Справа № 826/18388/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

при секретарі: Молодець К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції Оболонського району ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!» до Державної податкової інспекції Оболонського району ГУ ДФС у м. Києві про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «А.Е.Т. Джоін Ап!» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про скасування рішення № від 13.11.2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.03.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та просив їх задовольнити.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «А.Е.Т. Джоін АП!» з питань дотримання норм чинного законодавства України в частині оформлення трудових відносин та з питань повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2014 року по 30.06.2014 року, результати якої оформлені актом перевірки від 30.10.2014 року №1192-26-54-17-05-31408096, та де виявлено порушення: п.п.4 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п.п.3.1 п.3, п.п.5.1 п.5 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міндоходів України від 09 вересня 2013 року №454, в результаті чого донараховано за травень 2014 року єдиного соціального внеску на загальну суму 145565,64 грн.

На підставі акту перевірки винесено рішення від 13.11.2014 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким позивачу в порушення ст.25, 11, п.3 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції в розмірі 29113,12 грн. Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464 передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно ч.ч.7, 10 вказаної статті, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку, при цьому днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок Пенсійного фонду.

Положеннями ч.8 ст.9 Закону №2464 вказано, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до п.п.3.1 п.3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 09 вересня 2013 року № 454, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2013 р. за № 1628/24160 страхувальники, крім зазначених у пунктах 3.5, 3.6 цього розділу, а також страхувальники, зазначені в пункті 3.2 цього розділу, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з ФО - підприємцем, якщо виконувані роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у частині подання звіту за таких осіб зобов'язані формувати та подавати до органів доходів і зборів звіт протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду. Звітним періодом є календарний місяць. Звіт подається за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 12.06.2014 року позивачем подано в електронному вигляді звіт про суми нарахованої заробітної плати та інших виплат застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою, встановленою додатком №4 до Порядку за травень 2014 року, звідки видно, що у звітному періоді кількість застрахованих осіб складає 183 особи. Відповідно до таблиці 1 «Нарахування єдиного внеску» загальна сума нарахованої заробітної плати, винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами, оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами, усього (р.1.1+р.1.2+р.1.3+р.1.4+р.1.5) склала 367095,42 грн., у тому числі сума нарахованої заробітної плати - 350546,14 грн. - рядок 1.1 (в п.4.1 акту перевірки зазначено, що за результатами перевірки встановлено відсутність нарахованої заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок в розмірі 36,83%, 8,41%, 33,2%, за травень 2014 року на суму 350546,14 грн. відповідно до п.п.1.4 п.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - за даними звіту - 0,00 грн., за даними перевірки - 350546,14 грн.). Даний звіт позивачем подано до ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві в електронній формі, що підтверджено квитанцією (а.с. 39), з якої вбачається, що в поданому звіті містяться помилки.

У зв'язку з виявленням помилки в поданому звіті позивачем у відповідності до положень розділу 5 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до закінчення терміну подання цього звіту повторно сформовано та подано звіт, отриманий відповідачем 17.06.2014 року, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи копія квитанції (а.с.61). У вказаному звіті позивачем виправлено допущену помилку в реквізитах (крім сум), що стосується застрахованої особи, - ідентифікаційного номера ОСОБА_4

Згідно поданого звіту єдиний внесок за травень 2014 року фактично нарахований позивачем у сумі 145565,64 грн. відповідно до рядка 8 звіту про суми нарахованої заробітної плати та інших виплат перерахований у сумі 144985,80 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.42-57), та з дотриманням встановленого ч.8 ст.9 Закону №2464 строку. Розмір ЄСВ за травень 2014 року та факт сплати відповідачем не заперечується, і не спростовано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і стосовно того, що ч.11 ст.25 Закону № 2464 пов'язує застосування фінансових санкцій зі своєчасним не нарахуванням платником єдиного внеску, а не з помилковим заповненням певних рядків звіту, що фактично мало місце при поданні такого звіту за травень 2014 року до контролюючого органу, та що узгоджується з правовою позицією ВАС України, викладеною в ухвалах від 28.03.2013 року №К/9991/79448/12, та від 28.11.2013 року № К/800/10924/13.

Враховуючи викладене, та факт своєчасності сплати позивачем єдиного внеску за травень 2014 року та те, що здійсненню сплати передувало нарахування такого внеску позивачем згідно звіту, відповідно - допущення технічної помилки при заповненні рядків звіту за травень 2014 року, які в подальшому були самостійно виявлені та виправлені позивачем, не може бути підставою для застосування штрафних санкцій в порядку п.3 ч.11 ст.25 Закону №2464.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та обставин вбачається неправомірність дій податкового органу, невідповідність його посилань обставинам справи, та недотримання вимог закону при застосуванні штрафних санкцій, оскільки, позивачем було дотримано вимоги ч.ч.2, 7, 8, 10 ст.9 Закону №2464 щодо нарахування та сплати єдиного внеску за травень 2014 року.

Стосовно розподілу судових витрат та посилань в апеляційній скарзі щодо порушення вимог закону, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки постанова суду першої інстанції від 10.03.2015 року ухвалена на користь позивача Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!», який не є суб'єктом владних повноважень, то, враховуючи приписи КАС України, вірним є висновок суду першої інстанції щодо стягнення судових витрат з Державного бюджету України. Доводи відповідача не спростовують правомірності дій суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідач як суб'єкт владних повноважень всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх вимог, та не обґрунтував їх у встановленому порядку.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 10.03.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції Оболонського району ГУ ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.03.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.