Справа № 335/7000/14-а(2-а/335/189/2014)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2015 рокусправа № 335/7000/14-а(2-а/335/189/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новоженіна І.Є.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2 (свідоцтво НОМЕР_1)

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 грудня 2014 р. у справі № 335/7000/14-а(2-а/335/189/2014)

за позовом ОСОБА_4

до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції

третя особа ОСОБА_3

про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

"23" червня 2014 р. ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_3, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 13.06.2014 року ВП №41613883, якою на позивача накладено штраф у сумі 340 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю винесення постанови про накладення штрафу, оскільки позивачем жодним чином не здійснювались дії щодо подальшого перешкоджання проживанню стягувача у приміщенні.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 грудня 2014 р. у справі № 335/7000/14-а(2-а/335/189/2014) адміністративний позов ОСОБА_4 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, за участю третьої особи - ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця - задоволено.

Постанову суду щодо задоволення позовних вимог мотивовано тим що державним виконавцем під час винесення спірної постанови не з'ясовано питання наявності факту перешкоджання проживанню стягувачу у приміщенні, в яке його було вселено. На підставі встановлених та досліджених обставин по справі, суд дійшов висновку, що достатніх підстав для винесення спірної постанови не було, оскільки факти, які б свідчили про навмисне перешкоджання у користуванні квартирою з боку позивача судом не встановлено.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 грудня 2014 р. у справі № 335/7000/14-а(2-а/335/189/2014), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не в повному обсягу дослідив та встановив обставини по справі. Скаржник вказує на те, що всі дії позивача направлені на перешкоджання ОСОБА_3 у користуванні квартирою,

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники відповідача та третьої особи. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників відповідача та третьої особи суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників відповідача та скаржника не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, у провадженні відповідача перебуває виконавчий лист №0818/10122/2012 від 05.11.2013 року про усунення перешкод ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 вселенні ОСОБА_3 у квартиру та зобов'язанні ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 комплект ключів від квартири.

Рішення суду виконано в самостійному порядку, що підтверджується актом державного виконавця від 06.02.2014 року.

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС від 06.02.2014 року закінчено виконавче провадження у зв'язку із фактичним виконанням судового рішення, у відповідності до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Із заявами від 24.03.2014 року та 20.05.2014 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача, в яких просив відновити виконавче провадження та накласти на боржника штраф за подальше перешкоджання у користуванні квартирою.

21.05.2014 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою з метою перевірки факту перешкоджання ОСОБА_3 у користуванні квартирою та встановлено, що на вхідні двери змінено замки, ключі що видано ОСОБА_3 під дані замки не підходять.

Внаслідок подальшого перешкоджання у користуванні квартирою стягувачеві, 13.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_4 та надіслано боржнику повідомлення про примусове вселення ОСОБА_3 20.06.2014 року.

Не погодившись з рішенням державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу позивач звернулась до суду з вимогою визнати протиправною та скасувати спірну постанову.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Законом України «Про виконавче провадження», урегульовано умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання в добровільному порядку та покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Порядок виконання рішення про вселення стягувача врегульовано статтею 79 Закону України «Про виконавче провадженні». Згідно ч. 3. цієї статті Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час вселення, не є перешкодою для виконання рішення про вселення. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, на нього накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом. При цьому вселення здійснюється у присутності понятих із залученням працівників органів внутрішніх справ (ч.4 ст.79). Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження (ч.5 ст.79). У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 89 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку (ч. ст.79).

Аналіз статті 79 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави колегії суддів вважати, що даною статтею визначено порядок примусового виконання рішення суду про вселення та відповідальність боржника в разі перешкоджання ним стягувачу у виконанні такого рішення. В разі виникнення спору по вселенні між стягувачем та іншою особою, яка не є боржником, питання про вселення вирішується в судовому порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що за рішенням суду щодо усунення перешкод у користуванні квартирою, ОСОБА_3, в межах здійснення виконавчого провадження, вселено в квартиру , що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до пояснень представника позивача, 20.03.2014 року ОСОБА_3 намагався відчинити двері квартири іншим комплектом ключів, оскільки ключі не підходили до цього замка, то останній вирізав замки, заніс в приміщення власні речі, покинув квартиру та мешкає в іншому місці. Позивачу, що мешкає в тій самій квартирі, довелось встановити нові замки. За новими ключами ОСОБА_3 не звертався. Проте, звернувся до державної виконавчої служби із заявою про відновлення виконавчого провадження та притягнення боржника до відповідальності, посилаючись на те, що позивач знову змінила замки та перешкоджає ОСОБА_3 у користуванні житловим приміщенням.

Як це передбачено п.1.5 Наказу Мінюсту 02.04.2012р. №512/5 « Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно підпункту Інструкції №512/5, акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події: а) текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові державного виконавця, підстава для складання акта, перелічуються особи, що були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт; б) у констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції; в) у кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються); г) акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання сторін чи інших осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка «від підпису відмовився» проставляється напроти імені особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта; ґ) до акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Актом державного виконавця від 21.05.2014 року зафіксовано факт заміни замків на двері та те, що ключі, що є у розпорядженні ОСОБА_3 не підходять до нових замків, що в свою чергу, перешкоджає скаржнику користуватись квартирою. Даний акт слугував підставою для винесення постанови про накладення штрафу за подальше перешкоджання стягувачу у користуванні житловим приміщенням.

Таким чином, державним виконавцем при виході на адресу встановлено факт неможливості потрапляння ОСОБА_3 до квартири, проте жодним чином даний акт не встановлює факт перешкоджання стягувачу у користуванні житловим приміщенням. В той час, як підставою для притягнення особи до відповідальності передбаченої приписами ч.6 ст.79 Закону України «Про виконавче провадження», є саме подальше перешкоджання стягувачу у користуванні житловим приміщенням. Відповідачем, впротиріч наведеному, жодної обставини, яка б свідчила, що ОСОБА_4 умисно здійснювала дії що перешкоджали ОСОБА_3 у потраплянні до квартири, не встановлено.

За таких обставин, а також враховуючи приписи частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», якою закріплено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для визнання оскаржуваної постанови незаконною та її скасування.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що рішення першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції дано доводам сторін вірну оцінку, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки викладені в судовому рішенні не спростовуються, підстави для скасування постановленого по справі судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 грудня 2014 р. у справі № 335/7000/14-а(2-а/335/189/2014) - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 грудня 2014 р. у справі № 335/7000/14-а(2-а/335/189/2014) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко