Справа № 812/59/15
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/59/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Тихонов І.В.,

за участі секретаря -Тельдековій Н.В.,

представників позивача: Жукова А.А.,

представника відповідача 1: - Немчілова Л.Ю.,

представника відповідача 2: - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луганська справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про стягнення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за липень 2008 року в розмірі 27543 грн.,

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" (далі - ПАТ "Луганськтепловоз", позивач) до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - СДПІ, відповідач № 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області (далі - ГУДКСУ у Луганській області, відповідач № 2), в якому позивач посилається на наступне.

20 серпня 2008 року ПАТ "Луганськтепловоз" подало до СДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2008 року, якою визначено суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку в банку, в розмірі 10382644,00грн. За вказаний період було проведено позапланову виїзну перевірку з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, результати якої оформлено актом від 01.10.2008 № 694/08-3/05763797. За висновками акту перевірки позивач завищив суму бюджетного відшкодування на 27543 грн. у зв'язку з реалізацією металобрухту, що утворився в результаті переробки металу та виготовлення продукції ПАТ "Луганськтепловоз" вантажних тепловозів та дизель-поїздів.

10.10.2008 відповідачем № 1 було винесено податкове повідомлення-рішення № 3/0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 27543грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржене ПАТ "Лугансьтепловоз" в судовому порядку. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 06.04.2009 у справі № 2а-1495/09/1270 позов було задоволено, проте, постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.07.2009 в задоволенні позовних вимог ПАТ "Луганськтепловоз" було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.10.2014 постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.07.2009 скасовано, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06.04.2009 залишено в силі.

Отже, судовими рішеннями підтверджено право позивача на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 27543 грн.

Позивач вважає, що ним дотримано строки звернення до суду з адміністративним позовом та просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодування за декларацією з ПДВ за липень 2008 року в розмірі 27543 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в позовній заяві, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача № 1 в судовому засіданні заперечував проти адміністративного позову, посилаючись на наступне.

Бюджетному відшкодування підлягають суми податку на додану вартість, сплачені в ціні товару та зараховані до державного бюджету. СДПІ було проведено виїзну позапланову перевірку ВАТ "ХК "Луганськтепловоз" з питань правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2008 року, результати якої оформлено актом від 01.10.2008 № 694/08-3/05763797. Перевіркою встановлено порушення ВАТ "ХК "Луганськтепловоз" п.п. 7.4.1, 7.4.2, 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", підприємством завищено податковий кредит з податку на додану вартість за липень 2008 року в сумі 27543 грн., в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у вересні 2008 року на 27543 грн. та винесено податкове повідомлення-рішення від 10.10.2008 № 3/0.

Таким чином, за результатами перевірки фактичної сплати сум податку на додану вартість до бюджету України неможливо підтвердити сплату заявленої суми податку на додану вартість за липень 2008 року в сумі 27543 грн. контрагентами позивача.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача № 2 в судове засідання не прибув, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що органи казначейства повинні відшкодовувати податок на додану вартість виключно на підставі відповідних висновків податкових органів. Податковий висновок до казначейства про стягнення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2008 року в сумі 27543 грн. не надходив, тому відшкодування податку на додану вартість не проводилося. Вважає, що органи казначейства не повинні залучатися до розгляду даної категорії справ, просить припинити провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 99та ч. 1 ст. 100 КАС України та розглянути справу без його участі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, суд дійшов наступного.

У відповідності з Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 01 січня 2011 року платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначав Закон України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (далі - Закон № 168).

Згідно зі статтею 1 Закону № 168 (тут і надалі посилання на норми зазначеного Закону наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин):

- податкове зобов'язання - загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, визначена згідно з цим Законом (пункт 1.6);

- податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом (пункт 1.7);

- бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом (пункт 1.8).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168 податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 5 Закону № 168 вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підставою для нарахування податкового кредиту відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168 є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені пунктом 7.7 статті 7 Закону 168.

Згідно із підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168 сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (підпункт 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168).

Платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів (підпункт 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168).

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій (підпункт 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168).

Протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (підпункт 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168).

На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ній суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу (підпункт 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168).

Якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то у відповідності із підпунктом 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168 такий податковий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Судом установлено, що Публічне акціонерне товариство "Луганськтепловоз" (ідентифікаційний код 05763797) є правонаступником всіх прав та обов'язків відкритого акціонерного товариства "Холдингова компанія "Луганськтепловоз", є юридичною особою, зареєстроване виконавчим комітетом Луганської міської ради 18 червня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 749508 та статутом підприємства (арк. справи 07-10).

Згідно зі свідоцтвом № 100337613 позивач є платником податку на додану вартість, перебуває на податковому обліку у відповідача № 1, (арк. справи 11).

20 серпня 2008 року Відкрите акціонерне товариство "Холдингова компанія "Луганськтепловоз" подало до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2008 року, в якій платник податку у рядку 22.2 визначив зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 10550606,00 грн. до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (арк. справи 12-13).

20 серпня 2008 року Відкрите акціонерне товариство "Холдингова компанія "Луганськтепловоз" подало до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2008 року, де в рядку 25.1 було заявлено суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню на рахунок платника у банку, у розмірі 10382644,00 грн. (арк. справи 12-13).

На виконання вимог підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168 Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Луганську проведена виїзна позапланова перевірка Відкритого акціонерного товариства "Холдингова компанія "Луганськтепловоз" з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за липень 2008 року, результати якої оформлено актом від 01.10.2008 № 694/08-3/05763797 (арк. справи 15-20).

Перевіркою, зокрема, встановлено завищення суми бюджетного відшкодування за липень 2008 року в сумі 27543,00 грн. внаслідок зайвого зарахування до складу податкового кредиту від'ємного значення попереднього (звітного) податкового періоду в результаті невірного застосування пільги при реалізації відходів та брухту власного виробництва.

На підставі акта від 01.10.2008 № 694/08-3/05763797 відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 10.10.2008 № 3/0, яким Відкритому акціонерному товариству "Холдингова компанія "Луганськтепловоз" зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 27543,00 грн. (арк. справи 14).

Податкове повідомлення-рішення від 01.10.2008 № 694/08-3/05763797 було оскаржено позивачем у судовому порядку.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 06.04.2009 в справі № 2а-1495/09/1270 податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську 10.10.2008 № 13/0 визнано недійсним (арк. справи 21-23).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.07.2009 постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06.04.2009 в справі № 2а-1495/09/1270 скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ВАТ "ХК "Луганськтепловоз" відмовлено (арк. справи 24-25).

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 17.05.2013 в справі № К-37202/09 постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.07.2009 скасовано, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06.04.2009 залишено в силі (арк. справи 26-28).

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу імперативних приписів частини 1 статті 72 та частини 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді даної адміністративної справи обставини щодо правомірності визначення Відкритим акціонерним товариством "Холдингова компанія "Луганськтепловоз" суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з податку на додану вартість за липень 2008 року в розмірі 27543,00 грн. не доказуються.

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість, врегульовані розділом V Податкового кодексу України.

Зокрема, пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

В порушення приписів пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України відповідач № 1 протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання ухвали Вищого адміністративного суду від 17.05.2013 в справі № К-37202/09, не подав відповідачу № 2 висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету за декларацією з податку на додану вартість за липень 2008 року, в розмірі 27543,00 грн., а тому позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з податку на додану вартість за липень 2008 року, в розмірі 27543,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок), визначений механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (далі - державні органи).

У відповідності до пункту 2 Порядку безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно із підпунктом 6 пункту 16 Порядку органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного та місцевих бюджетів з відшкодування такого податку.

Стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, відповідно до пункту 23 Порядку подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної податкової служби. Орган Казначейства надсилає після надходження зазначених документів до органу державної податкової служби запит щодо визначення розміру залишку невідшкодованих з державного бюджету сум податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування такого податку. У разі коли на дату надходження виконавчого документа або у процесі його виконання розмір такого залишку зменшився, орган державної податкової служби узгоджує протягом п'яти робочих днів зазначений розмір із стягувачем, про що повідомляє органу Казначейства за встановленою формою. Після закінчення строку узгодження розміру зазначеного залишку орган Казначейства передає виконавчий документ та інші документи, необхідні для його виконання, до Казначейства. Казначейство здійснює в порядку черговості надходження виконавчих документів безспірне списання коштів державного бюджету в розмірі, встановленому судом або узгодженому органом державної податкової служби із стягувачем, та перераховує такі кошти на рахунок стягувача, зазначений у виконавчому документі або його заяві про виконання рішення про стягнення коштів.

Вищевикладене спростовує доводи заперечень відповідача № 2 про те, що з часу набрання чинності Податковим кодексом України органи державної казначейської служби повинні відшкодовувати податок на додану вартість виключно на підставі відповідних висновків податкових органів.

Згідно із статтею 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає: 1) розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства; 2) контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, взятті бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов'язаннями; 3) ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів з дотриманням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку; 4) здійснення інших операцій з бюджетними коштами.

У зв'язку з викладеним Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області правомірно залучено до участі у справі в якості другого відповідача.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду визнаються судом безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

У відповідності до пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України податковий орган повинен був надати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, протягом 5 робочих днів, що настали за днем отримання ухвали Вищого адміністративного суду від 17.05.2013 в справі № К-37202/09.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з наведеної норми Кодексу адміністративного судочинства України, строки звернення з адміністративним позовом та порядок їх обчислення можуть встановлюватися також іншими законами, в тому числі до 01 січня 2011 року Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21 грудня 2000 року № 2181-III (далі - Закон № 2181), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, а після 01 січня 2011 року - Податковим кодексом України.

Згідно з підпунктом 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону № 2181 заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Відповідно до пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Таким чином, строк звернення платника податків з позовом до адміністративного суду щодо стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість визначається на підставі норм підпункту 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону № 2181, пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України і становить 1095 днів, наступних за днем отримання права на таке відшкодування.

З урахуванням розпочатої позивачем процедури судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 10.10.2008 року № 3/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) і приписів підпункту 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181, пункту 102.5 статті 102, пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, строк звернення платника податків з позовом до адміністративного суду щодо стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з податку на додану вартість за липень 2008 року в розмірі 27543,00 грн. становить 1095 днів, наступних за днем отримання права на таке відшкодування, яке відбулось за спливом п'яти робочих днів після отримання ухвали ВАСУ від 17.05.2013. Таким чином, строк звернення до суду з даним позовом не пропущено.

З огляду на вищевикладене адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1827,00 грн. (арк. справи 2). У зв'язку з задоволенням позовних вимог судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача з Державного бюджету України.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України у судовому засіданні 14.05.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 18.05.2015 року, про що згідно вимог ч.2 ст.167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про стягнення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за липень 2008 року в розмірі 27543 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" (р/р № 8069 в ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767, код 05763797) суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за липень 2008 року в розмірі 27543,00 (двадцять сім тисяч п'ятсот сорок три грн., 00 коп.).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» судові витрати у розмірі 1827,00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн., 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову складено в повному обсязі 18 травня 2015 року.

Суддя І.В. Тихонов