Справа № 804/9495/13-а
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

"23" квітня 2015 р. справа 804/9495/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Нагорна Л.М., Круговий О.О.,

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Веста Маркет» до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД Веста Маркет» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, №, № від 20.03.2013.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 позов задоволений.

В апеляційній скарзі відповідач просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В період з 14.11.2011 по 09.12.2011 посадовими особами відповідача проведено планову виїзну перевірку ТОВ «ТД Веста Маркет» за період з 01.10.2011 по 30.09.2012.

За результатами перевірки 14.02.2013 складено акт №442/221/34498989, в якому зазначено про заниження податку на прибуток на 685182гр; завищення від'ємного значення податку на додану вартість на 285920гр; занижено податок на додану вартість на 187902гр; несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по податковому повідомленню-рішенню № від 19.12.2011 та по уточненому розрахунку № від 28.09.2011.

На підставі акта перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення № від 20.03.2013, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на 685182гр; № від 20.03.2013, яким зменшено від'ємне значення податку на додану вартість на 285920гр; № від 20.03.2013, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 234877гр50коп, з яких за основним платежем на суму 187902грн, штрафними санкціями на 46975гр50коп; № від 20.03.2013 про накладання штрафу за затримку на 22 календарних дні граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 39913гр58коп.

За договорами доручення №2Б від 12.01.2008 та №32Б від 22.01.2008 ТОВ «Фінанс Груп Інвест» від імені ЗАТ «Веста Дніпро» укладено договори купівлі-продажу цінних паперів №3Б від 12.01.2008 та №33Б від 22.01.2008.

Відповідно до умов договору №3Б від 12.01.2008, загальна ціна продажу пакету цінних паперів складає 999550грн, яку покупець сплачує продавцю на банківський рахунок протягом 365 днів.

Відповідно до умов договору №33Б від 22.01.2008, загальна ціна продажу пакету цінних паперів складає 1999500гр, яку покупець сплачує продавцю на банківський рахунок протягом 365 днів.

Також, між названими сторонами укладені додаткові угоди, якими збільшено строки сплати по договорам №3Б від 12.01.2008 та №33Б від 22.01.2008.

З огляду на ці обставини, податкова інспекція фактично виходить з того, що строк позовної давності за вимогами про сплату позивачем вартості придбаних цінних паперів закінчився. Відповідно у позивача виникла безнадійна заборгованість, а відтак і обов'язок збільшити валові доходи. При цьому податковий орган не визнає факту продовження строку виконання позивачем зобов'язань з оплати цінних паперів за додатковими угодами до договорів купівлі-продажу цінних паперів з тих підстав, що додаткові угоди складені з порушенням Цивільного кодексу України - без участі представника Продавця, а отже відповідач дійшов висновку, що за позивачем рахується кредиторська заборгованість з січня 2008 року.

На думку колегії суддів, такі доводи відповідача є помилковими. У податкового органу не було правових підстав не враховувати умови додаткових угод. В силу презумпції правомірності правочину, закріпленої у статті 204 ЦК України, укладені правочини є правомірними, адже їх недійсність прямо не встановлена законом і вони не визнані судом недійсними.

Відтак висновки ДПІ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про безнадійну заборгованість в зв'язку із спливом строку позовної давності обґрунтовано визнані судом першої інстанції протиправними.

Відповідно до пункту 7.5.1 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», чинного до 01.01.2011, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2.6 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Статтею 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначено строк давності тривалістю 1095 днів.

З огляду на викладене суд зазначає, що за чинним до 01.01.2011 законодавством платник податків мав право, в порядку, визначеному пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», на включення до податкового кредиту сум за податковою накладною протягом 1095 днів, наступних за останнім днем граничного строку подання податкової декларації за період, в який така податкова накладна була отримана.

В пункті 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 134.1 статті 134 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування податком на прибуток є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З урахуванням перелічених норм, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про безпідставність висновків податкової інспекції про завищення позивачем залишку від'ємного значення в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2012 року та заниження податку на додану вартість за березень - липень 2012 року.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового Кодексу України, в разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ТД Веста Маркет» до податкової інспекції направлено уточнюючий розрахунок № від 28.09.2011, в якому задекларована сума в рядку 18 «позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» становить 313608гр. Проте, позивачем було подано уточнюючі розрахунки № та № від 29.09.2011, якими виправлена помилка уточнюючого розрахунку від 28.09.2011 та в яких зазначена сума до сплати ПДВ відсутня, що підтверджується актом перевірки.

Згідно акту №3359/232/34498989 від 12.12.2011 про результати планової виїзної перевірки позивача за період з 01.10.2009 по 30.09.2011, встановлено відсутність суми податкового кредиту з ПДВ за 2011 рік у рядку 18, а саме за серпень 2011 року.

Апеляційний суд погоджується з висновком окружного суду про безпідставність застосування штрафних санкцій за затримку сплати на 1 день зобов'язання з податку на додану вартість за серпень 2011 року, виходячи з дати подання уточненого розрахунку від 29.09.2011.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 41, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.О. Круговий