Справа № 1505/2217/2012
Суддя: Чебан Н. В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1505/2217/2012
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої одноособово судді Чебан Н.В.

при секретарі Ткаченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, треті особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви, відділ Держземагенства України у м. Білгород-Дністровському Одеської області, управління охорони обєктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області і визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

13 березня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, за участю третьої особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви про часткове скасування рішення міської ради та часткове скасування державного акту на землю.11 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з уточненим позовом до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, треті особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви, відділ Держземагенства України у м. Білгород-Дністровському Одеської області та просить визнати протиправним та скасувати рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 174-ХХІІІ від 26.03.1999р. «Про затвердження актів інвентаризації земельних ділянок, що заняті підприємствами, установами та організаціями на території м.Білгород-Дністровського» та державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ОД №001696 від 07 червня 2000 року, виданого Православному приходу (релігійній громаді) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,46 га, по вул.Попова, м.Білгород-Дністровський Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайооного суду Одеської області від 19.11.2014 року залучено до участі у справі у якості третьої особи управління охорони обєктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації(а.с.240-241)

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд поновити строк звернення до суду та задовольнити їх вимоги з підстав наведених в позові.

Представники третьої особи Православного приходу (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність, а також пропуск строку звернення до суду.

Представники Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, відділу Держземагенства України у м. Білгород-Дністровському Одеської області, управління охорони обєктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації в судове засідання не зявилися про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.

Враховуючи вимоги ст.122 КАС України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності не зявившехся осіб, що відповідає положенням ст.128 КАС України.

Ретельно дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги всі надані суду докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції"' наведено у ст. 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень і нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається із адміністративного позову, однією з вимог позивача є визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою.

Суд, звертає увагу позивача на те, що в адміністративному суді оскаржуються виключно рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

За змістом статті 126 Земельного кодексу України, статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" видача державного акта здійснюється з метою посвідчення державної реєстрації право на земельну ділянку, яке вже виникло.

Враховуючи, що державний акт на право постійного користування земельною ділянкою не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а є документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, тому суд виходить з того, що державний акт про право власності на земельну ділянку не породжує правовідносини, що можуть бути предметом адміністративного спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відтак, суд не повинен розглядати справу в тому разі, якщо пред'явлені позивачем вимоги не випливають із певних правовідносин, а отже, не підпадають під судову юрисдикцію.

Такаж позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року К/99991/9459/12, К/99991/9461/12, К/99991/9615/12.

У відповідності до п.1. ч.1 ст. 157 КАС УКраїни суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином , суд приходить до висновку, про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, оскільки ця частина правовідносин є цивільно-правовими, стосуються визнання недійсним державного акту (правовстановлюючого документу) та врегульовані нормами ЦК України, та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області то суд вважає за необхідне залишити позов без розгляду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом про скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 26 березня 1999 року № 174-ХХІІІ позивач звернулася в березні 2012 року.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк»

Аналіз наведених вище редакцій частин другої і третьої статті 99 КАС дає підстави для висновку, що ці норми права застосовуються до публічно-правових відносин, оскільки право на застосування встановлених іншими законами строків, відмінних від визначених у частині другій статті 99 КАС, стосується звернень до суб'єкта владних повноважень, а передбачене частиною третьою цієї статті таке ж право стосується публічної служби, тобто також публічно-правових відносин.

Наслідки пропуску цих строків встановлені статтею 100 КАС (у редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2453-VI), відповідно до якої «адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи».

Така редакція цієї статті характеризує її як норму процесуального права.

Предметом поданого позову є оспорювання правомірності прийняття відповідачем рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 26 березня 1999 року № 174-ХХІІІ.

Позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку на звернення до суду, посилаючись на те,що про порушене вказаним рішенням своїх прав вона дізналася у 2005 році у звязку із чим звернулася до суду з позовом.

Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 10 серпня 2002 року позивач стала власницею 29/100 частин житлового будинку №15 по вул.Леона Попова, в м.Білгород-Дністровський Одеської області.Згідно нотаріально посвідченого договору міни від 04 листопада 2003 року позивач стала власницею 19/100 частин житлового будинку №15 по вул.Леона Попова, в м.Білгород-Дністровський Одеської області.

Оскаржуване рішення відповідача було прийнято 26 березня 1999 року.

Таким чином, про порушення вказаним рішення своїх прав позивач повинен був дізнатися при набутті права власності на 29/100 частин житлового будинку, тобто в серпні 2002 року.

За захистом своїх прав позивач звернулася до суду в 2005 році з іншим позовом, тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України строку.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на звернення з позовом до суду, позивач зазначила, що вживалися заходи з метою досудового врегулювання даного спору, на підтвердження чого надано докази листування з виконкомом Білгород-Дністровської міської ради.

Положеннями ч. 4 ст. 99 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що, навіть враховуючи вжиття заходів для досудового вирішення спору, строк на звернення до суду позивачем пропущено.

Суд звертає увагу, що необхідною умовою для поновлення строку на звернення до суду є поважність причин його пропуску.

В Україні законодавчо закріплені й діють інститут надання правової допомоги (у тому числі безоплатної), та інститут процесуального представництва інтересів особи. Крім того, усі закони, підзаконні нормативно-правові акти, судові рішення, є доступними для ознайомлення усіма громадянами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Проаналізувавши доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку на звернення з даним позовом до суду, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску даного строку, а тому слід застосувати до спірних правовідносин наслідкі ст. 100 КАС України

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Доказів наявності обставин, які б перешкоджали позивачу реалізувати своє право звернення до суду протягом строку, встановленого нормами процесуального законодавства, матеріали справи не містять та позивачем до суду не надано.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем пропущено шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України, звернення до адміністративного суду із даним позовом.

Керуючись ст.ст.1,2, 99 103, 155, 157,185 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, треті особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви, відділ Держземагенства України у м. Білгород-Дністровському Одеської області, управління охорони обєктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації про визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою закрити.

Роз'яснити позивачу його право звернутись з позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, треті особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви, відділ Держземагенства України у м. Білгород-Дністровському Одеської області, управління охорони обєктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Н.В. Чебан

Справа № 1505/2217/12

Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина)

22 квітня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої одноособово судді Чебан Н.В.

при секретарі Ткаченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, треті особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви, відділ Держземагенства України у м. Білгород-Дністровському Одеської області, управління охорони обєктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області і визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту постанови суду, повязаної з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст.ст.1,2, 99 103, 155, 157,185 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, треті особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви, відділ Держземагенства України у м. Білгород-Дністровському Одеської області, управління охорони обєктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації про визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою закрити.

Роз'яснити позивачу його право звернутись з позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, треті особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви, відділ Держземагенства України у м. Білгород-Дністровському Одеської області, управління охорони обєктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Н.В. Чебан