Справа № 2а-3544/11/1370
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2015 р. м. Київ К/800/61971/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2013

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014

у справі № 2а-3544/11/1370

за позовом державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби (далі - Інспекція)

до ОСОБА_1

про стягнення податку.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У травні 2011 року Інспекція звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 86220 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2013, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014, позов задоволено.

У прийнятті цих судових актів попередні судові інстанції виходили з того, що відповідач не виконав обов'язку із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортних засобів, а власне ж факт такої реєстрації не є свідченням виконання ОСОБА_1 податкового обов'язку.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою ОСОБА_1, в якій він просить скасувати прийняті у справі судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що реєстрацію спірних автомобілів на відповідача було здійснено незаконно та без його відома, у зв'язку з чим на відповідача не може бути покладений обов'язок зі сплати оспорюваної суми податку.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне задовольнити розглядувані касаційні вимоги виходячи з такого.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на ім'я ОСОБА_1 зареєстровані автомобілі: 23.03.2010 - автомобіль марки Mercedec-Benz Sprinter 312 (державний номер НОМЕР_1), 1999 року випуску; 02.01.2010 - автомобіль марки Mercedec-Benz Sprinter 312 (державний номер НОМЕР_2), 1997 року випуску; 02.01.2010 - автомобіль марки Mercedec-Benz Sprinter 312 (державний номер НОМЕР_3), 1997 року випуску.

За висновком судів, оскільки при проведенні першої реєстрації названих автомобілів в Україні відповідачем не було сплачено до бюджету необхідних сум податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, на час вирішення спору у відповідача існував обов'язок сплатити 86220 грн. з цього податку.

При цьому суди обох попередніх інстанцій виходили з того, що в силу вимог частини першої статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Згідно з частинами п'ятою, шостою статті 6 названого Закону сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. За транспортні засоби, придбані протягом року, крім тих, що вперше реєструються в Україні, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки.

На підставі наведених законодавчих норм з урахуванням установленого факту несплати відповідачем відповідних сум податку при першій реєстрації транспортних засобів суди дійшли висновку про обґрунтованість розглядуваних позовних вимог Інспекції.

У той же час слід зазначити, що згідно з абзацом одинадцятим пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином, обов'язковою умовою реєстрації транспортного засобу є попередня сплата податку з власників транспортних засобів з поданням до органів МРЕО платіжних документів на підтвердження факту сплати цього податку в установленому розмірі.

Під час вирішення даного спору відповідач неодноразово наголошував на вказаній умові та стверджував, що державну реєстрацію спірних транспортних засобів було протиправно здійснено на його ім'я невстановленими особами.

На підтвердження цього відповідачем подано постанову старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області від 10.11.2012 у кримінальній справі № 181-0062 про визнання ОСОБА_1 потерпілим. Зі змісту цієї постанови вбачається факт реєстрації транспортних засобів невстановленими особами на фізичних осіб (у тому числі на ОСОБА_1) з використанням їх паспортних даних та довіреностей.

У частинах четвертій та п'ятій статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено принцип офіційного з'ясування обставин справи в адміністративному процесі, який вимагає вжиття судом необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі шляхом виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

А відтак для розв'язання даного спору адміністративному суду слід було використати усі необхідні процесуальні засоби для вичерпного дослідження обставин щодо реєстрації спірних транспортних засобів на відповідача, встановити, на підставі яких документів були зареєстровані такі автомобілі, перевірити наявність у реєстраційній справі документів про сплату податку. викликати у судове засідання та допитати як свідків відповідача, посадових осіб МРЕО, що проводили таку реєстрацію, тощо. У разі дійсного встановлення, що державну реєстрацію спірних автомобілів було проведено без відома ОСОБА_1 з використанням його ідентифікаційних даних, на відповідача не може покладатися обов'язок зі сплати податку з власників транспортних засобів за таку реєстрацію.

Оскільки ухвалення правильного та обґрунтованого рішення з даного спору вимагає додаткового встановлення обставин даної справи, тоді як касаційний суд позбавлений можливості встановлювати або визнавати доведеними обставини, які не були встановлені у судовому рішенні, оскаржувані судові акти підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення відповідних недоліків.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014 у справі № 2а-3544/11/1370 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько