Справа № 554/16108/14-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 р.Справа № 554/16108/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора Державної патрульної служби ВДАІ ПМУ УМВС України сержанта міліції Лемішка Артема Володимировича, Інспектора Державної патрульної служби ВДАІ ПМУ УМВС України прапорщика міліції Жушман Максима Анатолійовича на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 12.01.2015р. по справі № 554/16108/14-а

за позовом ОСОБА_3

до Інспектора Державної патрульної служби ВДАІ ПМУ УМВС України сержанта міліції Лемішка Артема Володимировича, Інспектора Державної патрульної служби ВДАІ ПМУ УМВС України прапорщика міліції Жушман Максима Анатолійовича

про визнання протиправними дій та бездіяльності,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з адміністративним позовом до Інспектора ДПС ВДАІ ПМУ УМВС України сержанта міліції Лемішко А.В., Інспектора ДПС ВДАІ ПМУ УМВС України прапорщика міліції Жушман М.А, в якому просила: визнати протиправними дії Інспектора ДПС ВДАІ ПМУ УМВС України сержанта міліції Лемішко А.В. щодо затримання транспортного засобу, який не перешкоджав дорожньому руху; визнати протиправними дії. Інспектора ДПС ВДАІ ПМУ УМВС України прапорщика міліції Жушмана М.А. щодо затримання транспортного засобу, який не перешкоджав дорожньому руху; визнати протиправною бездіяльність Інспектора ДПС ВДАІ ПМУ УМВС України сержанта міліції Лемішко А.В. щодо не виконання свого обов'язку надати їй можливість і не вжиття заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації іншою особою за її власним вибором; визнати протиправною бездіяльність Інспектора ДПС ВДАІ ПМУ УМВС України прапорщика міліції Жушмана М.А. щодо не виконання свого обов'язку надати їй можливість і не вжиття заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації іншою особою за її власним вибором.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 12.01.2015р. по справі № 554/16108/14-а позов задоволено.

Відповідачі, не погоджуючись із постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 12.01.2015р., подали апеляційну скаргу, відповідно до якої просять скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту дослідження обставин у справі.

В судовому засіданні, призначеному на 12.03.2015 року, відповідачі та їх представник апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі з підстав та мотивів, наведених у скарзі.

Позивач в судовому засіданні, призначеному на 12.03.2015 року, проти задоволення апеляційної скарги заперечувала у повному обсязі, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, а також пояснила, що оскаржує дії відповідачів, вчинені при виконанні повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

У справі оголошено перерву до 19.03.2015 року.

В судовому засіданні 19.03.2015 року прийнято ухвалу про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 року поновлено провадження у справі та призначено її розгляд на 14.05.2015 року.

В судовому засіданні, призначеному на 14.05.2015 року позивач надала пояснення, відповідно до яких проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції.

Відповідачі в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 27 грудня 2013 року ОСОБА_3 керувала транспортним засобом - автомобілем «Chevrolet Captiva» д.н.з. НОМЕР_1, який належить їй на праві власності, рухалася по проспекту Вавілова, 15 у м. Полтаві та була зупинена відповідачами, які встановили факт вчинення нею адміністративного правопорушення.

Відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, матеріали за ст. 130 ч. 1 КУпАП направлено для вирішення до суду (а.с. 10).

В зазначеному протоколі вказано, що до нього долучається акт затримання транспортного засобу.

Автомобіль поміщено на спеціальний майданчик.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що при затриманні автомобіля, який належить позивачу, відповідачі діяли не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, за фактом порушення ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2014 року її визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП) та закрито провадження по справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с 27-28).

Позивач, оскаржуючи дії працівників ДПС, посилається на те, що автомобіль не створював перешкоди для дорожнього руху, а отже у відповідачів не було достатніх підстав для доставляння транспортного засобу на спеціальний майданчик.

Відповідно до ст. 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтями 121- 1, 122- 5, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132- 1, 206-1 цього Кодексу, працівник відповідного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов'язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата.

Порядок, який визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1102 (далі - Порядок №1102).

Пунктом 2 зазначеного Порядку визначено, що тимчасове затримання транспортного засобу уповноваженою особою Державтоінспекції проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Крім того, процедуру оформлення працівниками Державної автомобільної інспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тимчасового затримання транспортного засобу, здійснення тимчасового вилучення посвідчення водія, ліцензійної картки на транспортний засіб та організацію діловодства в підрозділах Державтоінспекції МВС з питань забезпечення безпеки дорожнього руху визначає Інструкція з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 року №77 (далі - Інструкція).

Пунктом 8.1 зазначеної Інструкції передбачено, що тимчасове затримання транспортного засобу посадовою особою Державтоінспекції МВС проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху - робить неможливим рух транспортних засобів проїзною частиною відповідно до Порядку №1102.

З системного аналізу зазначених норм випливає, що працівник Державтоінспекції, у разі порушення водієм транспортного засобу, зокрема, статті 130 КУпАП, має право затримати цей транспортний засіб на спеціальний майданчик, лише якщо він створює значні перешкоди дорожньому руху, а також зобов'язаний вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації.

Так, позивач стверджує, що автомобіль знаходився на узбіччі автодороги та не створював перешкод для дорожнього руху.

Судом першої інстанції наведені обставини були враховані при прийнятті рішення, а також прийняті як належні докази роздруковані з відео реєстратора позивача фотографії і відеозаписи реєстратора (а.с. 102-108).

З досліджених у судовому засіданні фотознімків та відеозапису реєстратора, колегією суддів встановлено, що знімки, які знято реєстратором у момент зупинки позивача та при послідуючому спілкуванні з автоінспекторами відображають, як саме, на якій відстані від проїжджої частини перебував автомобіль (а.с. 102-105), фотографія, де зафіксовано зупинку автомобіля на обочині (а.с. 108) візуально свідчить про те, що зупинений автомобіль не перешкоджав дорожньому руху, знаходився поза межами асфальтового покриття дороги, тобто на узбіччі, а отже приймається судом як належний та допустимий доказ у справі згідно вимог статей 69-70, 80 Кодексу адміністративного судочинства України.

За визначенням п. 1.10 Правил дорожнього руху перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Отже, колегія суддів відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази того, що її автомобіль не чинив перешкод для руху по автодорозі.

Виходячи з буквального тлумачення положень ст. 265-2 КУпАП, у разі коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення можливе лише примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв. При цьому, доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку можливе за умови, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Судом встановлено, що жодних перешкод під час затримання транспортний засіб позивача не створював, а отже підстав для його переміщення на спецамайданчик у інспекторів ДАІ не було.

Згідно вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність законних підстав для затримання транспортного засобу позивача та постановлення на спецмайданчик, оскільки не встановлено факт того, що розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджатиме дорожньому руху. При цьому таке затримання у спірний період могло відбуватися виключно шляхом блокування цього транспортного засобу спеціальними технічними засобами до розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачі діяли як суб'єкти владних повноважень, саме на них покладається обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій. Проте, такі докази не містяться у матеріалах справи та не встановлені судом апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів також бере до уваги доводи позивача щодо невідповідності дій відповідачів при затриманні автомобіля та поміщенні його на спеціальний майданчик, які вона пов'язує з тим, що на момент зупинки у автомобілі знаходилась особа, яка мала посвідчення водія і могла транспортувати автомобіль до стоянки.

Наведені обставини підтверджуються, постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.04.2014 року у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності (а.с. 27-28).

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора Державної патрульної служби ВДАІ ПМУ УМВС України сержанта міліції Лемішка Артема Володимировича, Інспектора Державної патрульної служби ВДАІ ПМУ УМВС України прапорщика міліції Жушман Максима Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 12.01.2015р. по справі № 554/16108/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 19.05.2015 р.