Справа № 826/1539/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1539/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2015 року м. Київ

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жан Ролан» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Жан Ролан» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій та скасування рішень від 25.11.2014 №26178/10/26-58-15-03-13 та від 19.01.2014 №723/10/26-58-10-42.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2015 року зазначений адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини та надано не вірну правову оцінку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.11.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Жан ролан» було подано до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві податкову декларацію із податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

Державна податкова інспекція у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві листом від 25.11.2014 №26178/10/26-58-15-03-13 проінформувала позивача про те, що податкова декларація з податку на додану вартість з відповідними додатками до неї заповнена з порушеннями статті 48 Податкового кодексу України, оскільки податкова звітність містить недостовірні дані щодо обов'язкових реквізитів, а тому не вважається податковою декларацією.

У свою чергу, листом державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 29.01.2014 №723/10/26-58-10-42 повідомлено товариство з обмеженою відповідальністю «Жан ролан» про розірвання договору від 12.02.2014 №120220141, на підставі статей 651, 653, 654 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у податкового органу підстав для розірвання договору з мотивів зміни місця реєстрації підприємства, оскільки позивачем надано докази перебування Товариства з обмеженою відповідальністю «Жан Ролан» за місцем реєстрації, яке зазначене у договорі та не спростовані представником відповідача.

Вирішуючи вказаний спір колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» відомості про юридичну особу включаються до ЄДР шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Згідно з ч. 11 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомості про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Пунктом 12 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» встановлено, що у разі надходження державному реєстратору від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

У разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. (пункт 14 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, відомості про юридичну особу станом на 19 лютого 2015 року були підтверджені, записом від 19 лютого 2015 року №20135559.

Відповідно до п. 66.3 та п. 66.5 ст. 66 Податкового кодексу України, зміна місця реєстрації платника податків здійснюється у разі коли за результатом зміни місцезнаходження змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому перебуває на обліку зазначена юридична особа.

Згідно з п. 66.3 ст. 66 Податкового кодексу України, у разі проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків, а також у разі зміни податкової адреси платника податків, контролюючими органами за попереднім та новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків проводяться процедури відповідно зняття з обліку/взяття на облік такого платника податків.

Таким чином, підставою для зняття з обліку платника податків в одному контролюючому органі і взяття за виключними передумовами для зміни платником місця реєстрації є: зміна адміністративно-територіальної одиниці; зміна контролюючого органу, в якому перебуває на обліку юридична особа.

Належним доказом зміни юридичною особою офіційного місцезнаходження можуть бути лише дані з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, яких відповідач до суду не надав.

За таких обставин є правильними висновки суду першої інстанції, що в даному випадку дії податкового органу порушують не тільки встановлене законом право на подання податкової звітності в електронному вигляді але і умови договору, що є звуженням прав платника податків, встановивши визнання звітності як постійно триваючий для підприємства процес, що може бути свавільно перерваний суб'єктом владних повноважень.

Станом на час розірвання договору (лист ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 29.01.2015 року № 723/10/26-58-10-42) підприємство знаходилось за своїм місцезнаходженням, тому розірвання договору № 120220141 від 12.02.2014 року про визнання електронних документів податковим органом в односторонньому порядку є протиправним.

Відповідно до п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України).

Неправомірність одностороннього розірвання відповідачем договору про визнання електронних документів від 12.02.2014 року обмежило і порушило права та законні інтереси позивача на подання податкової звітності в електронному вигляді.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.49.8 ст. 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Таким чином, обов'язок платника податків подати декларацію з ПДВ узгоджується з обов'язком податкового органу прийняти таку декларацію та, при відсутності зауважень до її оформлення, відобразити показники цієї декларації у відповідних базах податкової звітності.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2015 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді О.В. Карпушова

М.І. Кобаль

(Повний текст Ухвали виготовлений 19 травня 2015 року)

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.