Справа № 357/11900/14-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського МРУЮ Київської області про визнання протиправними та скасування рішень державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського МРУЮ Київської області, в якому просила:

- визнати бездіяльність державної виконавчої служби та скасувати постанову державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Сівак В.О. про закінчення виконавчого провадження № 26106434 від 25.05.2011 року по примусовому виконанні виконавчого листа № 2-а- 32123;

- визнати дії державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Сівак В.О. щодо закінчення виконавчого провадження та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 25843174 від 25.05.2011 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2014 року позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2011 р. по справі №2а-32123/2010р. задоволено позов ОСОБА_2 до Управління ПФУ в м. Біла Церква Київської області та зобов'язано провести перерахунок та виплату доплати до її пенсії відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На підставі заяви позивача, державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 01.04.2011 р. було винесено постанову відкрито виконавче провадження №№ 26106434, 25843174 з примусового виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2011 р. по справі №2а-32123/2010р.

Згідно розпорядження УПФУ у м. Біла Церква Київської області № 171861 боржником було здійснено перерахунок пенсії стягувачу відповідно до виконавчого листа та призначено суму до виплати.

У зв'язку з цим, державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 25 травня 2011 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 25843174 з підстав п.8 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач заперечує правомірність постанови про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з чим просить, серед іншого, скасувати її як таку, що суперечить нормам чинного законодавства.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Під виконавчим провадженням, в контексті статті 1 вказаного Закону, слід розуміти сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Положенням частини другої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік виконавчих документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

За даних обставин особа, яка здійснює виконавче провадження по виконанню того чи іншого виконавчого документа, має право закінчити виконавче провадження шляхом прийняття відповідної постанови.

Як свідчать матеріали даної справи, підставою для прийняття відповідачем постанови про закінчення виконавчого провадження № 25843174 від 25.05.2011 року стало те, що боржником було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2, на підтвердження чого Управлінням Пенсійного фонду України в м.Біла Церква Київської області на адресу відповідача було направлено відповідне розпорядження № 171861.

Дану обставину відповідач визнав як підставу для закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно виконавчого листа.

Однак, колегія суддів не погоджується з вищевказаними підставами для закінчення виконавчого провадження, оскільки позивачем фактично не були отримані кошти.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду станом на час винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження не було виконано в повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Оскільки державним виконавцем не було перевірено фактичне виконання рішення управлінням Пенсійного фонду України в м.Біла Церква Київської області, то вказане, на думку колегії суддів, призвело до передчасного та необґрунтованого вирішення питання про закінчення виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Петрик І.Й.

Борисюк Л.П.