Справа № 815/160/15
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/160/15

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Яковлева Ю.В.,

- Вербицької Н. В.,

при секретарі - Курмановій І.І.,

за участі: представник позивача - Величко І.О. (довіреність від 24.12.2014 р.),

представник відповідача - Петровський В.В. (довіреність від 12.05.2015 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області, Приватного нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Тетяни Юріївни на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом Приватного нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Тетяни Юріївни до Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування вимоги від 23.12.2014 року № Ф- та податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 року №№ , , ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Тетяна Юріївна (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - відповідач, або Білгород-Дністровська ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області) про визнання протиправними та скасування вимоги від 23.12.2014 року № Ф- та податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 року №№ , , .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області № Ф- від 23.12.2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, в частині задоволених вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про залишення адміністративного позову без задоволення, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом норм матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення.

Також, не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні заявлених вимог, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом норм матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги поданої апеляційної скарги в повному обсязі та заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні, також, підтримав вимоги поданої апеляційної скаргу, просив її задовольнити та залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, судова колегія приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області, у період з 10.11.2014 року по 21.11.2014 року, було проведено документальну планову виїзну перевірку приватного нотаріуса Чухрай Т.Ю. щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 05.12.2014 року № 3090/15-05/1701/ (а.с.14-30).

Актом перевірки від 05.12.2014 року № 3090/15-05/1701/ встановлені наступні порушення з боку позивача: п. 4 ч. 1 ст. 1, п. 5 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пп. 1 п. 4.5 розд. IV Інструкції № 455 про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в результаті чого донараховано єдиного соціального внеску у сумі 161506,37 грн., в т.ч., за 2011 рік у сумі 42281 грн., за 2012 рік у сумі 57288,68 грн., за 2013 рік у сумі 61936 грн.; п. 178.3 ст. 178 п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податку на доходи з фізичних осіб в сумі 14714,40 грн., в т.ч., за 2011 рік - 766,68 грн., за 2012 рік - 9205,44 грн., за 2013 рік - 4742,28 грн.

На підставі зазначеного Акту перевірки Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області винесено та направлено на адресу позивача: податкову вимогу № Ф- від 23.12.2014 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у розмірі 161506,37 грн. (а.с.53); податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 року № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 15303,92 грн. (а.с.54); податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 року № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 18393 грн. (а.с.55); податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 року № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 510 грн. (а.с.56).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно зі ст. 32 цього Закону приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 178.1. - 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Самозайнятою особою, відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, є платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Отже, приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність, яка оподатковується за ставками податку, визначеними для оподаткування доходів фізичних осіб, а база оподаткування визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Чинне у період 2011-2013 років законодавство України, встановлюючи можливість зменшення оподаткованого доходу особи, що провадить незалежну професійну діяльність, на витрати, які є необхідними для її провадження, не передбачає вичерпного переліку таких витрат.

При цьому, зважаючи на загальне описове визначення таких витрат, яке наведене в п. 178.3 Податкового кодексу України, колегія суддів вважає необхідним у кожному окремому випадку аналізувати здійснені витрати за критеріями можливості використання придбаних товарів (робіт, послуг) у незалежній професійній діяльності, ділової мети їх придбання, впливу цих витрат на отримання доходу, й за умови відповідності таким критеріям придбані товари (роботи, послуги) й здійснені витрати слід вважати такими, що необхідні для провадження незалежної професійної діяльності.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 цього ж Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до діючого законодавства саме на платника податків покладається обов'язок щодо складання документів первинного бухгалтерського обліку, які згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» повинні містити не тільки назву операції щодо якої складено документ, але й її зміст.

Таким чином, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку таких витрат. До складу витрат не включаються витрати, які не пов'язані з здійсненням незалежною професійною діяльністю, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як встановлено під час проведення оскаржуваної перевірки, до складу витрат позивачем віднесено витрати: по придбанню паливо-мастильних матеріалів для власного транспортного засобу, всього на суму 46753,44 грн., в т.ч., у 4 кв. 2011 року на суму 4509,79 грн., у 2012 році на суму 14369,48 грн., у 2013 році на суму 27874,17 грн.; по придбанню у 2012 році будівельних матеріалів для проведення ремонтних робіт спрямовані на підвищення техніко-економічних можливостей об'єкта, а саме 15/100 частин будинку за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська 46, в якому проводиться незалежна професійна діяльність приватного нотаріуса Чухрай Тетяни Юріївни, всього на суму 39759,13 грн., в т.ч., у липні - 1002,5 грн.; серпні - 29107,94 грн., вересні - 6259,93 грн., жовтні - 40 грн., листопада - 3283,01 грн., грудні - 65,75 грн.

На підтвердження здійснення зазначених витрат позивачем, як під час проведення оскарженої перевірки, так і до суду, надані квитанції про сплату за будівельні матеріали та паливо-мастильні матеріали (а.с.127-153, 212-221 т.1).

Разом з тим, як під час проведення оскаржуваної перевірки, так і під час судового розгляду справи, позивачем в підтвердження виконання ремонтних робіт не надано документального підтвердження проведення господарських операцій проведення ремонту будівлі, в якій провадиться нотаріальна діяльність, а саме договори на проведення ремонту будівлі, акти виконаних робіт по ремонту будівлі, форми розрахунків.

Також, з наданих позивачем копій фіскальних чеків на придбання паливо-мастильних матеріалів не можливо встановити особу, яка придбавала це паливо і відповідно не можливо зробити висновок про те, що це паливо придбавалося саме для виконання позивачем власної незалежній професійній діяльності.

Більш того, колегія суддів наголошує, що позивачем взагалі не надано жодних доказів необхідності придбання паливо-мастильних матеріалів з метою виконання позивачем власної незалежній професійній діяльності, зокрема, доказів вибуття у відрядження, проведення нотаріальних дій поза межами об'єкту, в якому і проводиться незалежна професійна діяльність позивача.

Крім цього, витрати палива позивачем у розмірах, зазначених у наданих фіскальних чеках останньою нічим не обґрунтовані, що не дозволяє прийняти такі фіскальні чеки до уваги з метою підтвердження здійснення витрат на власну незалежну професійну діяльність.

З огляду на вищевикладене, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не підтверджено здійснення витрат на придбання будівельних та паливно-мастильних матеріалів з метою провадження власної незалежної професійної діяльності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності визначення Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області позивачу грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням.

Що стосується вимог позивача про скасування податкової вимоги № Ф- від 23.12.2014 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у розмірі 161506,37 грн. та податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 року №№ , , яким позивачу визначені грошові зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 15303,92 грн. та 510 грн. відповідно, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, позивачем, у визначені законом терміни подані: податкова декларація про майновий стан і доходи за 2011 рік, відповідно до якої сума чистого оподатковуваного доходу, який є базою для нарахування єдиного внеску 194579,28 грн.; податкова декларація про майновий стан і доходи за 2012 рік, відповідно до якої сума чистого оподатковуваного доходу, який є базою для нарахування єдиного внеску 211385,67 грн.; податкова декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік, відповідно до якої сума чистого оподатковуваного доходу, який є базою для нарахування єдиного внеску 236558,16 грн. (а.с.169-175 ).

Посилання відповідача на порушення позивачем порядку нарахування та сплати єдиного внеску колегія суддів вважає безпідставними, оскільки доходячи такого висновку відповідачем не враховано, що порядок та механізм нарахування середньомісячного річного оподатковуваного доходу та щомісячну суму чистого оподатковуваного доходу із нарахування суми ЄСВ не є тотожними та регулюється різними нормативно-правовими актами. Крім того, самі поняття є різними за своєю правовою природою.

Так, відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464): єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону).

На думку податкового органу, у випадку виникнення сумнівів щодо визначення помісячної суми чистого оподатковуваного доходу як бази для нарахування ЄСВ слід застосовувати розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу відображеного в додатку № 5 Податкової декларації про майновий стан та доходи.

Проте, на думку суду такі висновки не узгоджуються, з поміж іншого, також із нормою ст. 1 Податкового кодексу України, в силу якої Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування.

У статтях 8, 9, 10 Податкового кодексу України міститься вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, і в цьому переліку немає Єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином сфера дії Податкового кодексу України не поширюється на правовідносини пов'язані із нарахуванням та сплатою єдиного внеску.

Крім того, ст. 8 Закону № 2464 визначає, по-перше, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування; а по-друге, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, і лише в частині адміністрування - Податкового кодексу України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, механізм нарахування середньомісячного річного оподаткованого доходу та щомісячного чистого доходу із нарахування суми єдиного внеску є різним, а саме розмір середньомісячного річного оподаткованого доходу розраховується математично, тоді як щомісячний чистий дохід вираховується на підставі бухгалтерських та інших первинних документів.

Враховуючи викладене, поняття отриманого середньомісячного річного доходу не є тотожним поняттю щомісячного чистого доходу отриманого позивачем у звітному періоді, як про це зазначає відповідач.

Як вбачається з вимог Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» застосування середньомісячного показника не передбачено, оскільки платник може отримувати різний дохід у тому чи іншому місяці, відповідно платнику податків надано право визначати розмір такого доходу самостійно.

В свою чергу, податковий орган може виявити розбіжність лише на підставі первинних документів, а не шляхом розподілу математичним шляхом сукупного річного оподатковуваного доходу на дванадцять місяців.

Натомість, відповідач, самостійно здійснивши обчислення суми єдиного внеску платника, не перевірив при цьому жодних бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нараховується єдиний внесок.

Таким чином, контролюючий орган не зміг об'єктивно перевірити показники звіту ЄСВ та не дослідив первинні бухгалтерські та звітні документи позивача, які б свідчили про обсяги помісячно отриманого позивачем доходу в перевіряємий період і як наслідок, визначення суми єдиного соціального внеску в звітний період. Вказане призвело до передчасних та помилкових висновків про заниження бази нарахування ЄСВ.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем безпідставно прийнято оскаржувану вимогу у зв'язку з встановленням відповідачем порушень позивачем порядку розрахунку такого внеску.

Поряд з цим, доходячи обґрунтованого висновку щодо безпідставності здійснення відповідачем донарахувань зі сплати єдиного висновку у зв'язку з встановленнях зазначених порушень, судом першої інстанції не враховані попередні висновку щодо обґрунтованості встановлення відповідачем порушень в частині заниження позивачем оподаткованого доходу у розмірі 86512,57 грн., що, в т.ч., призвело до заниження єдиного внеску, а тому колегія суддів вважає, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені підлягає скасуванню в частині визначення єдиного внеску у розмірі 131486,51 грн. (161506,37 грн. - 30019,86 грн. (34,7% від 86512,57 грн.)).

Також, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, доходячи обґрунтованого висновку щодо безпідставності здійснення відповідачем донарахувань зі сплати єдиного висновку у зв'язку з встановленням з боку позивача порушень порядку розрахунку такого внеску, безпідставно відмовив у задоволенні заявлених позивачем вимог в частині скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 року №№ , , яким позивачу визначені грошові зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 15303,92 грн. та 510 грн., оскільки враховуючи висновок про безпідставність донарахувань з єдиного внеску штрафні санкції за такі донарахування, також, є безпідставними.

Враховуючи викладене, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення по суті, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про часткове задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Тетяни Юріївни на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом Приватного нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Тетяни Юріївни до Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування вимоги від 23.12.2014 року № Ф- та податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 року № , № , № - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Приватного нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Тетяни Юріївни до Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування вимоги від 23.12.2014 року № Ф- та податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 року № , № , № - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області від 23.12.2014 року № , яким Приватному нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Тетяні Юріївні визначено грошове зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 15303,92 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області від 23.12.2014 року № , яким Приватному нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Тетяні Юріївні визначено грошове зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 510 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області № Ф- від 23.12.2014 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у розмірі 131486,51 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: /М.П. Коваль/

Суддя: /Ю.В. Яковлев/

Суддя: /Н.В. Вербицька/