Справа № 807/2275/14
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2015 рокум. Ужгород№ 807/2275/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - Нагорна Л.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Личко Л.М.

представника відповідача - Токар М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хемкостав-УА" до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хемкостав -УА" (далі - позивач, ТОВ "Хемкостав-УА") звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного Управління Міндоходів у Закарпатській області (далі - відповідач), якою просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 24.06.2014 р. за № .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті на підставі помилкових та необґрунтованих висновків відповідача у Акті перевірки від 06.06.2014 р. за № 1582/07-01-22-01/31072321, які не відповідають фактичним об'єктивним даним. Також посилається на те, що вказана перевірка була проведена повторно, щодо одного й того ж періоду, та прийняте відповідачем податкове повідомлення рішення не узгоджується з приписами п. 86.9 ст. 86 Податкового кодексу України (далі ПКУ).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених у позовній заяві та наданих ним в судовому засіданні поясненнях та просила суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення даного адміністративного позову заперечила, вважає що актом перевірки встановлено, що витрати понесені позивачем на придбання активів здійснені без мети їх використання у господарській діяльності та не можуть бути враховані у податковому обліку як витрати. Щодо прийняття податкового повідомлення рішення за наслідками перевірки призначеної постановою слідчого зазначили, що дану перевірку проведено на підставі постанови від 16.04.2014 р. в межах кримінального провадження стосовно посадових осіб ТОВ „Комфорт-індустрія", а не стосовно позивача, тому податкове-повідомлення рішення прийняте в загальному порядку відповідно до п. 86. ст. 86 ПКУ. З врахуванням даної позиції та письмових заперечень, представник відповідача просила суд у задоволенні даного адміністративного позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення даного адміністративного позову з наступних підстав.

Так, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 16.04.2014 старшим слідчим з особливо важливих справ СУФР ГУ Міндоходів у Закарпатській області підполковником податкової міліції І.С. Гаврик винесено постанову про призначення позапланової документальної перевірки у кримінальному провадженні № 0000200 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.09.2012 року по 31.12.2012 року службовими особами ТОВ „Хемкостав-УА" (), яке зареєстроване в ДПІ у м. Ужгороді ГУ Мін доходів у Закарпатській області. Пунктом 2 вказаної постанови зобов'язано відповідача під час проведення перевірки висвітлити обставини реальності проведення фінансово-господарських взаєморозрахунків ТОВ „Хемкостав-УА" () з ТОВ „Комфорт-Індустрія" ().

В період з 05.05.2014 р. по 12.05.2014 р. відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ „Хемкостав-УА" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.09.2012 р. по 31.12.2012 р. та по фінансово-господарським взаємовідносинам із ТОВ „Комфорт-Індустрія, про що складено відповідний Акт від 06.06.2014 р. за № 1582/07-0122-01/31072321 (далі - Акт перевірки).

Згідно висновків Акту перевірки позивачем порушено п.п. 14.1.27, 14.1.36, п.14.1 ст. 14, п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 ПКУ в результаті чого відповідачем донараховна податок на прибуток в загальній сумі 64012 за ІV квартал 2012 р. та винесено відповідне податкове повідомлення рішення від 24.06.2014 р. за № на суму 96018,00 грн. (основний платіж - 64012,00 грн.; штрафні санкції - 32006,00 грн.).

Як вбачається, з Акту перевірки, оскаржувані донарахування здійснені по операції з придбання та монтажу позивачем у ТОВ «Комфорт-Індустрія» насосної станції, з приводу вказаної операції судом досліджено наступні докази та встановлені наступні обставини.

10.09.2012р. ТОВ «Хемкостав-УА» в особі директора Чікалева Г.С. в якості генпідрядника уклало з ТОВ «Комфорт-Індустрія», в особі директора Підгорного Л.О. в якості субпідрядника, договір №1209-01 поставки і монтажу, відповідно до якого Субпідрядник зобов'язується поставити матеріали та обладнання для інженерних мереж, а саме: кондиціонування, опалення, вентиляція, внутрішні системи електропостачання, водопроводу та каналізації та здійснити монтаж цих мереж, а також монтаж метало-пластикових конструкцій на об'єкті «Туберкульозна лікарня обласного територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія», с. Нижня Апша Тячівського району», а Генпідрядник зобов'язується прийняти і оплатити це замовлення. (а.с. 29).

04.12.2012р. ТОВ «Хемкостав-УА», ТОВ «Комфорт-Індустрія» та представником Замовника - Управління капітального будівництва Закарпатської Обласної державної адміністрації складено акт приймання передачі змонтованого обладнання, а саме насосної станції загальною вартістю 473580, 00 грн. та акт №1 приймання виконання будівельних робіт за грудень 2012р. форма №КБ-2в. (а.с. 31).

Суд констатує, що ні представником відповідача в своїх усних та письмових запереченнях, а ні в Акті перевірки не ставиться під сумнів фактичне виконання та реальність вказаних господарських операцій.

Як вбачається з Акту перевірки, Відповідач обґрунтовує зменшення валових витрат позивача тим, що вказані витрати здійснені не для господарської діяльності ТОВ «Хемкостав-УА», поза межами такої діяльності та з іншими цілями.

При цьому в підтвердження такої позиції посилається на виявлений ланцюг постачання насосної станції від ТОВ «Енергоресурс-поліменр» - Корпорація «Енергоресурс-Інвест» - ТОВ «Зіко» - ТОВ «Драфтсофт» - ТОВ «Генералбуд» - ТОВ «Комфорт-Індустрія» - ТОВ «Хемкостав-УА» в результаті якого вартість насосної станції зросла з 63164,37 грн. до 384650,00 грн.

Суд зазначає, що вказані виявлені відповідачем обставини не перебувають в логічному зв'язку з висновками Акту перевірки щодо вчинення спірної господарської операції за межами господарської діяльності позивача.

На думку суду посилання відповідача на обставини, що ТОВ «Комфорт-Індустрія» мало прямі стосунки із ТОВ «Зіко» може бути відповідним доказом за наявності інших правових підстав, на підтвердження висновків щодо правомірності формування валових витрат саме ТОВ «Комфорт-Індустрія», а не ТОВ «Хемкостав-УА». Аналогічні висновки фактично і містять в Акті перевірки (ст. 11-12 акту), де Відповідач зазначає, що вартість продажу каналізаційно-насосної станції «не повинна бути відображена ТОВ «Комфорт-Індустрія» у складі доходів та витрат, що використовуються при визначенні об'єкта оподаткування»

В той же час інших доказів, та обставин на підтвердження того, що ТОВ «Хемкостав-УА», або його посадові особи були причетні або брали участь у створенні ланцюгу постачання від ТОВ «Енергоресурс-полімер» до ТОВ «Комфорт-Індустрія» відповідачем не надано та не наведено, а судом в ході судового розгляду не встановлено.

Відповідно до пп.14.1.27. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп. 14.1.36. Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що позивачем було укладено договір від 21.08.2012 року з Управлінням капітального будівництва облдержадміністрації на виконання робіт з будівництва туберкульозної лікарні обласного територіального медичного об'єднання „Фтизіатрія" в с. Нижня Апша Тячівського району. В подальшому Позивачем, що виступав в якості генпідрядника було залучено як субпідрядника ТОВ „Комфорт-Індустрія" на підставі Договору поставки і монтажу за №120-01 від 10.09.2012 р.

Вказаним підтверджується наявність відповідної ділової мети у діях позивача при вчиненні спірної господарської операції, а саме виконання взятих на себе обов'язків по будівництву та виконанню робіт, як підрядника по договору від 21.08.2012 р. та отримання передбаченої договором оплати. Фактичне виконання та реальність спірної господарської операції підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується відповідачем.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем правомірно сформовано валові витрати по господарській операції з придбання каналізаційної насосної станції загальною вартістю 473580, 00 грн. від ТОВ «Комфорт-індустрія», а висновки відповідача з приводу того, що вказані витрати вчинені позивачем не в межах господарської діяльності та без відповідної господарської мети є необґрунтованими та не підтверджуються відповідними та належними доказами.

Доводи позивача, щодо неправомірності прийнятого податкового повідомлення рішення з огляду приписи п. 86.9 ст. 86 Податкового кодексу України суд відхиляє, оскільки відповідно до вказаної норми (в редакції чинній на момент проведення перевірки та прийняття податкового повідомлення рішення) повідомлення-рішення контролюючим органом приймається протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили, у разі якщо перевірка проведена з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори. Оскільки перевірки була призначена в межах кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення не стосовно посадових осіб ТОВ „Хемкостав-УА", то вказана норма застосуванню не підлягає.

Аналогічно, судом відхиляються доводи позивача, щодо неправомірності повторної перевірки Відповідачем одного й того періоду, оскільки в нормах Податкового кодексу України відсутня заборона повторної перевірки платника податку.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на наступне.

01.07.2013 року Відповідачем складено Акт за № 42/22-02/31072321 Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ „Хемкостав-УА з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 р."

Як вбачається з тексту даного акту перевірки а.с. 76-102 (ст. 33-39 акту) Відповідачем, спірна господарська операція, вже досліджувалась з посилання на аналогічні доводи (ланцюг постачання), і відповідач в цьому випадку застосував до спірних правовідносин п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в частині зменшення податкового кредиту з податку на додану вартість. Таким чином в першому Акті перевірки відповідач погоджується з наявністю господарської мети у вказаній спірній операції, однак зменшує податковий кредит з податку на додану вартість із застосування звичайних цін, а в другому Акті перевірки при зменшені валових витрат позивача визнає вказану господарську операцію, як таку, що вчинена не в межах господарської діяльності.

Відповідно до п. 1.7. Наказу Міністерства фінансів України від 14.03.2013 р. за № 395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 р. за № 607/23139 „Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами": факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених факті

Суд вважає недопустимим існування двох взаємовиключних підходів щодо оподаткування та фактичної оцінки однієї і тієї ж господарської операції.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним і скасування податкового повідомлення рішення від 24.06.2014 р. за №

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного (місцевого) бюджету, та такими є витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 192,04 грн. (сто дев'яносто дві гривні 04 копійки) відповідно до задоволеної частини позовних вимог та дана сума підлягає стягненню з бюджету на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хемкостав-УА" до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю .

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області за № від 24.06,2014 року .

Стягнути з Державного (місцевого) бюджету України (м. Ужгорода) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хемкостав-УА" витрати зі сплати судового збору в сумі 192,04 грн., що сплачений відповідно до квитанції від 03.07.2014 року №12727.30.4.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

СуддяC.А. Гебеш