Справа № 814/3547/14
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3547/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року у справі за позовом приватного виробничо-комерційного підприємства «БУДШЛЯХ» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними дій, скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2014 року приватне виробничо-комерційне підприємство «БУДШЛЯХ» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2014р., яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 104 972 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 26 243 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкового органу про порушення підприємством ст.188, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України є безпідставними, оскільки ДПІ при проведенні перевірки було надано всі належним чином оформлені первинні документи щодо господарських відносин з контрагентом ПП «Універсал Будтрест». Висновок про нікчемність угод, укладених позивачем з вказаним контрагентом є лише припущенням посадових осіб відповідача, яке не підтверджено відповідними доказами.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.02.2015р. позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 17.10.2014р.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, на якому в адміністративному судочинстві лежить тягар доказування правомірності своїх дій, не надано спростувань реального характеру здійснюваних позивачем господарських операцій з ПП «Універсал Будтрест», що були обумовлені діловою метою, тому доводи ДПІ про безтоварність здійснених господарських операцій є бездоказовими. Суд не взяв до уваги посилання податкового органу на акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві №1910/26-59-22-08/38922404 від 19.08.2014р. про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ПП «Універсал Будтрест», зазначивши, що суб'єктом владних повноважень при прийняті спірного податкового повідомлення-рішення давалась правова оцінка господарським операціям до серпня 2014 року, а акт про неможливість проведення перевірки в зв'язку з незнаходженням підприємства за юридичною адресою складено 19.08.2014р., тобто після припинення позивачем відносин з вказаним контрагентом.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позов приватного виробничо-комерційного підприємства «БУДШЛЯХ» залишити без задоволення. В своїй скарзі апелянт зазначає, що наявність документального підтвердження господарських операцій по придбанню товарів (робіт, послуг), призначених для використання в господарській діяльності платника податків, є визначальною, однак не безумовною підставою для виникнення у підприємства права на формування валових витрат та податкового кредиту, оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють реально здійснені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань або власного капіталу платника та відповідають змісту, відображеному в укладених договорах.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 17.09.2014р. №959, відповідно до ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, у період з 18.09.2014р. по 24.09.2014р. ревізором-інспектором відповідача було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПВ КП «БУДШЛЯХ» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період березень-червень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки №759/14-03-22-08/30900818 від 03 жовтня 2014 року.

У висновках акту перевірки вказується на порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість за березень-серпень 2014 року на загальну суму 104972 грн. (в т.ч. по періодах: березень 2014 року на суму ПДВ 33008 грн., квітень 2014 року на суму ПДВ 17261 грн., травень 2014 року на суму ПДВ 17633 грн., червень 2014 року на суму ПДВ 8333 грн., липень 2014 року на суму ПДВ 20016 грн., серпень 2014 року на суму ПДВ 8721 грн.).

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що згідно додатку №5 до податкової декларації з ПДВ за період березень-червень 2014 року встановлено, що основним контрагентом-постачальником підприємства ПВ КП «БУДШЛЯХ» є ПП «Універсал Будтрест», яке перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві. ПВ КП «БУДШЛЯХ» надано до перевірки укладений з ПП «Універсал Будтрест» договір №5-02/14-п від 05.02.2014р. на виконання робіт з реконструкції залізничної колії та стрілочних переводів на під'їзній залізничній колії №14 за адресою: м.Миколаїв, вул. Заводська, 23. Однак, в даному договорі не зазначено кількість фахівців, їх кваліфікація, власника устаткування, умови відрядження фахівців ПП «Універсал Будтрест» з м.Києва до м.Миколаєва, з чиїх матеріалів будуть виконуватися будівельно-монтажні роботи тощо. За висновками податкового органу надані підприємством документи не відкривають суті послуг, тобто яким чином ці послуги використано у господарській діяльності підприємства. ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області листом від 20.08.2014р. від ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві отримано акт №1910/26-59-22-08/38922404 від 19.08.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ПП «Універсал Будтрест» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.06.2014р. по 30.06.2014р.», в якому зазначено, що контрагент позивача не знаходиться за місцем реєстрації; до звірки ПП «Універсал Будтрест» не надано первинних документів, на підставі яких формувалися суми податкового кредиту та податкового зобов'язання з ПДВ за червень 2014 року; у підприємства відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості для вчинення задекларованих господарських операцій, відсутній кваліфікований персонал, незначний штат працюючих осіб, відсутні основні фонди.

На підставі вказаних обставин ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області дійшла висновку про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарської діяльності ПВ КП «БУДШЛЯХ» з ПП «Універсал Будтрест» та, у зв'язку з цим, про безтоварність господарських операцій між вказаними підприємствами.

17 жовтня 2014 року, на підставі акту перевірки №759/14-03-22-08/30900818 від 03.10.2014р., ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначила грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 131215 грн. (з яких 104972 грн. - донараховано податку та 26243 грн. - штрафних санкцій).

Задовольняючи позов ПВ КП «БУДШЛЯХ» про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено наявність порушень, зафіксованих актом перевірки №759/14-03-22-08/30900818 від 03.10.2014р. Колегія суддів погоджується з таким висновком Миколаївського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 ст.198 Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг чи дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Кодексу податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, обов'язкові реквізити.

З матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2014 року ПВ КП «БУДШЛЯХ» уклало з ПП «Універсал Будтрест» договір № 05-02/14-П, за умовами якого позивач доручив, а ПП «Універсал Будтрест» прийняло на себе зобов'язання виконати роботи з реконструкції залізничної колії та стрілочних переводів на під'їзній залізничній колії №14 за адресою: м.Миколаїв, вул.Заводська,23; договірна ціна, яка згідно п.1.3 Договору складає 198050,18 грн., визначається за актом приймання виконаних робіт, зміна вартості робіт здійснюється на підставі додаткової угоди.

В подальшому між сторонами Договору укладено додаткові угоди до нього №1 від 07.03.2014р., №2 від 11.03.2014р., №3 від 07.04.2014р., №4 від 11.04.2014р., №5 від 17.04.2014р., №6 від 21.04.2014р., №7 від 25.04.2014р., №8 від 28.04.2014р. та №9/1 від 12.05.2014р.

Вказані договір та додаткові угоди підписані директорами підприємств, які мали повноваження на укладення угод, їх підписи завірені відповідними печатками підприємств.

На виконання умов цього Договору ПП «Універсал Будтрест» виконало будівництво під'їзної залізничної колії №22, двох станцій розвантажування вагонів в районі колій №14 парку «Миколаїв-Рудний», технологічної колії №59 та станції розвантажування вагонів у складі виробничо-розвантажувальних комплексів тиловій частині причалів №13, №14 за адресою: м.Миколаїв, вул.Заводська, 23, що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт за березень 2014 року від 05.03.2014р. на суму 198050,18 грн. (в т.ч. ПДВ 33008,36 грн.), актом приймання виконаних будівельних робіт за березень 2014 року, податковою накладною №14 від 05.03.2014р.

На підтвердження оплати вартості виконаних робіт в матеріалах справи міститься виписка з особового рахунку за 05.03.2014р. №74.

Вказаною угодою позивач залучав ПП «Універсал Будтрест» для виконання робіт, які були йому замовлені: ТОВ Компанією «Український Будівельник» відповідно до договору субпідряду №23.09/13-СП від 23.09.2013р. та додаткової угоди №1 від 23.09.2013р.; ТОВ «Гранд Ідеал» відповідно до договору від 23.07.2013р. №1П з додатковою угодою від 23.07.2013р.; ТОВ «Компанія «Євровнєшторг» відповідно до договору від 07.04.2014р. №7-4/14-П; ПАТ «Сан Інбев Україна» відповідно до замовлення №.

Щодо фактичного використання будівельних послуг/робіт, отриманих від ПП «Універсал Будтрест», позивач надав податкові накладні, що були ним виписані у зв'язку з виконанням умов наведених вище угод з ТОВ Компанією «Український будівельник», ТОВ «Гранд Ідеал», ТОВ «Компанія «Євровнєшторг» та ПАТ «Сан Інбев Україна», а також підписані з ними акти приймання виконаних робіт, що включають й обсяг робіт, отриманих позивачем від ПП «Універсал Будтрест».

В апеляційній скарзі податкова інспекція посилається на ненадання позивачем фінансово-господарських документів щодо перерахування грошових коштів за вчиненими правочинами контрагентам - постачальникам ПП «Універсал Будтрест». Однак, зазначені твердження відповідача суперечать змісту акту перевірки, в якому зазначено, що суцільним порядком до перевірки надійшли за період березень-червень 2014 року, в тому числі, оборотно-сальдова відомість по рахунку 633 «Контаргенти-Замовлення» за період 01.03.2014р. по 30.06.2014р.; оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 «Контаргенти-Замовлення» за період 01.03.2014р. по 30.06.2014р. Також, в акті перевірки зазначено, що ПВ КП «БУДШЛЯХ» перераховано на розрахунковий рахунок ПП «Універсал Будтрест» грошові кошти у сумі 627236,31 грн., в тому числі ПДВ 104956,04 грн., згідно банківських виписок в кількості 14 одиниць, які надані підприємством у повному обсязі на зазначену суму.

Щодо тверджень апелянта про ненадання позивачем на запит податкового органу фінансово-господарських документів, що підтверджують придбання, передачу товарів, виконання робіт (послуг) за вчиненими правочинами з ПП «Універсал Будтрест», а також товарно-транспортних накладних, рахунків-фактури, довіреностей на отримання та передачу товарно-матеріальних цінностей, актів приймання-передачі виконаних робіт (послуг), то суд апеляційної інстанції критично ставиться до них, оскільки в акті перевірки №759/14-03-22-08/30900818 від 03.10.2014р. ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області описано договір від 05.02.2014р. № 5-02/14-п на виконання робіт з додатковими угодами, укладеними між позивачем та ПП «Універсал Будтрест», а також всі акти приймання виконаних будівельних робіт за період з 01.03.2014р. по 30.06.2014р., які підтверджують виконання робіт для ПВ КП «БУДШЛЯХ» вказаним контрагентом. Апелянтом не враховано, що згідно з умовами договору від 05.02.2014р. №5-02/14-п на виконання робіт з додатковими угодами, ПП «Універсал Будтрест» самостійно забезпечувало виконання робіт необхідними матеріалами, обладнанням, а тому як у ПВ КП «БУДШЛЯХ», так і у його контрагента був відсутній обов'язок щодо складання будь-яких ТТН, довіреностей на отримання та передачу товарно-матеріальних цінностей, інших первинних документів, які не відповідають сутності господарських операцій.

Варто зазначити, що умовами договорів з ТОВ Компанією «Український будівельник», ТОВ «Гранд Ідеал», ТОВ «Компанія «Євровнєшторг» та ПАТ «Сан Інбев Україна» не встановлено заборони щодо залучення ПВ КП «БУДШЛЯХ» субпідрядних організацій, а також не визначено умов щодо обов'язкового письмового погодження залучення субпідрядних організацій позивачем з його контрагентами.

Частиною 1 статті 838 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, серед іншого, посилається на те, що відповідно до акту прийняття виконаних будівельних робіт ПВ КП «БУДШЛЯХ» передав виконанні будівельні роботи ТОВ «Компанія «Євровнєшторг» 14.04.2014р., тоді як залучений для виконання будівельних робіт субпідрядник ТОВ «Універсал Будтрест», відповідно до акту прийняття виконаних будівельних робіт, передав роботи ПВ КП «БУДШЛЯХ» 17.04.2014р. Тобто, субпідрядник передав результат будівельних робіт раніше ніж отримав їх від субпідрядної організації.

Вказане, на думку колегії суддів, не спростовує факт здійснення будівельних робіт ПП «Універсал Будтрест» для позивача, а позивачем для ТОВ «Компанія «Євровнєшторг», оскільки за умовами п.2.4 Договору від 07.04.2014р. №7-4/14-П, укладеного між позивачем та ТОВ «Компанія «Євровнєшторг» передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти виконані підрядчиком роботи на протязі 3-х суток з дня пред'явлення їх для прийняття; при встановленні недоліків виконаних робіт сторонами складається акт про недоліки і, після їх усунення підрядником, сторонами підписується акт приймання виконаних робіт і проводиться оплата на протязі 5 банківських днів.

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.838 Цивільного кодексу України підрядник залишається відповідальним перед замовником за результат роботи інших осіб (субпідрядників) у разі їх залучення, то задля забезпечення свого комерційного інтересу (отримання прибутку) та убезпечення від додаткових затрат, необхідності у судовому порядку вирішувати питання із субпідрядником у разі виявлення замовником неякісно виконаних робіт, наявності претензій, ПВ КП «БУДШЛЯХ» здало роботи за актом прийняття виконаних будівельних робіт замовнику ТОВ «Компанія «Євровнєшторг» та, не отримавши будь-яких зауважень, прийняло роботи від субпідрядника ПП «Універсал Будтрест».

Зазначені обставини позивач зазначав під час розгляду справи в суді першої інстанції, які апелянтом не спростовано.

Щодо тверджень апелянта про відсутність у ПВ КП «БУДШЛЯХ» первинних документів по господарських операціях з ПАТ «Сан Інбев Україна», то в акті перевірки зазначено про надання позивачем до перевірки актів приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, підсумкових відомостей ресурсів, податкових накладних, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 633 «Контаргенти-Замовлення» за період 01.03.2014р. по 30.06.2014р., оборотно-сальдових відомостей по рахунку 361 «Контаргенти-Замовлення» за період 01.03.2014р. по 30.06.2014р. Роботи для ПАТ «Сан Інбев Україна» виконувались ПВ КП «БУДШЛЯХ» на підставі листа від 04.04.2014р., оформленого відповідно до замовлення № - внутрішнього документа, який наявний у матеріалах справи.

Позивачем доведено, що договір з ПП «Універсал Будтрест» не був ані удаваним, ані фіктивним, має економічний ефект, що підтверджується первинними документами податкового та бухгалтерського обліку. В матеріалах справи відсутні і відповідачем не надані докази та факти, які свідчили б про те, що зміст договору не відповідає дійсним намірам сторін, та що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання зазначеного договору. Зазначений договір спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених ним, виконаний сторонами в повному обсязі та відповідає положенням цивільного, господарського і податкового законодавства. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наявність як у позивача, так і у суб'єктів господарювання, з якими позивач мав господарські відносини, реальної ділової мети, пов'язаної зі здійсненням зазначених господарських операцій і отриманням прибутку (доходу).

Щодо посилань відповідача, що контрагент позивача ПП «Універсал Будтрест» відсутнє за місцезнаходженням, то суд апеляційної інстанції не бере їх до уваги, оскільки позивачем доведено, що при укладенні договору він переконався у тому, що підприємство-контрагент було зареєстроване у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, а також зареєстроване як платник податку на додану вартість і мало право на видачу податкових накладних. Доводів протилежного ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області не надано. При укладені договорів головним для суб'єкта господарювання є предмет договору, цінова політика, строки та спосіб доставки (виконання) предмету договору, розрахунки по договору (угоді), а також реєстрація постачальника як суб'єкта господарювання в органах виконавчої влади та допоміжна інформація про реєстрацію платником податку на додану вартість у органах податкової служби. Тому відповідач не має права наполягати на отримані додаткової інформації позивачем від його контрагента - постачальника товарів (робіт, послуг).

Заперечуючи проти позову та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ДПІ зазначає, що контрагент позивача не міг здійснювати господарську діяльність через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення задекларованих господарських операцій. Колегія суддів критично ставиться до таких тверджень відповідача, оскільки такі висновки взято відповідачем з податкової звітності контрагента позивача, без самостійної перевірки таких обставин та без наявності жодного документального підтвердження таких доводів. Більше того, сама по собі наявність або відсутність у контрагентів окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

Чинним законодавством чітко не регламентована обов'язкова кількість необхідних ресурсів для здійснення тої чи іншої діяльності. В свою чергу, податковий орган не надав пояснення стосовно того, яка кількість працюючих осіб, транспортних засобів тощо достатня для такого виду діяльності, за яким було здійснено господарські операції між позивачем та його контрагентом.

Колегія суддів вважає, що факт порушення контрагентом може мати податкові наслідки для платника, лише якщо податкова служба доведе, що платник діяв без достатньої обачливості і обережності, та йому мало бути відомо про порушення контрагента, або його діяльність спрямована на отримання податкової вигоди при операціях переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань. У справі, що розглядається, ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не подано доказів того, що по спірних операціях у позивача була відсутня розумна ділова мета, або того, що позивач та його контрагент діяли спільно з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Що ж до висновків акту перевірки на укладення ПВ КП «БУДШЛЯХ» угоди без мети настання реальних наслідків колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюванний правочин).

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочини, якщо його недійсність установлено законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання судом такого правочину недійсним не вимагається. Нікчемний правочин є недійсним на підставі закону, а тому також не створює інших наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами; правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Оскільки встановлено, що договір з контрагентом ПП «Універсал Будтрест» укладено у письмовій формі, виконання вказаного договору підтверджується первинними документами, тому суд апеляційної інстанції вважає, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст.3 ГК України. Укладений договір відповідає вимогам ст.203 ЦК України, не порушує публічний порядок, не спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, недійсність такого договору прямо законом не встановлена, а також такий договір судом недійсними не визнавався, а отже є чинним.

Також, колегією суддів встановлено, що наказом ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 17.09.2014р. №959 призначено документальну позапланову невиїзну перевірку ПВ КП «БУДШЛЯХ» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період березень-червень 2014 року, тоді як у висновках акту перевірки №759/14-03-22-08/30900818 від 03.10.2014р. вказується на заниження підприємством податку на додану вартість за березень-серпень 2014 року на загальну суму 104972 грн. З вказаного слідує, що період липень-серпень 2014 року неправомірно перевірено податковим органом. Пояснень щодо вказаних обставин апелянт не надав.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, вказуючи на заниження ПВ КП «БУДШЛЯХ» податку на додану вартість за березень-серпень 2014 року на загальну суму 104972 грн., суб'єктивний та оціночний характер доводів, якими це підтверджується, наявність первинних документів та інших доказів на підтвердження товарності правочину з ПП «Універсал Будтрест», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2014р., яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 104 972 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 26 243 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.