Справа № 824/439/15-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/439/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Григораша В.О.;

за участю:

секретаря судового засідання - Сопко В.Ю.;

представника позивача - ОСОБА_1;

представників відповідача - Рачук О.В., Марищак М.В., Чіка Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_5 просить (з урахуванням заяви про зменшення та уточнення позовних вимог від 12.05.2015 року) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408051502/2015/00001 від 21.01.2015 року оформлену посадовою особою Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.01.2015 року в пункті пропуску "Мамалига" Чернівецької митниці ДФС було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення №408051502/2015/00001. Відповідно до відомостей, зазначених в даному документів позивачу, як нерезиденту, було відмовлено у митному оформленні та пропуску через митний кордон України в режимі "тимчасове ввезення" транспортного засобу Мерседес-Бенц S300 з р.н. НОМЕР_1.

При цьому, підставою для відмови у пропуску через кордон даного транспортного засобу стало те, що в базі даних ПІК ЄАІС ДФСУ є відомості про те, що раніше позивач ввіз в режимі "тимчасове ввезення" 2 одиниці транспорту, в якості транспортних засобів особистого користування, хоча дані транспортні засоби не перебувають на митній території України з порушенням дозволених законодавством термінів. Також в картці відмови зазначено, що транспортний засіб може бути ввезений в Україну в режимі "тимчасове ввезення" або "транзит" лише в порядку, передбаченому для підприємств при переміщенні товарів. При цьому позивача зобов'язано виконати вимоги передбачені ст. 104 Митного кодексу України.

Позивач зазначає, що транспортний засіб ввозився ним в єдиному екземплярі виключно для особистого користування, тому вважає, що в картці відмови безпідставно зазначено, що даний автомобіль не може бути визнаний як "транспортний засіб особистого користування".

Також, позивач вважає, що посадова особа митного органу безпідставно намагається примусити позивача діяти в спосіб, визначений ст. 379 МК України, хоча тимчасове ввезення транспортного засобу особистого користування регламентовано ст. 380 МК України.

Вважає, що посадова особа митного органу прийшла до хибного висновку про те, що позивач ввозив в режимі "тимчасового ввезення" транспортний засіб не особистого користування, а переміщував автомобіль, як товар, що підлягає поміщенню в режим "тимчасове ввезення", що суперечить вимогам ч. 2 ст. 379 МК України, оскільки вимоги ст. 379 МК України стосується всіх інших товарів, окрім транспортних засобів особистого користування.

Протиправність картки відмови позивач також підтверджує і тим, що цього ж дня він ввіз в Україну в режимі "тимчасове ввезення" даний автомобіль через пункт пропуску "Порубне" Чернівецької митниці ДФС. При цьому посадовці Чернівецької митниці ДФС в даному пункті пропуску жодним чином не перешкоджали позивачу ввезти автомобіль в обраному позивачем режимі.

Після цього, позивач неодноразово перетинав кордон України в напрямках на в'їзд та виїзд на цьому ж транспортному засобів, в тому числі і в зоні діяльності інших митниць, проте жодного разу позивачу не було відмовлено перетинати кордон на даному транспортному засобів особистого користування та поміщення його в режим "тимчасове ввезення".

Враховуючи вищевказані обставини, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408051502/2015/00001 від 21.01.2015 року.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що 21.01.2015 року позивачем ввезено на митну територію України через митний пост "Мамалига" Чернівецької митниці ДФС транспортний засіб «Мерседс-Бенц S300» та заявлено його у митний режим "тимчасове ввезення".

За результатами перевірки документів, наданих відповідно до МК України та інформації в ПІК ЄАІС ДФС України, 21.01.2015 року позивача повідомлено про відмову у пропуску вищезазначеного транспортного засобу та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408051502/2015/00001 від 21.01.2015 року.

Вказане рішення було прийнято у зв`язку з тим, що згідно наявної інформації в ПІК ЄАІС ДФС України, позивачем ввезено на митну територію України в митому режимі "тимчасове ввезення" 03.09.2014 року транспортний засіб особистого користування "Мерседес-Бенц Е230», р.н. НОМЕР_2, за товарною позицією 8703 згідно УКТЗЕД, та 24.09.2014 року транспортний засіб особистого користування "Мерседес-Бенц Е270» р.н. НОМЕР_3 за товарною позицією 8703 згідно УКТЗЕД. Вказані транспортні засоби не вивезено за межі території України.

Відповідач зазначає, що позивач вже скористався правом ввезення транспортного засобу особистого користування, передбаченого ст. 380 МК України, при цьому останнім не дотримано умови митного режиму "тимчасове ввезення". Враховуючи зазначене, пред'явлений 21.01.2015 року позивачем для митного контролю транспортний засіб "Мерседс-Бенц S300», р.н. НОМЕР_1, за товарною позицією 8703 УКТЗЕД неможливо віднести до категорії "транспортний засіб особистого користування".

Видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не обмежує право громадянина володіти, користуватися або розпоряджатися транспортними засобами на митній території України, але з обов'язковим дотриманням умов митного режиму, в який ці транспортні засоби поміщенні.

На думку відповідача, позивач може ввести на митну територію України в режимі "тимчасове ввезення" в порядку передбаченому ст. 380 МК України транспортні засоби у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію.

Згідно УКТЗЕД, товарна позиція 8703 включає автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей, включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі. Оскільки позивачем вже ввезено транспортний засіб особистого користування товарної позиції 8703 на митну територію України в режимі "тимчасове ввезення" і не вивезено за межі митної території України, то законних підстав на ввезення ще одного транспортного засобу цієї товарної позиції немає.

У картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення зазначено причини відмови у митному оформленні, наведено вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів.

Стосовно того, що позивач позивач цього ж дня ввіз в Україну в режимі "тимчасове ввезення" транспортний засіб "Мерседс-Бенц S300», р.н. НОМЕР_1, за товарною позицією 8703 УКТЗЕД через інший пункт пропуску "Порубне" Чернівецької митниці ДФС представники відповідача пояснили це тим, що система ПІК ЄАІС ДФС України має недосконалості, які полягають у тому, що не у кожному пункті пропуску через митний кордон України можливо відстежити інформацію щодо кількості тимчасово ввезених транспортних засобів, оскільки це залежить від того, яким чином ця інформація вводься, зокрема це може бути мова введення чи наявність помилок при введенні такої інформації в система ПІК ЄАІС ДФС України. Однак, як стверджували представники відповідача, за наявності в даному випадку інформації в ПІК ЄАІС ДФС України про те, що позивачем ввезено на митну територію України в митому режимі "тимчасове ввезення" 03.09.2014 року транспортний засіб особистого користування "Мерседес-Бенц Е230», р.н. НОМЕР_2, за товарною позицією 8703 згідно УКТЗЕД, та 24.09.2014 року транспортний засіб особистого користування "Мерседес-Бенц Е270» р.н. НОМЕР_3 за товарною позицією 8703 згідно УКТЗЕД і вказані транспортні засоби не вивезено за межі території України, тобто перебувають у власному користуванні позивача на території України, то у відповідності до митного законодавства правових підстав на ввезення позивачем транспортний засіб особистого користування цієї ж товарної позиції 8703 на митну територію України в режимі "тимчасове ввезення" немає.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

За результатами перевірки митної документів, наданих відповідних до Митного кодексу України, а саме: Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу UAN639765 від 31.01.2013 року (а.с. 9) та паспортного документа фізичної особи, що містить інформацію про місце простійного або тимчасового проживання за межами України РО132154 від 08.08.2005 року (а.с. 7), поданих 21.01.2015 року о 12 год. 27 хв. декларантом ОСОБА_5, головним державним інспектором оформлено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408051502/2015/00001 від 21.01.2015 року, якою відмовлено у пропуску через митний кордон України (а.с. 6).

Як встановлено з матеріалів справи, підставою для оформлення картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408051502/2015/00001 від 21.01.2015 року слугувало те, що за наявною інформацією в ПІК ЄАІС ДФСУ, громадянином України ОСОБА_5 було ввезено на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» 03.09.2014 року транспортний засіб особистого користування «Mecsedes-Benz Е230» з р.н. 7U81037 за товарною позицією 8703 згідно УКТЗЕД та 24.09.2014 року було ввезено транспортний засіб особистого користування «Mecsedes-Benz Е270» з р.н. НОМЕР_3 за товарною позицією 8703 згідно УКТЗЕД, які на даний час не вивезено за межі території України. Враховуючи вимоги пункту 60 ст. 4 Митного кодексу України, пред'явлений 21.01.2015 року громадянином України ОСОБА_5 для митного контролю транспортний засіб «Mecsedes-Benz S300» з р.н. НОМЕР_1 за товарною позицією 8703 не можливо віднести до категорії «транспортний засіб особистого користування». Відповідно до положень статті 379 Митного кодексу України, пропуск через митний кордон України транспортного засобу «Mecsedes-Benz S300» з р.н. НОМЕР_1, що ввозиться громадянином України ОСОБА_5 на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» або «транзит», повинен здійснюватися в порядку, передбаченому для підприємств при переміщенні товарів.

В картці відмови позивачу роз'яснено, що для поміщення товару у митний режим «тимчасове ввезення» необхідно виконати вимоги передбачені ст. 104 Митного кодексу України.

Вважаючи картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408051502/2015/00001 від 21.01.2015 року оформлену головним державним інспектором Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 протиправною, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України (МК України) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 МК України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 МК України умови перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у відповідному митному режимі, обмеження щодо їх використання, застосування заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами України з питань державної митної справи та у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною першою ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до пунктів 1-4 ч. 6 ст. 103 МК України для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; 2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов'язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів; 3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством; 4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст. 380 МК України встановлено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об'єктом оподаткування митними платежами (ч.2 ст. 380МК України).

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб (крім ТЗ особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД) (абз. 1, 2 ч. 4 ст. 380 МКУ).

При цьому пунктом 60 статті 4 МК України визначено, що транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно

Відповідно до абз. 3 п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, транспортні засоби, тимчасово ввезені на митну територію України для власного користування більш як на два місяці, підлягають державній реєстрації в підрозділах Державтоінспекції на строк, визначений Держмитслужбою. Тимчасово ввезені транспортні засоби не можуть бути розкомплектовані на запасні частини, передані у володіння або користування іншим особам.

Отже, громадяни-нерезиденти можуть тимчасово ввозити на митну територію України ТЗ особистого користування у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію.

Згідно ч. 2 ст. 379 МК України пропуск через митний кордон України товарів (крім транспортних засобів особистого користування), сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують критерії, встановлені частиною першою статті 374 цього Кодексу, що ввозяться громадянами на митну територію України тимчасово або з метою транзиту, здійснюється в порядку, передбаченому для підприємств, під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення (транзит).

Таким чином, у разі тимчасового ввезення громадянами-нерезидентами транспортних засобів у кількості більше однієї одиниці на кожну товарну позицію, їх пропуск через митний кордон України здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 379 МКУ в порядку, передбаченому для підприємств, під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення.

Відповідно до ст. 104 МК України митний режим тимчасового ввезення може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, який передбачає їх перебування під митним контролем.

Законодавством України з питань державної митної справи можуть бути визначені документи, які використовуються для декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення в митний режим тимчасового ввезення замість митної декларації.

Орган доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі тимчасового ввезення, повинен пересвідчитися у можливості ідентифікації цих товарів, транспортних засобів при їх реекспорті.

Для ідентифікації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що поміщуються у митний режим тимчасового ввезення, можуть застосовуватися засоби, передбачені частинами другою і третьою статті 326 цього Кодексу. Зазначені засоби застосовуються органами доходів і зборів тільки у тих випадках, коли комерційні способи забезпечення ідентифікації є недостатніми.

Не вимагається застосування засобів забезпечення ідентифікації до тари, піддонів та інших подібних товарів, що не мають індивідуальних ідентифікаційних ознак.

Для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; 2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов'язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів; 3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством; 4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється у відповідності до товарної номенклатури Митного тарифу України затвердженого Законом Україна «Про митний тариф України» від 19.09.2013 року №584-VII (Закон №584-VII).

Відповідно до ст. 1 Закону №584-VII митний тариф України є невід'ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Згідно УКТЗЕД, товарна позиція 8703 включає автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі.

З огляду на наведені норми законодавства та враховуючи положення п. 60 ст. 4 МК України суд дійшов висновку, що позивач, як громадянин-нерезидент, може ввести на територію України в режимі «тимчасове ввезення» в порядку передбаченому ст. 380 МК України транспортні засоби у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію. При цьому таке ввезення транспортного засобу не залежить від кількості одночасного ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення» транспортних засобів, а визначається як кількість транспортних засобів що ввезено або ввозиться ними на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення» в порядку передбаченому ст. 380 МК України. Іншими словами, в порядку передбаченому ст. 380 МК України громадянами-нерезидентами на митну територію України може бути ввезено в режимі «тимчасове ввезення» один транспортний засіб особистого користування в розумінні п. 60 ст. 4 МК України.

Як вбачається із матеріалів справи, та не заперечувалось сторонами громадянином-нерезидентом ОСОБА_5 у відповідності до ст. 380 МК України було ввезено на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» 03.09.2014 року транспортний засіб особистого користування «Mecsedes-Benz Е230» з р.н. 7U81037 за товарною позицією 8703 згідно УКТЗЕД та 24.09.2014 року було ввезено транспортний засіб особистого користування «Mercedes-Benz Е270» з р.н. НОМЕР_3 за товарною позицією 8703 згідно УКТЗЕД, які станом на 21.01.2015 року не вивезено ним за межі території України. Зазначені обставини ні позивачем, ні його представником під час розгляду справи не заперечувались.

Оскільки позивачем вже ввезено транспортні засоби особистого користування товарної позиції згідно УКТЗЕД 8703 на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення» і не вивезено їх за межі території України, то суд приходить до висновку, що пред'явлений 21.01.2015 року позивачем для митного контролю транспортний засіб «Mecsedes-Benz S300» з р.н. НОМЕР_1 за товарною позицією згідно УКТЗЕД 8703 не можливо віднести до категорії «транспортний засіб особистого користування» .

Таким чином, відповідно до положень статті 379 МК України, пропуск через митний кордон України транспортного засобу «Mecsedes-Benz S300» з р.н. НОМЕР_1, що в даному випадку ввозився позивачем на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» або «транзит», повинен здійснюватися в порядку, передбаченому для підприємств при переміщенні товарів.

Відповідно до ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Відповідно до Розділу VII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №631 у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

За допомогою АСМО забезпечується автоматизована реєстрація картки відмови в електронному журналі та внесення до нього таких відомостей: номера за порядком; дати й часу оформлення картки відмови; номера картки відмови; реквізитів МД; зазначених в МД відомостей про декларанта, уповноважену ним особу та особу, якою заповнено МД; причини відмови; посади, прізвища, ініціалів посадової особи митного органу, яка прийняла рішення про відмову; дати й часу вручення (направлення) картки відмови Декларанту.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оформляючи картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408051502/2015/00001 від 21.01.2015 року головний державний інспектор Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України діяв в межах своїх службових повноважень та у відповідності до норм чинного законодавства.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до частини 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень довів суду правомірність вчинених дій та прийнятих рішень, а тому суд вважає, що дії та рішення відповідача відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.О. Григораш

Постанова в повному обсязі складена 18 травня 2015 р.