Справа № 2-а/487/54/15
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року Справа № 2-а/487/54/15

м. Миколаїв

15:55

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_2 м. Миколаїв, 54028
до вдповідачаРеєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, вул. Котовського, 28, м. Миколаїв, 54010
провизнання протиправною відмови відповідача в проведенні державної реєстрації права приватної власності; зобов'язання відповідача вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, в якому просив визнати протиправною відмову реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції (в подальшому - Відповідач) у проведенні реєстрації права приватної власності, та зобов'язати відповідача провести реєстрацію права приватної власності на нежитловий об'єкт, що розташований за адресою АДРЕСА_3 за позивачем. У позовній заяві зазначав, що у встановленому законом порядку провів реконструкцію належної йому частини нежитлового приміщення за зазначеною адресою, внаслідок чого збільшилася площа приміщення та його господарське призначення. Він звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію відповідних змін у державному реєстрі, але відповідач йому відмовив із посиланням на те, що для внесення таких змін необхідна згода всіх співвласників об'єкту. Позивач посилався на положення частини 4 статті 357 Цивільного кодексу України відносно того, що співвласник може здійснити за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, яка не змінює розміру їх часток у праві власності.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, пояснив, що реконструкція будівлі полягала у внутрішньому переплануванні, а саме буле встановлене горизонтальне перекриття всередині приміщення, що поділило приміщення на два поверхи, а тому загальна внутрішня площа приміщення збільшилася, але геометричні розміри самої будівлі та її геометричний обсяг було залишено без змін. Вважав, що в такому разі частка позивача у спільній частковій власності не змінилася, та згода співвласників на таке перепланування не вимагається.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі. Зазначав, що відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, який до проведення реконструкції перебував у спільній власності, заявник повинен був подати письмову згоду всіх співвласників об'єкта нерухомого майна на проведення його реконструкції. Таку згоді позивач не надав, а тому йому правомірно було відмовлено у здійсненні реєстраційної дії.

В подальшому справа була розглянута у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та докази, якими сторони обґрунтовували свої вимоги і заперечення, суд приходить до такого.

Відповідно до договору купівлі-продажу будівель і споруд від 21 липня 2003 року та Додаткової угоди до нього від 11 листопада 2003 року, позивач набув у власність 12/1000 часток нежитлового об'єкту за адресою АДРЕСА_3, які складаються із будівлі цеху літ. И-2 загальною площею 162,6 кв.м., сараю літ. С-1, 1/100 частини покриття 1, 1/100 частини огорожі №1,2,3.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 29 грудня 2003 року цей договір було визнано дійсним.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового об'єкту від 03 березня 2004р. позивач продав громадянину ОСОБА_2 у власність з належних йому 12/1000 часток у зазначеному об'єкті 6/1000, які складаються з будівлі С-1 площею 202 кв.м.

Після укладення цього договору у власності позивача залишилось 6/1000 часток у праві власності на зазначений об'єкт нерухомого майна, що складається з цеху літ. И-2 загальною площею 162,6 кв.м., 1/100 частини покриття 1, 1/100 частини огорожі №1,2,3.

В листопаді 2012 року позивач подав до інспекції ДАБК у Миколаївські області декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті, а в грудні 2012 - декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, яка була зареєстрована інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївські області 19 грудня 2012 року. В цій декларації зазначено, що відбулася реконструкція будівлі цеху іонічного молока під склад керамічної плитки, загальна площа після реконструкції складає 234,99 кв.м.

У травні 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення відповідних даних до державного реєстру та видачу йому витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно.

03 вересня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції прийняте рішення №15548688 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за заявою позивача, прийнятою 15.08.2014р., оскільки позивачем для проведення державної реєстрації не було надано письмову згоду всіх співвласників, засвідчену нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на реконструйовані об'єкти нерухомого майна фізичним та юридичним особам видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Згідно з абзацом 7 пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі - Порядок), у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, який до проведення реконструкції перебував у спільній власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову згоду всіх співвласників об'єкта нерухомого майна на проведення його реконструкції. Якщо у зв'язку з проведенням реконструкції об'єкта нерухомого майна змінився розмір часток у праві спільної власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову заяву співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із наявних копій договорів купівлі-продажу та довідки БТІ від 23.12.2013р., об'єкт за адресою м.Миколаїв АДРЕСА_3 знаходиться у спільній частковій власності, і позивачу належать 6/1000 часток у праві власності у цьому майні із визначенням порядку конкретного користування.

Отже для державної реєстрації реконструкції зазначеного об'єкту із видачею свідоцтва про право власності на нього заявник повинен був подати письмову згоду всіх співвласників об'єкта нерухомого майна на проведення його реконструкції.

Що стосується посилання позивача на положення частини 4 статті 357 Цивільного кодексу України, то суд не бере їх до уваги, виходячи з такого.

Приписами частини 4 статті 357 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

По-перше, зазначена норма стосується випадків добудови чи прибудови у житловому будинку, тоді як нерухоме майно, щодо якого проведено реконструкцію по даній справі є нежитловим об'єктом.

По-друге, у зазначеній нормі закону мова йде про добудову чи прибудову, а не про реконструкцію. Тобто внаслідок прибудови до основного житлового об'єкту прибудовуються додаткові, які, відповідно до тексту цієї норми, стають окремою власністю співвласника, що здійснив таку прибудову. В даному випадку позивач відзначав, що реконструкція була здійснена шляхом горизонтального поділу існуючої будівлі на два поверхи.

Отже норма частини 4 статті 357 Цивільного кодексу України не розповсюджується на спірні правовідносини.

Збільшення внутрішньої площі частини об'єкту, що знаходиться у користуванні позивача безумовно призведе до збільшення загальної площі всього нежитлового об'єкту за адресою АДРЕСА_3 та вплине на права всіх співвласників цього об'єкту. Також на права та законні інтереси співвласників може впливати зміна господарського призначення однієї із будівель цього об'єкту нерухомості із «цеху молока» на «склад керамічної плитки». В той же час, відповідно до статі 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

За таких обставин державний реєстратор правомірно запропонував позивачу надати письмову згоду всіх співвласників об'єкта нерухомого майна на проведення його реконструкції та правомірно відмовив у здійсненні реєстраційної дії за відсутності такої згоди.

Зазначене є підставою для відмови у позові.

Керуючись статтями 11, 71, 122, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.С. Князєв