Справа № 826/16010/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Київ К/800/9842/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Леонтович К.Г.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2014 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Київської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просила скасувати рішення Київської міської ради від 25.12.12 р. №730/9014 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 для реконструкції кіоску під магазин, його експлуатації та обслуговування на АДРЕСА_1» та зобов'язати Київську міську раду розглянути клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від 31.10.08 р. про надання земельної ділянки площею 79, 04 кв.м., якій присвоєно кадастровий НОМЕР_1 за технічною документацією із землеустрою по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки по АДРЕСА_1, та прийняти рішення в порядку ст. 123 Земельного кодексу України.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.12.013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом попередніх інстанцій встановлено, що 31.10.2008 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до Київської міської ради з клопотанням про надання земельної ділянки в користування, в якому просила в місячний термін з дня отримання даного клопотання прийняти рішення про надання земельної ділянки в користування площею 79,04 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, для складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою під існуючим об'єктом забудови терміном на п'ять років.

09.12.2008 року першим заступником начальника Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації заявниці надано відповідь про те, що раніше подане клопотання позивача стосовно відведення земельної ділянки для реконструкції кіоску під магазин, його експлуатації та обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 від 24.12.2007 року розглянуто, у наданні згоди замовнику на розроблення проекту землеустрою відмовлено. Повторний розгляд клопотань, по яких отримано відповідь, Регламентом розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 15.07.2004 року, не передбачено.

Вказану відмову позивачем оскаржено до суду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2011 року, що була залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.05.2011 року, позовні вимоги задоволено частково: визнано бездіяльність Київської міської ради щодо не розгляду клопотання ОСОБА_3 від 31.10.2008 року неправомірною та зобов'язано Київську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_3 від 31.10.2008 року та прийняти відповідне рішення в межах наданих повноважень.

25.12.2012 року Київською міською радою прийнято рішення №730/9014 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 для реконструкції кіоску під магазин, його експлуатації та обслуговування на АДРЕСА_1».

Предметом спору у цій справі є оскарження рішення Київської міської ради від 25.12.2012 року №730/9014 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 для реконструкції кіоску під магазин, його експлуатації та обслуговування на АДРЕСА_1».

Зазначене рішення було прийняте відповідачем за результатами розгляду клопотання позивача від 31.10.2008 року про надання земельної ділянки в користування, в якому заявниця просила в місячний термін з дня отримання даного клопотання прийняти рішення про надання земельної ділянки в користування площею 79,04 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, для складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою під існуючим об'єктом забудови терміном на п'ять років, на виконання рішення суду.

Вказаним судовим рішенням, що набрало законної сили, було зобов'язано Київську міську ради розглянути клопотання ОСОБА_3 від 31.10.2008 року та прийняти відповідне рішення в межах наданих повноважень.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 9 Земельного кодексу України до повноважень Київської міської ради відноситься розпорядження землями територіальної громади міста та передача земельних ділянок комунальної власності у власність та користування громадян і юридичних осіб.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду станом на час прийняття оскаржуваного рішення визначено ст. 124 Земельного кодексу України в такій редакції.

Згідно з 1 цієї статті передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Частинами 2-3 ст. 134 Земельного кодексу України передбачено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;

використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій);

використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями;

будівництва об'єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів;

надання земельних ділянок державним та комунальним підприємствам, бюджетним установам, а також господарським товариствам, у статутному капіталі яких державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 60 відсотків;

надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні;

надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено;

розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України;

надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону;

надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала;

будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу);

створення озеленених територій загального користування;

будівництва об'єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об'єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд);

передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва;

надання земельних ділянок особам взамін тих, що були викуплені (примусово відчужені) для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування;

розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції;

надання земельних ділянок суб'єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб'єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим;

надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

надання земельної ділянки взамін викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику або його спадкоємцю (правонаступнику) у разі, якщо така потреба відпала;

поновлення договорів оренди землі;

використання земельних ділянок для здійснення концесійної діяльності;

передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності;

надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків;

надання земельних ділянок в інших випадках, визначених законом.

Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу.

За час розгляду справи позивача в суді процедура надання земельних ділянок комунальної власності змінилася, внаслідок чого на момент прийняття оскаржуваного рішення при наданні земельної ділянки комунальної власності фізичній особі, за відсутності підстав, передбачених чч.2-3 ст. 134, ст. 121 Земельного кодексу України, які у спірних правовідносинах відсутні, проведення торгів є обов'язковим.

Посилання позивача на положення ст. 123 Земельного кодексу України, в редакції станом на 31.10.2008 року, є необґрунтованими, оскільки за змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Також є необґрунтованими доводи позивача, що відповідачем не виконано рішення суду, яким Київську міську раду зобов'язано розглянути клопотання ОСОБА_3 від 31.10.2008 року та прийняти відповідне рішення в межах наданих повноважень.

Факт прийняття відповідачем рішення Київської міської ради від 25.12.2012 року №730/9014 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 для реконструкції кіоску під магазин, його експлуатації та обслуговування на АДРЕСА_1» є виконанням в межах наданих повноважень свого обов'язку щодо прийняття рішення, а тому рішення суду відповідачем виконано.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову.

Касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: