Справа № 826/2245/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 березня 2015 року 14:05 № 826/2245/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

за участю сторін:

представника позивача - Білоуса Г.М.,

представника відповідача - Дяченка СВ.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом Державної фінансової інспекції у м. Києві до Державного економіко-технологічного університету транспорту про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна фінансова інспекція у м. Києві (далі - позивач, Держфінінспекція у м. Києві) до Державного економіко-технологічного університету транспорту (далі - відповідач, Університет) про зобов'язання вчинити певні дії - виконати в повному обсязі пп.1.1, 1.2, 1.3, 1.5 та 1.7 письмової вимоги Держфінінспекції в м. Києві від 09.07.2014 року №26-031-14-14/9337.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності відповідача за II квартал 2014 року, якою було встановлено ряд порушень та недоліків, що були відображені в акті ревізії від 24.06.2014 року №031-30/2344.

З метою усунення виявлених порушень, позивачем пред'явлено обов'язкову до виконання вимогу від 09.07.2014 року №26-031-14-14/9337, однак станом на час подання позову об'єктом контролю залишаються невиконаними і неусунутими порушення законодавства, що були виявлені ревізією і зазначені у вимозі Держфінінспекції в м. Києві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, обґрунтовуючи тим, що на теперішній час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000074 щодо ректора учбового закладу ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, де, в свою чергу, предмет доказування є аналогічним поданому позивачем адміністративному позові, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачем відповідно до п. 1.1.1.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції у м. Києві на II квартал 2014 року та відповідно до направлень від 08.04.2014 року №1534, від 09.04.2014 року №№1617, 1619, 1675, від 27.05.2014 року №2641; від 03.06.2014 року №2754 проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності вищих навчальних закладів I-IV рівнів акредитації, що належать до сфери управління Міністерства освіти і науки України в Державному економіко-технологічному університеті транспорту за 2012-2013 роки та завершальний звітний період 2014 року, за результатами якої складено акт від 24.06.2014 року №031-30/2344.

В ході проведення ревізії позивачем встановлено ряд порушень та висунуто наступні вимоги щодо вжиття певних дій з метою повного усунення порушень, що оформлено листом від 09.07.2014 року №26-031-14-14/933:

1) відобразити у даних обліку дебіторську заборгованість на суму 1,19 тис. грн., що виникла в результаті не врахування тарифів на підвищення електроенергії для орендарів;

2) усунути порушення ч.1 ст.1166 ЦК України, які пов'язані із встановленням ректором учбового закладу незаконних доплат до посадових окладів працівників на загальну суму 120,12 тис. грн. та, як наслідок, зайво перерахований єдиний соціальний внесок у сумі 43,60 тис. грн.;

3) усунути порушення ч.1 ст.1166 ЦК України, які пов'язані із встановленням ректором учбового закладу персональних доплат до посадових окладів працівників на загальну суму 292,43 тис. грн., та, як наслідок, зайво перерахований єдиний соціальний внесок у сумі 106,15 тис. грн.;

4) усунути порушення ч.1 ст.1166 ЦК України, які пов'язані із проведенням нарахування та виплати грошової допомоги на придбання літератури та допомоги на придбання одягу, що призвело до безпідставних витрат коштів в загальній сумі 2,79 тис. грн.;

5) усунути порушення ч.1 ст.1166 ЦК України, які пов'язані із проведенням нарахувань на заробітну плату у завищеному розмірі та утриманням із заробітної плати у завищеному розмірі;

6) забезпечити стягнення коштів з фізичних осіб за понесені витрати на утримання приміщення за адресою: м. Київ, вул. Антонова, 10, в іншому випадку усунути порушення ч.1 ст. 1166 ЦК України;

7) забезпечити проведення незалежної оцінки розміру збитків від недостачі на суму 15896,00 тис. грн. та усунення порушень щодо заборгованості перед ТОВ «Інпреко» на 6763,46 тис. грн.;

8) відобразити в обліку кредиторську заборгованість на загальну суму 361,56 тис. грн.

Відповідач листом від 27.01.2015 року №11-0023 повідомив позивача про часткове усунення порушень виявлених ревізією, а саме підпунктів 1.4, 1.6, 1.8.

Позивач, враховуючи те, що Державний економіко-технологічний університет транспорту не забезпечив виконання вимог про усунення порушень в повному обсязі, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ.

Здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування (ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні").

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Статтею 8 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено основні функції органу державного фінансового контролю. Зокрема, орган державного фінансового контролю: здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об'єктами державної власності; розробляє пропозиції щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб; здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на нього Президентом України.

Приписи п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону надають органам державного фінансового контролю право, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Частиною 2 статті 15 цього ж Закону визначено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Крім того, Верховний Суд України неодноразово наголошував на наявності в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем вказано на невиконання відповідачем п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 та 1.7 вимоги, однак слід наголосити, що ці вимоги щодо зобов'язання відобразити за даними обліку Університету дебіторську заборгованість, зобов'язання забезпечити усунення порушення у порядку ч.1 ст.1166 ЦК України та зобов'язання забезпечити проведення незалежної оцінки розміру збитків від недостачі та усунення порушення у відповідності до вимог чинного законодавства ґрунтуються на необґрунтованих витратах відповідача та встановлених збитках та їхній розмір, виявлених під час ревізії Державного економіко-технологічного університету транспорту.

Отже, в даному випадку Інспекції надається право вимагати відшкодування завданих збитків.

Водночас, позивачем пред'явлена позовна вимога, яка не містить визначення конкретних осіб, до яких вимога має бути заявлена, відсутні посилання на конкретні дії, які повинні бути здійсненні, тобто обраний невірний спосіб захисту порушеного права, а отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, в зв'язку із чим, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог Державної фінансової інспекції в місті Києві відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний 23.03.2015 року.

Суддя В.П. Шулежко