правомірними. Подані позивачем банківські документи, за якими здійснювалася оплата товарів та послуг, є достовірними доказами виконання контрагентами позивача зобов'язань, обумовлених договорами поставки.

Разом з тим, суд зазначає, що податковим повідомленням-рішенням № позивачеві нараховано також податкові зобов'язання з податку на додану вартість на суму 45417,00 грн.

Так, позивачем не спростовано, що у вересні 2010 року ТОВ „Агроспецсервіс", отримавши від СЗАТ „Миколаївське" податкові накладні №18 від 15 вересня 2010 року та № 14 від 30 вересня 2010 року на загальну суму 1525040,00 грн, сформувало податковий кредит на суму ПДВ 254173,33 грн.

Натомість у жовтні 2010 року СЗАТ „Миколаївське" повернуло позивачеві частину попередньої оплати за товар (сільськогосподарську продукцію) в сумі 272500 грн.

Відтак, позивач втратив право на формування податкового кредиту за вказаними взаємовідносинами на суму 45417,00 грн.

Однак, самостійно у податковій звітності за жовтень 2010 року ТОВ „Агромпецсервіс" відповідні показники не відкоригувало. Так само, не містять матеріали справи підтвердження самостійного коригування позивачем таких показників і у наступних (доперевірочних) податкових періодах.

Викладене свідчить про правомірне донарахування позивачеві податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 45417,00 грн та штрафних санкцій в сумі 11354,25 грн податковим повідомленням-рішенням №.

Зважаючи на встановлені вище обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, яким ТОВ "Агроспецсервіс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 17884485,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 4471122,00 грн., № , яким ТОВ "Агроспецсервіс" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 867656,00 грн, а також податкового повідомлення-рішення № в частині, якою ТОВ "Агроспецсервіс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 10557152,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 5289930,75 грн.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині, що стосується скасування податкового повідомлення-рішення від 13 вересня 2011 року №, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Оскаржене податкове повідомлення-рішення базується, зокрема, на висновках акту перевірки про те, що податкову соціальну пільгу у квітні 2010 року позивачем необґрунтовано застосовано до осіб, місячний оподатковуваний дохід яких перевищив законодавчо встановлений прожитковий мінімум, помножений на 1,4 та округлений до найближчих 10 грн. За таких умов, вважає відповідач, позивачем занижено податок на доходи фізичних осіб на суму 2831,64 грн. (Т.1, а.с. 136).

Так, у квітні 2010 року працівникам ТОВ „Агроспецсервіс" ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_2, ОСОБА_26, ОСОБА_3, ОСОБА_27 була нарахована заробітна плата двома розрахунково-платіжними відомостями, сума яких у сукупності перевищила розмір суми доходу, що дає право на застосування податкової соціальної пільги.

Натомість позивач вказує на те, що у квітні 2010 року вищезазначеним працівникам була проведена доплата за січень-березень 2010 року з метою приведення заробітної плати працівників за попередні періоди до рівня мінімальної (Т. 13, а.с. 99).

Відповідно до статті 6 Закону «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин) платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного з джерел на території України від одного працедавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги.

Згідно підпункту 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 Закону України "Про податок з доходу фізичних осіб", податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та відшкодування), якщо його розмір не перевищує суми, яка дорівнює сумі місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженої на 1,4 та округленої до найближчих 10 гривень.

Доходом, у свою чергу, є сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами ( пункт 1.2. статті 1 Закону України "Про податок з доходу фізичних осіб").

Пункт 1.7. статті 1 вказаного Закону визначає звітний податковий період як проміжок часу, який розпочинається з першого календарного дня першого місяця такого періоду та закінчується останнім календарним днем останнього місяця такого періоду. Для місячного податкового періоду перший та останній місяці збігаються.

Згідно підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 Закону №889-ІV податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Пунктом 19.2 ст.19 Закону України №889-ІV визначено, що особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Максимальний дохід, до якого у 2010 році застосовувалась податкова соціальна пільга, становив 1220 грн. ( 896,00 грн. х 1,4=1216,60 грн.) та округлено до найближчих 10 гривень).

З аналізу вказаних норм у їх системному зв'язку суд доходить висновку, що визначальною умовою для набуття особою права на податкову соціальну пільгу є сума доходу, отримана такою особою у відповідному звітному періоді. При цьому законом не встановлено застережень щодо виключення з доходу особи сум, нарахованих (доплачених) такій особі у звітному періоді за попередні періоди.

За таких умов суд погоджується з висновками податкового органу про заниження позивачем сум податку на доходи фізичних осіб за квітень 2010 року на 2831,64 грн.

З тих самих міркувань суд вважає обґрунтованими висновки відповідача про заниження позивачем податку з доходів фізичних осіб на суму 14,83 грн внаслідок застосування ТОВ „Агроспецсервіс" податкової соціальної пільги до доходів ОСОБА_28 (Т. 1, а.с. 138).

Крім того, спірним податковим повідомленням-рішенням позивачеві нараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 122,10 грн внаслідок того, що до доходів ОСОБА_29, ОСОБА_30 та ОСОБА_31 у квітні 2010 року позивачем було протиправно застосовано податкову соціальну пільгу після припинення трудових відносин таких осіб з ТОВ „Агроспецсервіс".

Матеріали справи містять заяви про застосування податкової соціальної пільги від вказаних осіб (Т.5,а.с. 225-230).

Водночас, у відповідності з підпункту 6.3.2. пункту 6.3 Закону платник податку подає працедавцю заяву про самостійне обрання місця застосування податкової соціальної пільги за формою, визначеною центральним податковим органом. Платник податку, який змінює за самостійним рішенням місце отримання податкової соціальної пільги, зобов'язаний надати працедавцю за попереднім місцем її застосування заяву про відмову від такої пільги за формою, визначеною центральним податковим органом. Така заява не подається, якщо платник податку припиняє трудові відносини з таким працедавцем з будь-яких підстав, а також у випадках, визначених у підпункті 6.3.3 цього пункту.

Працедавець відображає у складі річної податкової звітності всі випадки отримання заяв платників податку про застосування пільги та заяв про відмову від такої пільги.

Відповідно до пункту 6 Порядку надання документів та їх складу при застосуванні податкової соціальної пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2003 № 2035, якщо платник податку прийняв рішення про зміну місця отримання (застосування) пільги або втратив право на її отримання, він подає працедавцю за попереднім місцем застосування пільги заяву за формою, встановленою Державною податковою адміністрацією. Заява про відмову від застосування пільги не подається у разі, коли платник податку припиняє трудові відносини з таким працедавцем з будь-яких підстав, а також у випадках, зазначених у підпунктах "а" - "д" підпункту 6.3.3 статті 6 Закону.

У разі отримання працедавцем заяви про відмову від пільги вона не застосовується до доходів платника податку у вигляді заробітної плати за місяць, в якому працедавець отримав заяву (пункт 8 цього Порядку).

Зміст вказаних правових норм встановлює, що юридичним фактом з яким законодавець пов'язує припинення застосування податкової соціальної пільги є заява працівника про відмову від такої пільги.

Разом із тим, вказаними нормами не встановлено, що норми пункту 8 Порядку поширюються також на платників податку, які припинили трудові відносини з працедавцем, однак не подали заяви про відмову від застосування податкової соціальної пільги.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України у постанові від 13 серпня 2014 року у справі № К/9991/60132/11.

При відсутності в правовій нормі прямої вказівки, що податкова соціальна пільга не застосовується при виплаті заробітної плати працівникам за період часу впродовж календарного місяця, в якому вони були звільнені з роботи, та з огляду на те, що матеріалами справи не підтверджено фактів подання заяв про відмову від податкової соціальної пільги від ОСОБА_29, ОСОБА_30 та ОСОБА_31, суд доходить висновку, що позивачеві у цій частині протиправно донараховано податкові зобов'язання із податку з доходів фізичних осіб на суму 122,10 грн та відповідні штрафні санкції.

Крім того, податковий орган стверджує, що працівники ТОВ „Агроспецсервіс" ОСОБА_25 та ОСОБА_11 у перевірений період були зареєстровані як суб'єкти підприємницької діяльності, а відтак - не мали права на застосування податкової соціальної пільги, що потягло за собою заниження позивачем податку з доходів фізичних осіб на суму 847,21 грн (Т.1, а.с. 139).

Підпунктом 6.3.3 пункту 6.3 статті 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено обмеження для застосування податкової соціальної пільги до доходів платника податку, якщо він отримує протягом звітного податкового місяця одночасно такі доходи, як доходи самозайнятої особи від підприємницької діяльності, а також іншої незалежної професійної діяльності.

Отже, сам по собі факт реєстрації особи як суб'єкта підприємницької діяльності, за умови відсутності доходів від такої діяльності, згідно положень Закону не є перешкодою для отримання такою особою податкової соціальної пільги.

Беручи до уваги те, що відповідачем під час перевірки позивача не встановлено факт отримання доходів від підприємницької діяльності працівниками позивача ОСОБА_25 та ОСОБА_11, а також в ході судового розгляду не надано доказів на підтвердження наведеного факту, висновок про неправомірне надання позивачем в порушення підпункту 6.3.3. пункту 6.3. статті 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» соціальної пільги працівникам, внаслідок чого не утримано податку з доходів в розмірі 847,21 грн, суд вважає необгрунтованим.

Поатковий орган стверджує також про безпідставне застосування позивачем податкової соціальної пільги до доходів ОСОБА_18, оскільки така особа користувалась пільгою більше, ніж у одного працедавця. Відтак, відповідач дійшов висновку про заниження ТОВ „Агроспецсервіс" податку на доходи фізичних осіб в сумі 521,39 грн (Т.1, а.с. 140).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_18 подала до ТОВ „Агроспецсервіс" заяву про застосування податкової соціальної пільги, в якій зазначила, що їй відомо про застосування податкової соціальної пільги за одним місцем нарахування (виплати) місячного доходу у вигляді заробітної плати (Т. 5, а.с. 22/).

Відтак, позивач у встановленому законом порядку відображав у складі податкової звітності факт отримання заяви від ОСОБА_18 про застосування податкової соціальної пільги, а також подавав щоквартально у податковий орган розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку із зазначенням ідентифікаційного номера працівника та факту застосування щодо її заробітної плати податкової соціальної пільги.

Відповідно до вимог статті 24 Кодексу законів про працю України при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

При цьому, згідно статті 25 КЗпП України, при укладенні трудового договору забороняється вимагати від осіб, які поступають на роботу, відомості про їх партійну і національну приналежність, походження, реєстрацію місця проживання чи перебування та документи, подання яких не передбачено законодавством.

Відтак, позивач не мав права як працедавець вимагати від працівника довідок про те, що ОСОБА_18 користується податковою соціальною пільгою у іншого працедавця, а з будь-яких інших джерел дізнатися цю інформацію - не мав можливості.

Відповідно до вимог підпунктів 6.3.1-6.3.5 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", податкова соціальна пільга застосовується до нарахованого місячного доходу платнику податку у вигляді заробітної плати виключно за одним місцем його нарахування (виплати).

Платник податку подає працедавцю заяву про самостійне обрання місця застосування податкової соціальної пільги (далі - заява про застосування пільги) за формою, визначеною центральним податковим органом.

Податкова соціальна пільга не може бути застосована до інших доходів платника податку, якщо він отримує протягом звітного податкового місяця одночасно доходи самозайнятої особи від підприємницької діяльності, а також іншої незалежної професійної діяльності.

Якщо у порушення норм цього пункту платник податку подає заяву про застосування пільги більш ніж одному працедавцю або якщо платник податку при отриманні доходів, визначених у підпункті 6.3.3 цього пункту, подає таку заяву іншому працедавцю, внаслідок чого податкова соціальна пільга фактично застосовується також при отриманні інших доходів протягом будь-якого звітного податкового місяця, то такий платник податку втрачає право на отримання податкової соціальної пільги за всіма місцями отримання доходу починаючи з місяця, у якому мало місце таке порушення, та закінчуючи місяцем, у якому право на застосування податкової соціальної пільги відновлюється.

Центральний податковий орган встановлює порядок періодичного інформування платників податку про наявність порушень ними норм підпункту 6.3.1 цього пункту, виявлених на підставі даних податкової звітності чи документальних перевірок.

Працедавець, який на підставі належним чином отриманої заяви платника податку про застосування пільги застосовує таку пільгу, не несе будь-якої відповідальності за порушення таким платником податку вимог підпункту 6.3.1 цього пункту, за винятком, коли такий працедавець і такий платник податку є пов'язаними особами або коли суд встановлює факт змови між таким працедавцем і таким платником податку, спрямованої на ухилення від оподаткування цим податком.

Таким чином, на підставі отриманої від платника податку заяви, працедавець зобов'язаний застосовувати соціальну пільгу з моменту одержання такої заяви. Оскільки законодавством не передбачено обов'язку працедавця перевіряти те, чи користується працівник податковою соціальною пільгою деінде, до нього не може бути застосовано відповідальність за порушення такими працівниками вимог закону щодо отримання податкової соціальної пільги. Така відповідальність повинна застосовуватися до самих працівників - платників податку, а не на роботодавця - податкового агента.

З положень Порядку інформування органами державної податкової служби України платників податку про наявність порушень застосування податкової соціальної пільги, затвердженого наказом ДПА України від 30.09.2003р. №461, вбачається, що податковий орган, виявивши порушення щодо застосування податкової соціальної пільги, повідомляє платника податку про наявність такого порушення та про втрату права на застосування податкової соціальної пільги.

Однак, матеріали справи не містять доказів надіслання такого повідомлення на адресу позивача.

Із зазначеного вище вбачається, що обов'язок контролювати дотримання платниками податків вимог Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" покладено саме на органи податкової служби.

Таким чином, позивач не повинен нести відповідальність за порушення найманими працівниками вимог підпункту 6.3.1 пункту 6.3 статті 6 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", що виключає наявність підстав для донарахування позивачеві податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб на суму 521,39 грн.

Крім того, спірним податковим повідомленням-рішенням позивачеві донараховане податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 525,00 грн за наслідками правовідносин з ФОП ОСОБА_32

Так, 05 липня 2010 року позивачем здійснено передоплату на користь вказаного суб'єкта господарювання на суму 3500,00 грн за насоси UDOR.

Вказаний товар позивач отримав згідно видаткової накладної № 19 від 08 листопада 2010 року.

Оскільки ФОП ОСОБА_32 перебувала у статусі платника єдиного податку, ТОВ „Агроспецсервіс" відобразило цей факт у податкових розрахунках ф.1ДФ за ознакою « 42- Дохід, виплачений самозайнятій особі», без нарахування та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб.

Проте, при проведенні перевірки відповідачем виявлено, що державну реєстрацію ФОП ОСОБА_32, яка померла 02 липня 2010 року, скасовано 02 серпня 2010 року (Т.1,а.с. 141).

За таких умов податковий орган дійшов висновку, що „вищевказані операції з ТОВ „Агроспецсервіс" здійснювала не ФОП ОСОБА_32, а невстановлена особа, яка не є платником єдиного податку".

Суд, не спростовуючи обставин, встановлених податковим органом, вважає за необхідне вказати, що положеннями Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" презюмується сплата податковим агентом податку з доходів фізичних осіб за конкретно визначеного (ідентифікованого) платника податку.

З огляду на викладене, за відсутності факту встановлення особи, яка отримала дохід від операцій з ТОВ „Агроспецсервіс" замість померлої ФОП ОСОБА_32, суд вважає передчасними висновки податкового органу про донарахування позивачеві податку з доходів фізичних осіб на суму 525,00 грн.

Підсумовуючи викладене, суд робить висновок про протиправне донарахування позивачеві штрафних санкцій на суму 503,93 грн податковим повідомленням-рішенням № від 13 вересня 2011 року.

Згідно частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем документально підтверджена сплата судового збору в розмірі 2149,00 грн. за вимоги майнового характеру (Т.1, а.с.2), а тому сума судового збору пропорційно до задоволених вимог майнового характеру присуджується позивачеві.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 вересня 2011 року №, в частині, якою ТОВ "Агроспецсервіс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 10557152,00 грн. та за штрафними санкціями - в сумі 5289930,75 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 вересня 2011 року №, яким ТОВ "Агроспецсервіс" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 867656,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 вересня 2011 року №, яким ТОВ "Агроспецсервіс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 17884485,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 4471122,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №, в частині, якою ТОВ "Агроспецсервіс" визначено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 2015,70 грн. за основним платежем та за штрафними санкціями - в сумі 711,61 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агроспецсервіс" судовий збір у розмірі 2144,70 грн (дві тисячі сто сорок чотири гривні, сімдесят копійок) з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.В. Кравчук