Справа № 808/6741/14
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/6741/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2015 року

справа № 808/6741/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Мелітопольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду 18 листопада 2014 року у справі №808/6741/14

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський завод автотракторних запчастин»

до

про

Мелітопольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

визнання дій незаконними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський завод автотракторних запчастин» (далі по тексту – позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Мелітопольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі по тексту – відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними дії відповідача по складанню акту документальної перевірки №704/08-32-22-01/30641508 від 14.05.2014 «Про результати планової виїзної перевірки дотримання ТОВ «Мелітопольський завод автотракторних запчастин» (код ЄДРПОУ 30641508) вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013;

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №808/6741/14.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що придбаний ним товар не може бути кваліфікований як металобрухт та відходи, що оподатковуються по ставці 0%, як вказує відповідач, оскільки підприємство придбало сировину, яка використовується безпосередньо в технологічному процесі при виготовлені продукції в якості формовочної суміші.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що акт перевірки та висновки викладені в ньому не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст.17 КАС України, оскільки не породжують ніяких правових наслідків для позивача, а отже не підлягають окремому оскарженню в порядку адміністративного судочинства. Разом з тим, судом було встановлено суттєве порушення норм Податкового кодексу, а саме відсутність підстав для непідтвердження податковим органом податкового кредиту у позивача, що свідчить про протиправність прийняття оскаржуваних рішень.

Відповідач - Мелітопольська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду 18 листопада 2014 року у справі №808/6741/14 та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач, зокрема, зазначив, що контрагенти позивача, задекларувавши податкові зобов’язання з податку на додану вартість по операціям з металобрухтом та відмовившись від застосування пільги по реалізації металобрухту, своїми діями визнали, що товар, який ними поставлявся на адресу позивача, є металобрухтом та повинен оподатковуватись за ставкою 20%.

Позивач та відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, в період з 21 березня 2014 року по 06 травня 2014 року посадовими особами відповідача проведено планову документальну перевірку ТОВ «Мелітопольський завод автотракторних запчастин» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, результати якої оформлено актом №704/08-32-22-01/30641508 від 14 травня 2014 року.

Відповідач в акті перевірки вказує, що в порушення п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту віднесені суми по операціям з придбання у контрагентів металобрухту та відходів, які оподатковуються по ставці 0%.

Висновками акту встановлено, зокрема, порушення позивачем п.198.1, 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, 200.3 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, внаслідок чого занижений податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 255 163 грн., та завищено суму від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту податку на додану вартість у сумі 175619 грн.

Відповідно до матеріалів справи, позивач в перевіряємий період придбав у ТОВ «УкрспецМет», ТОВ «Агросистема плюс», ТОВ «Руслан-Комплект», ПАТ «Сімферопольський завод сільськогосподарського машинобудування», ТОВ «Харківський завод дискових коліс» обрізь металевих листів, штамповку сталі, шлак алюмінію, які в подальшому використовувались в господарській діяльності підприємства, що підтверджується технічною документацією, долученою до справи. Отримані відповідні податкові накладні від постачальників, з дотриманням вимог ст.198 Податкового кодексу України, віднесені до складу податкового кредиту по ПДВ.

Згідно ст. 1 Закону України «Про металобрухт» металобрухтом є непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки від виробництва та обробки чорних і кольорових металів і їх сплавів.

Матеріали справи не містять доказів, щодо прийняття контрагентами позивача рішень про визнання металобрухтом реалізованих йому товарів, відповідачем належними засобами доказування не доведено придбання позивачем металобрухту чи інших відходів в розумінні Закону України «Про металобрухт», які підлягають оподаткуванню по « 0» ставці ПДВ.

Відповідно до положень ст.30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору.

Пункт 30.4 ст.30 Податкового кодексу України передбачає, що платник вправі відмовитись від використання податкової пільги, чи зупинити її використання на певні податкові періоди.

Тобто право застосування « 0» ставки ПДВ при реалізації товару є правом у постачальника, а не обов'язком.

Податковим органом не взято до уваги листи контрагентів позивача за вказаними операціями, згідно яких поставлений товар не підпадає під перелік відходів та брухту чорних та кольорових металів, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, в розумінні Постанови Кабінету Міністрів України №15 від 12.01.2011, в зв'язку з чим відмовляються на підставі п.30.4 ст.30 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, від застосування пільги по оподаткуванню вказаних операцій.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вастберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» суд зазначив, що «… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

При цьому, суд вважає за потрібне зазначити про необхідність дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не доведено законність і обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 18 листопада 2014 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Мелітопольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду 18 листопада 2014 року у справі №808/6741/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 19 травня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна