Справа № 808/7269/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року 12:35Справа № 808/7269/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря Заболотної Н.Ю. та представників:

позивача: Броннікової О.В.;

відповідача: Сергієнко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомінвестбуд»

до: Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу та податкового повідомлення-рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Телекомінвестбуд» (далі - ТОВ «Телекомінвестбуд», позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі -ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя, відповідач) в якій просить визнати протиправними дії відповідача щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки з питання дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Телекомінвестбуд» на підставі наказу №429 від 20.06.2014р.; визнати протиправним та скасувати наказ ДПІ у Жовтневому районі м.Запоріжжя від 20.06.2014р. № 429 «Про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки з питання дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Телекомінвестбуд»; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2201 від 17.07.2014 року.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі № 808/7269/14, закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 19 листопада 2014 року.

Провадження у справі зупинялось до 10 грудня 2014 року, до 28 січня 2015 року та до 05 березня 2015 року.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав з наступних підстав: вважає висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства при визначенні податкового кредиту за грудень 2011 року помилковими та протиправними, оскільки ненадані позивачем відповідачу дорожні листи, довіреності, талони замовника, договір на перевезення та інші документи, що підтверджують факт перевезення товару, не є первинними бухгалтерськими документами. Вважає, що позивачем надано відповідачу всі необхідні для підтвердження господарських відносин між ТОВ «Телекомінвестбуд» та ТОВ «Техносфера-2000» документи. Також вказує на відсутність підстав, передбачених пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, для проведення перевірки, отже, вважає наказ на проведення перевірки протиправним і, як наслідок, протиправними дії щодо проведення такої перевірки та саме податкове повідомлення-рішення.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, а саме: зазначає, що на перевірку не було надано документи, які підтверджують факт перевезення товару. Також відповідач посилається на отриману листом від 28.04.2014р. від ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області інформацію про відкрите кримінальне провадження за фактом фіктивного підприємництва ТОВ «Техносфера-2000» за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 205 КК України, а також на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2014р. у справі № 336/7607/14-к, яким встановлено, що ТОВ «Техносфера-2000» у період з 01.07.2011 року по 30.06.2012 року фактично фінансово-господарської діяльності не здійснювало, займалося фіктивним підприємництвом з метою подальшого прикриття незаконної діяльності з ухилення від сплати податків, конвертації грошових коштів та формування податкового кредиту підприємствам-контрагентам, у тому числі і позивачу, по нібито проведеним фінансово-господарським операціям. Крім того, вказує на те, що недотримання податковим органом певних вимог законодавства при проведенні перевірки само по собі не є безумовною підставою для визнання недійсним рішення про застосування штрафних санкцій.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 05 березня 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У період з 25.06.2014 року по 02.07.2014 року на підставі наказу ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 20.06.2014 року №429 співробітниками відповідача проведено документальну невиїзну позапланову перевірку ТОВ «Телекомінвестбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Техносфера-2000» по податку на додану вартість за грудень 2011 року.

По завершенню даної перевірки було складено акт № 47/08-26/22-01/31806405 від 03.07.2014 року (далі - акт перевірки), в якому вказано про встановлення порушення позивачем п. 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством ТОВ «Телекомінвестбуд» занижено суму ПДВ всього на суму 7246,00 грн., а саме за грудень 2011 року - 7246,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №2201 від 17.07.2014р., яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за податком на додану вартість за грудень 2011 року на суму 7246,00 грн., а також застосовано штрафні санкції у розмірі 3623,00 грн.

Як свідчить зміст Акта перевірки, у ході перевірки встановлено завищення задекларованих ТОВ «Телекомінвестбуд» показників в рядку 10.1 Декларацій з податку на додану вартість «підлягають оподаткуванню за ставкою 20% та 0 ставкою» у сумі 7246,00 грн. за грудень 2011 року.

Перевіркою встановлено, що у порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України ТОВ «Телекомінвестбуд» до складу податкового кредиту було віднесено суми по взаємовідносинам з постачальником ТОВ «Техносфера-2000» у сумі 7246,00 грн., у т.ч. за грудень 2011 року - 7246,00 грн.

Позивач здійснював господарські операції з придбання товару у ТОВ «Техносфера-2000» за період грудень 2011 року згідно видаткової накладної № ТС-315123 від 03.01.2012р., податкової накладної № 80 від 29.12.2011 року на суму 36230,00 грн. без ПДВ, ПДВ - 7246,00 грн.

Розрахунки за відвантажений товар між підприємствами проводились у безготівковій формі на підставі рахунку-фактури №ТС-315123 від 15.12.2011 року, банківська виписка №970 від 29.12.2011 року.

Зазначені суми включені позивачем до податкового кредиту та реєстру отриманих та виданих податкових накладних у розділ І «Отримані податкові накладні» та до податкових декларацій за період грудень 2011 року.

До завірених копій первинних документів позивачем було надано відповідачу пояснення №109 від 29.04.2014р. та №33 від 04.01.2013р., а також бухгалтерську довідку за січень 2012 року, відповідно до яких пояснило, що товарно-матеріальні цінності були придбані у ТОВ «Техносфера-2000» для будівництва на базі відпочинку «Каштан», що належить позивачу та знаходиться в смт. Кирилівка Запорізької області. ТМЦ були передані підряднику для виконання будівельних робіт. Вартість будматеріалів була віднесена в обліку січня 2012 року на рахунок «Капітальне будівництво» у зв'язку з тим, що база відпочинку ще не введена в експлуатацію, в повному обсязі - 36230,00 грн.

Відповідач в акті зазначає, що до перевірки не було надано документи, які підтверджують факт перевезення товару, а саме: дорожні листи, товарно-транспортні накладні, довіреності, талони замовника, договір на перевезення та інше.

В акті перевірки також є посилання на отримання від ДПІ та ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області листа від 28.04.2014 року № 3356/7/08-01-22-12-11, у якому зазначено, що у провадженні СУ ФР ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000030, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2013 року, за фактом фіктивного підприємництва ТОВ «Техносфера-2000» за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України.

На підставі зазначеного ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя дійшла висновку про порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Проаналізувавши підстави та правомірність дій ДПІ у Жовтневому районі м.Запоріжжя щодо видачі наказу та проведення позапланової документальної невиїзної перевірки, а також законності та обґрунтованості прийняття податкового повідомлення-рішення, оскаржуваного позивачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується позивачем, при проведенні ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя 25.06.2014 року - 02.07.2014 року перевірки ТОВ «Телекомінвестбуд» на підтвердження факту здійснення фінансово-господарської операції у грудні 2011 року з ТОВ «Техносфера-2000» позивачем не було надано документів, які підтверджують факт перевезення товару, придбаного у ТОВ «Техносфера-2000», а саме: дорожні листи, довіреності, товарно-транспортні накладні, договір перевезення, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, сертифікати або паспорт якості, специфікації та інші документи щодо походження товару, акти виконаних робіт, касові документи тощо.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 135.2 ст. 135 Кодексу).

Таким чином, документи, у тому числі первинні, можуть бути підставою для нарахування податкового кредиту лише у разі фактичного здійснення господарської операції. У той же час сама лише наявність таких документів, навіть з усіма формальними реквізитами, передбаченими законодавством, за відсутності фактичного здійснення господарської операції не є достатньою для ведення податкового обліку та суми, зазначені у таких документах, не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13/11 від 02.06.2011р. «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України», з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (при цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності); установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції (зокрема, підлягає встановленню статус постачальника товарів (послуг), придбання яких є підставою для формування податкового кредиту та/або сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. Особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції); установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, суд вказує, що, перевіряючи правомірність оскаржуваного повідомлення-рішення, суд досліджує надані сторонами первинні документи, які стали підставою для здійснення податкового обліку та встановлює правомірність формування платником податку податкових зобов'язань та податкового кредиту.

Судом досліджено первинну документацію, надану позивачем, на предмет підтвердження реальності здійснення господарських операцій з підприємством-контрагентом - ТОВ «Техносфера-2000», а саме: видаткову накладну № ТС-315123 від 03.01.2012р. та податкову накладну № 80 від 29.12.2011 року на суму 36230,00 грн. без ПДВ, ПДВ - 7246,00 грн., всього 43476,00 грн.; рахунок-фактуру № ТС-315123 від 15.12.2011р., виписку з банку від 28.12.2011р. Також судом досліджено бухгалтерську довідку за січень 2012 року.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про неправомірність дій позивача при формуванні податкового кредиту за період грудень 2011 року на суму 7246,00 грн. з огляду на наступне.

Так, позивачем не підтверджено перевезення та використання товарно-матеріальних цінностей, придбаних у грудні 2011 року у ТОВ «Техносфера-2000». Суду не надані документи, які б підтверджували факт транспортування будівельних матеріалів, придбаних позивачем у ТОВ «Техносфера-2000», такі як товарно-транспортні накладні, договір на перевезення, довіреності, подорожні листи; а також документи на підтвердження використання зазначених матеріалів у своїй господарській діяльності (акти приймання-передачі тощо).

Тобто, з наданої позивачем первинної документації суду неможливо зробити достовірний висновок щодо характеру, виду, способу використання товару, вказаного позивачем у рахунку-фактурі від 15.12.2011 року, і, як результат, виявити підставність та дійсність використання будівельних матеріалів у господарській діяльності позивача.

Пунктом 83.1 ст. 83 Кодексу визначено, які документи можуть бути підставами для висновків посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок. Це: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У матеріалах справи міститься копія вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2014 року у справі № 336/7607/14-к, яким встановлено, що у червні 2011 року відбулася зміна засновника та керівника ТОВ «Техносфера-2000», після чого з метою здійснення фіктивного підприємництва невстановлена особа щомісячно надавала первинні бухгалтерські документи підприємства для підпису обвинуваченому, які використовувались для подальшого прикриття незаконної діяльності з ухилення від сплати податків, конвертації грошових коштів та формування податкового кредиту підприємствам-контрагентам, по ніби то проведеним фінансово-господарським операціям.

За підписання фінансово-господарських документів він отримував грошову винагороду. З підприємствами-контрагентами, як службова особа ТОВ «Техносфера-2000» не зустрічався, товари (послуги) не постачав.

Також встановлено, що на балансі ТОВ «Техносфера-2000» були відсутні основні фонди та будь-яке обладнання для забезпечення виробничого процесу, постачання товару та виконання робіт. На підприємстві був зареєстрований лише обвинувачений, який одночасно займав посаду директора та головного бухгалтера. Інших найманих працівників на підприємстві не було. Крім цього, згідно з інформацією наданої УДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області, підприємство ТОВ «Техносфера-2000» з 01.07.2011 р. по даний час не мало у власності зареєстрованих транспортних засобів, що унеможливлює поставку та реалізацію будь-якої продукції.

Також встановлено, що ТОВ «Техносфера-2000» після зміни учасників на нового керівника, зареєстровано за адресою його мешкання, а саме: м. Запоріжжя вул. Толбухіна 4, але за фактичним місцезнаходженням підприємство ніколи не знаходилося та діяльність не здійснювало.

Дослідженням первинних господарських документів та податкової звітності ТОВ «Техносфера-2000» встановлено, що власний кредит з податку на додану вартість підприємства було сформовано за рахунок документального відображення безтоварних операцій з придбання товарів та послуг, які у господарській діяльності ніколи не використовувались, їх постачання та отримання документально не підтверджено.

Судом встановлено, що з моменту перереєстрації ТОВ «Техносфера-2000» у період часу з 01.07.2011 року по 30.06.2012 року фактично фінансово-господарську діяльність не здійснювало.

Виходячи з зазначеного, суд встановив факт прикриття керівником ТОВ «Техносфера-2000» незаконної діяльності, направленої на ухилення від сплати податків підприємствам-контрагентам, у тому числі ТОВ «Телекомінвестбуд» () на суму 7246,00грн.

Суд у вироку дійшов висновку, що у період часу з 01.07.2011 року по 30.06.2012 р. обвинувачений за попередньою змовою з невстановленою особою за результатами використання документів, печатки та реквізитів ТОВ «Техносфера-2000» незаконно сформовано податковий кредит з ПДВ вищезазначеним контрагентам (серед яких ТОВ «Телекомінвестбуд») на загальну суму 2 млн. 576 тис. 516 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, на підставі зазначеної норми Кодексу Запорізький окружний адміністративний суд при розгляді даної справи приймає як обов'язкові та доведені факти, встановлені Шевченківським районним судом м. Запоріжжя у вироку у кримінальній справі № 336/7607/14-к, а саме факт здійснення фіктивного підприємництва ТОВ «Техносфера-2000» з метою ухилення від податків ТОВ «Телекомінвестбуд» у сумі 7246,00 грн.

Доводи позивача про те, що вирок суду стосується лише особи, щодо якої його винесено, суд не приймає до уваги, оскільки порушення, встановлені ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя та викладені в акті перевірки від 03.07.2014р., і є наслідками дій особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення - здійснення у період з 01.07.2011р. по 30.06.2012р. фіктивного підприємництва з метою ухилення від сплати податків підприємств-контрагентів, у тому числі позивача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність фактичного здійснення господарської операції між ТОВ «Телекомінвестбуд» та ТОВ «Техносфера-2000» у грудні 2011 року, на підставі якої позивачем сформовано податковий кредит у розмірі 7246,00 грн. та порушення позивачем вимог Отже, висновки відповідача в акті перевірки є обґрунтованими, а прийняття на підставі останнього оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є законним та правомірним.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, зокрема, такої обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом (п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України).

Щодо вимог позивача про протиправність дій відповідача по проведенню перевірки та визнання протиправним наказу на проведення перевірки суд зазначає, що оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то при розгляді позовних вимог про скасування наказу та дій по проведенню перевірки слід встановити, чи є оскаржуваний акт та дії відповідача такими, що породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків і впливають на його права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, а також чи буде задоволення таких позовних вимог мати своїм правовим наслідком безпосередній захист прав позивача.

Обов'язковою ознакою правового акту індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення. Зміст оскаржуваного наказу полягає в організації та проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки. А враховуючи те, що оспорюваний наказ контролюючими органами фактично реалізовано - здійснено перевірку, за результатами якої складено акт, то наказ не породжує будь-яких юридичних наслідків для позивача.

Суд зазначає, що дії по проведенню перевірок є частиною процесу реалізації податковим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень є винесення відповідного рішення, яке породжує відповідні наслідки для платника податків.

Отже, виключно результат реалізації повноваження податкового органу - рішення контролюючого органу, - а не процес реалізації його повноважень (як то дії по проведенню перевірки) може бути об'єктом судового оскарження. А дотримання контролюючим вимог актів законодавства щодо порядку та способу проведення перевірки входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення контролюючого органу.

Крім того, недотримання податковим органом певних вимог законодавства при проведенні перевірки само по собі не є безумовною підставою для визнання неправомірним рішення про застосування штрафних санкцій. Певні процедурні недоліки проведення перевірок, без спростування факту вчинення порушення, не є такими, що звільняють порушника від відповідальності за вчинене ним порушення.

Отже, суд з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку про правомірність прийняття ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя податкового повідомлення-рішення № 2201 від 17.07.2014 року та відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірними дій та наказу №429 від 20.06.2014р. щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки з питання дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Телекомінвестбуд» у грудні 2011 року.

Приймаючи зазначене вище до уваги, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Телекомінвестбуд» задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомінвестбуд» відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомінвестбуд» () на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1644(одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко