Справа № 820/138/15
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 р.Справа № 820/138/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Мосійчука Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2015р. по справі № 820/138/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

12 січня 2015 року позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Західної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд:

- скасувати наказ Західної ДПІ від 06.01.2015року № 12 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фіщичних осіб з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської (незалежної професійної) діяльності за період з 01.01.2011року по 01.11.2014року".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що передумовою прийняття спірного наказу слугувала саме постанова старшого слідчого СУ фінансових розслідувань ГУ Міндоходів України Харківської області, що, на думку позивача, не відповідає підставам для проведення перевірки, які визначені пп. 78.1.1 п. 78.1 ст.78, ст. 79 ПК України. Таким чином, враховуючи необґрунтованість та безпідставність прийняття спірного наказу № 12 від 06.01.2015 року, позивач просить задовольнити позов в повному обсязі.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Західної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування наказу залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у зв'язку з надходженням на адресу Західної ОДПІ постанови старшого слідчого СУ фінансових розслідувань ГУ Міндоходів України Харківської області від 08.12.2014року про проведення документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000055 та згідно пп. 78.1.11 п. 78.1 ст.78, ст. 79 ПК України, начальником ДПІ у Московському районі прийнято наказ від № 12 від 06.01.2015 року про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3

На підставі повідомлення № 1 від 06.01.2015року та наказу № 12 від 06.01.2015 року, фахівцями податкового органу доручено проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осбі з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської незалежної професійної) діяльності за період з 01.01.2011року по 01.11.2014року.

Станом на 16.01.2015року (останній день перевірки) платник податків ФОП ОСОБА_3 для проведення перевірки не прибув, жодних документів не надав, у зв`язку з чим проведення перевірки не вбачалось за можливе, що підтверджується актом про неможливість проведенння позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 від 16.01.2015року № 113/20-33-17-02-07/НОМЕР_1.

Як з'ясовано судом першої інстанції, юридичною підставою для прийняття наказу про призначення перевірки суб'єкт владних повноважень обрав положення пп. 78.1.11 п. 78.1 ст.78, ст. 79 ПК України, а фактичною підставою слугував факт надходження постанови старшого слідчого СУ фінансових розслідувань ГУ Міндоходів України Харківської області від 08.12.2014року про проведення документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000055, якою встановлено факт формування незаконного податкового кредиту з ПДВ, що призвело до ненадходження грошових коштів до бюджету держави у значних розмірах, що є ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно положень п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Отже, проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок є правом Західної ОДПІ, як податкового органу.

Відповідно до вимог п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно вимог п.п 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПКУкраїни, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, коли отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної позапланової перевірки.

Окрім того, наведена норма містить імперативний припис щодо обов'язку податкового органу призначити позапланову перевірку у випадку отримання постанови слідчого. При цьому виконання такого обов'язку не передбачає дослідження органом податкової служби підстав призначення відповідної перевірки слідчим, оцінювання правомірності та законності цієї перевірки. Правова оцінка слідчого щодо призначення податкової перевірки у рамках кримінальної справи здійснюється у порядку, визначеному кримінально-процесуальним законом.

До того ж, в силу вимог пункту 78.2 ст. 78 ПК України, обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені ПК України, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах порушеної кримінальної справи. Вказана правова позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в постанові від 02.07.2014року № К/9991/41558/12.

Згідно п. 78.4 ст. 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Водночас, відповідно до ч. 7 ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України, постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов'язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Як було встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції, спірний наказ від 26.01.2015 року № 12 був прийнятий відповідачем на підставі отриманої постанови 08.12.2014 року старшого слідчого СУ фінансових розслідувань ГУ Міндоходів України Харківської області від 08.12.2014року про проведення документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3

Вказана постанова винесена в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000055 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України. Докази скасування вказаної постанови слідчого від 08.12.2014 року в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, слід зазначити про наявність у відповідача встановлених законом підстав для прийняття оскаржуваного наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізично особи-підприємця.

Тобто, приймаючи оскаржуваний наказ, податковий орган діяв на підставі та у відповідності до вимог діючого законодавства.

Також, слід зазначити, що в оскаржуваному наказі встановлений чіткий строк для проведення перевірки, яка фактично в даний строк проведена не була. Окрім того, наказ на проведення перевірки на момент звернення до суду вичерпав свою дію, оскільки ненормативні правові акти державних органів є актом одноразового застосування, який вичерпує свою дію фактом їхнього виконання, тобто вони не можуть бути скасовані після їх виконання.

Дії контролюючого органу по видачі наказу не породжують для платника податків жодних правових наслідків, у зв'язку із тим, що прийняття наказів є обов'язком керівника податкового органу за умови настання законодавчо визначених підстав. В той же час платник податків не позбавлений права оскаржити сам наказ, за умови що він породжує для нього певні правові наслідки.

Отже, в діях відповідача відсутні порушення вимог діючого законодавства під час здійснення заходів з метою проведення перевірки.

Окрім того, необхідно зазначити, що при фактичному проведенні перевірки, діями податкового органу, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин будуть відповідні рішення про донарахування податкових зобов'язань та/або визначення штрафних (фінансових) санкцій.

Під час розгляду справи судом першо інстанції податковий орган зазначив, що податкове повідомлення-рішення за наслідками проведеної перевірки не виносилося.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивачем під час не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності оскаржуваного наказу та неправомірності дій податкового органу щодо його прийняття.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність та обґрунтованість винесення спірного наказу про проведення документальної позапланової перевірки та вчинених дій його прийняття.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи оскаржуваний наказ про проведення документальної позапланової перевірки, який не породжує для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права і обов'язки у сфері публічно-правових відносин, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо, а тому заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.15 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2015р. по справі № 820/138/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 18.05.2015 р.