Справа № 822/235/15
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/235/15

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

16 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Александрової К.В.,

представника позивача - ОСОБА_2, представник на підставу ордера

представника відповідача - Дмитрієва А.Л., представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР-Волнат", Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроміст-Ексім" про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Хмельницькї об'єднаої державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-Волнат», товариства з обмеженою відповідальністю «Євроміст-Ексім» про визнання дій протиправними та скасування наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року позов задоволено, а саме: визнано дії Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області щодо призначення наказом №30 від 14.01.2014 року документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 протиправними і скасовано цей наказ.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі скаржник вказав, що навіть якщо позивач купував продукцію (горіх) у фізичних осіб-підприємців, що також є недоведеним матеріалами справи, все одно він зобов'язаний подати та відобразити виплачені доходи у податковому розрахунку за ф. №1 ДФ під ознакою доходу «157», незалежно від того чи підлягають оподаткуванню дані виплати чи ні.

Представник відповідача підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції відповідно до витягу з Реєстру платників єдиного податку №090 від 10.09.2014 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 перебуває на обліку з 01.10.2014 року, як такий, що обрав спрощену систему оподаткування: 2-а група.

Листом позивача від 19.02.2015 року стверджено, що ФОП ОСОБА_4 в 2014 році отримав загальний дохід в розмірі 776517 гривень.

Відповідач направляв ФОП ОСОБА_4 запити: №6492/22-18-17-20 від 14.11.2014 року (далі - Запит від 14.11.2014 року), керуючись п.п.20.1.2, п.20.1 ст.20, п.73.3 ст.73 та п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, на який отримав від позивача відповідь №01 від 17.11.2014 року та запит №7092/9/22-18-17-20 від 16.12.2014 року (далі - Запит від 16.12.2014 року), керуючись п.п.20.1.2, п.20.1 ст.20, п.73.3 ст.73 та п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, на який отримав від позивача відповідь №03 від 24.12.2014 року.

Відповідач направив два запити позивачу практично однакового змісту, якими вимагав у Запиті від 14.11.2014 року надати відповідь на 13-ть питань, а у Запиті від 16.12.2014 року на 12-ть питань і повідомляв, що: "В разі не надання пояснень та їх документального підтвердження, у відповідності до вимог п.п. 78.1.1 п.78.1 02.12.2010 р. №2755-УІ, із змінами та доповненнями будемо змушені провести виїзну позапланову перевірку". Із змісту запитів і питань сформульованих в них видно, що запитувана інформація стосується всієї діяльності позивача ( розміщення об"єктів оподаткування де проводиться діяльність; ціни придбання та реалізації товару з назвою продукції і т. інше). Також, у цих запитах вказано крім посилань на ст.ст. 20, 73, 78 ПК України таку підставу: "... для дотримання вимог податкового та іншого законодавства при виплаті заробітної плати і інших доходів громадянам, повноти декларування отриманих доходів і сплати податкових зобов'язань ...", тобто, на думку суду всієї діяльності ФОП, що порушує вимоги п.73.3 ст.73 ПК України, так як не має жодної з 6-ти підстав направлення цих запитів, які визначені цією статтею. При цьому, платник податків надавав відповіді на ці запити і документи, які вимагав відповідач, однак відповідач видав наказ №30 від 14.01.2014 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4

Задовольняючи позовні вимоги, визнаючи протиправними дії податкового органу щодо призначення позапланової виїзної перевірки та скасовуючи оскаржуваний наказ суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач перебуваючи на спрощеній системі оподаткування - 2-га група не був податковим агентом, не мав найманих працівників і не був власником сільгосппродукції, про що ще у 2014 році проінформував відповідача і надав докази цього, тому він не повинен був складати довідки форми №1 - ДФ та №3 - ДФ, а отже відповідно не міг надати ці довідки податковому органу у якого не було підстав у цьому випадку призначати перевірку оскаржуваним наказом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Підпунктом 20.1.2 п.20.1 ст.20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право, для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Згідно з п.73.3 ст.73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Таким чином, відповідач направив 2-ва запити позивачу, якими вимагав у Запиті від 14.11.2014 року надати відповідь на 13-ть питань, а у Запиті від 16.12.2014 року на 12-ть питань і повідомляв, що: "В разі не надання пояснень та їх документального підтвердження, у відповідності до вимог п.п. 78.1.1 п.78.1 02.12.2010 р. №2755-УІ, із змінами та доповненнями будемо змушені провести виїзну позапланову перевірку". Із змісту запитів і питань сформульованих в них видно, що запитувана інформація стосується всієї діяльності позивача ( розміщення об"єктів оподаткування де проводиться діяльність; ціни придбання та реалізації товару з назвою продукції і т. інше). Також, у цих запитах вказано крім посилань на ст.ст. 20, 73, 78 ПК України таку підставу: "... для дотримання вимог податкового та іншого законодавства при виплаті заробітної плати і інших доходів громадянам, повноти декларування отриманих доходів і сплати податкових зобов"язань ...", тобто, на думку суду всієї діяльності ФОП, що порушує вимоги п.73.3 ст.73 ПК України, так як не має жодної з 6-ти підстав направлення цих запитів, які визначені цією статтею. При цьому, платник податків надавав відповіді на ці запити і документи, які вимагав відповідач, однак відповідач видав наказ №30 від 14.01.2014 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 (реєстраційний номер НОМЕР_1)".

Так, відповідями за №01 від 17.11.2014 року і №03 від 24.12.2014 року на запити податкового органу позивач надав відповідачу копії документів (правочини, накладні, банківські виписки, копія книги обліку) і повідомив, що в 2011 - 2012 роках не проводив підприємницької діяльності, а в 2013 році продавав горіх волоський ТОВ "Євроміст - Ексім" та ТОВ "Укр - Волнат" за що отримав кошти по перерахунку про що зроблені записи в Книзі обліку доходів і витрат. Також, повідомив про перебування на спрощеній системі оподаткування, відсутності найманих працівників та не ведення складського обліку, який для нього не обов'язковий.

19.02.2015 року позивач надав пояснення та повідомив, що продану продукцію ТОВ "Євроміст - Ексім" та ТОВ "Укр - Волнат" він придбав у фізичних осіб-підприємців. Будь-яких взаємовідносин з фізичними особами при здійсненні підприємницької діяльності у нього не було, тому і не подавав звіт форми "1 ДФ", так і форми "3 ДФ".

Згідно з п.п. 14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений р. IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст. 18 та р. IV цього Кодексу.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції, що підставою для включення суми, яка виплачується фізичній особі, є віднесення такої виплати до складу оподатковуваного доходу, визначеного ПК України. Тому, будь-яка виплата з перелічених у ст. 165 ПК України не повинна відображатися в декларації з ПДФО, відповідно, а в разі наявності у приватного підприємця виключно виплат, передбачених п.п. 165.1.36 ПК України, а саме виплат підприємцям на спрощеній системі оподаткування, - подавати декларацію з ПДФО не потрібно.

У п. 177.8 ст. 177 ПК України визначено, що під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від операцій, здійснюваних в межах обраних ним видів діяльності, суб'єкт господарювання, який нараховує (виплачує) такий дохід, не утримує податок на доходи у джерела виплати (а отже і не нараховує), якщо фізичною особою - підприємцем, який отримує такий дохід, надано копію свідоцтва про державну реєстрацію його як суб'єкта підприємницької діяльності.

Тобто, не відбувається передбачених п.п. 14.1.180 ПК України обов'язкового, одночасного з виплатою, нарахування, утримання та сплати за рахунок виплати податку на доходи фізичних осіб. Тому відносно таких виплат податковий агент відсутній взагалі.

Крім того, оскаржуваний наказ, виданий відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, згідно п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України у ньому зазначено: "1. Провести документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 (реєстраційний номер НОМЕР_1)" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахувань, утримання та сплата податку на доходи фізичних осіб та надання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ) за період з 01.01.2013 по 31.12.2014."

Згідно п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, також за наявності такої обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, реалізація права податкового органу на видання наказу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки в порядку п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України повинна бути підтверджена однією з 2-х обставин: 1) за наслідками перевірок інших платників податків; 2) отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, чого не було у цьому випадку.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач не надав доказів перевірки інших платників податків, яким є ТзОВ "УКР-Волнат" та ТзОВ "Євроміст-Ексім", яких стосувалася запитувана інформація і не було податкової інформації, яка свідчила б про порушення ФОП ОСОБА_4 податкового чи іншого законодавства, що встановлено із листів Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області №14921/7/22-01-17-03-10 від 12.11.2014 року і №16332/7/22-01-17-03-10 від 15.12.2014 року, які податковий орган вважає інформацією, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Крім того, відповідач ще у 2014 році отримав від позивача відповіді на запити направлені податковим органом в порядку ст.73.3 ст.73 ПК України, але з не зрозумілих причин не виконав вимоги п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, про обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства на що позивач повинен був би дати відповідь протягом 10-ти робочих днів з дня отримання запиту. Тобто, за відсутності податкової інформації про порушення, не направлення обов'язкового запиту з зазначенням порушень позивача і відповідно без факту відмови дати відповідь на цей запит, відповідач у порушення п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України прийняв оскаржуваний наказ.

Стосовно перевірки відповідачем своєчасності, достовірності, повноти нарахувань, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб, надання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ), то суд першої інстанції правильно зазначив, що, оскільки підприємець у якого відсутні наймані особи та/або відсутні виплати фізичним особам - не підприємцям, здійснює виплату іншому підприємцю, то такий перший підприємець не повинен подавати декларацію з ПДФО.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у разі, якщо при виплаті доходу підприємцю - фізичній особі податок з такої виплати (і за її рахунок) нараховувати, утримувати та сплачувати згідно з ПК України не потрібно, то й декларацію щодо таких доходів подавати теж не потрібно, оскільки, знову ж таки, підприємець (самозайнята особа), що виплачує доходи, не є податковим агентом.

Пунктом 176.2 ст.176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається. У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку; в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку; г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу; ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 296.1.1 п.296.1 ст.296 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Таким чином судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що позивач перебуваючи на спрощеній системі оподаткування - 2-га група не був податковим агентом, не мав найманих працівників і не був власником сільгосппродукції, у зв'язку з чим він не повинен був складати довідки форми №1 - ДФ та №3 - ДФ, а тому у податкового органу не було підстав у цьому випадку призначати перевірку.

Крім того, відповідно до Закону України № 71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", , який діє з 01.01.2015 року, установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправними дій податкового органу щодо призначення позапланової виїзної перевірки та скасування наказу про її призначення, оскільки під час апеляційного розгляду податковий орган не довів правомірності своїх дій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 23 квітня 2015 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.