Справа № 815/1588/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1588/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Борцової С.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (особисто), ОСОБА_2 (за договором);

від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області: Ільченко О.М. (за довіреністю);

від Малиновського районного відділу міліції ОМУ ГУМВС України в Одеській області: Масловський М.О. (за довіреністю);

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновського районного відділу міліції ОМУ ГУМВС України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання протиправними наказів №42 від 12.01.2015 року, №45о/с від 22.01.2015 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновського районного відділу міліції ОМУ ГУМВС України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання протиправними наказів №42 від 12.01.2015 року, №45о/с від 22.01.2015 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що алкогольних напоїв, як зазначено в оскаржуваному наказі №42 від 12.01.2015 року, на площадці біля магазину, ОСОБА_1 не вживав, поведінка та зовнішній вигляд позивача відповідали вимогам Правил поведінки та професіональної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, не свідчили про вживання алкогольних напоїв та ніяким чином не вплинули негативно на імідж міліції, а застосування найбільш суворого дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби, за наведених обставин є несправедливим та негуманним, а також суперечить вимогам закону. При прийнятті наказів не враховано бездоганну багаторічну службу позивача - 17 років 8 місяців та 20 днів та знаходження на утриманні ОСОБА_1 двох неповнолітніх дітей, що також є порушенням трудового законодавства України, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати протиправними накази №42 від 12.01.2015 року, №45о/с від 22.01.2015 року, поновити на посаді інспектора - чергового чергової частини штабу Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з 26.01.2015 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та поясненнях, наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, згідно наданих заперечень (а.с.96-100) пояснив, що під вчинками, що дискредитують звання працівника ОВС та власне органи внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язаних з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, а тому, поява на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність та вживання алкогольних напоїв у форменому одязі в громадських місцях, є саме таким вчинком, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ. Так, відповідно до висновку службового розслідування по факту перебування у стані сп'яніння у форменому одязі інспектора - чергового чергової частини штабу Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, затвердженого начальником Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, встановлено перебування у стані сп'яніння у форменому одязі у громадських місцях, недотриманні професійно-етичних норм позивачем, що паплюжить ділову репутацію та авторитет працівника міліції, у зв'язку з чим запропоновано клопотати перед керівництвом про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ. Факт вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння підтверджені протоколом медичного огляду КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» від 02.01.2015 року №000004. Враховуючи наведені обставини, представник відповідача вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Представник відповідача - Малиновського районного відділу міліції ОМУ ГУМВС України в Одеській області проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні, надав до суду письмові заперечення (а.с.70-74), вмотивовані тим, що 02.01.2015 року наказом Малиновського РВ міліції №2 призначено проведення службового розслідування по факту виявлення цього дня о 15:26 год. оперуповноваженими в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки в Одеській області ДВБ МВС України старшим лейтенантом міліції ОСОБА_7 та майором міліції ОСОБА_8 на вуличному майданчику магазину старшого лейтенанта ОСОБА_1, який вживав алкогольні напої, знаходячись у форменому одязі. В межах службового розслідування позивачем пояснено, що останній після зміни з добового чергування у складі слідчо-оперативної групи Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ та здачі зброї до чергової частини Малиновського РВ о 13:20 год. повертався додому та зустрів знайому, в якої вдома випив два бокала шампанського, перебуваючи у форменому одязі та, в подальшому, рухаючись додому, зайшов до магазину та випив кави, після чого до нього підійшли співробітники УВБ та запропонували пройти до адміністративної будівлі Малиновського РВ. Згідно висновку протоколу медичного огляду КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» від 02.01.2015 року №000004, встановлено факт вживання психоактивної речовини ОСОБА_1 та знаходження останнього у стані алкогольного сп'яніння. У зв'язку з наведеними обставинами, за наслідками проведеного службового розслідування, порушено клопотання перед керівництвом щодо звільнення позивача із займаної посади за дискредитацію, що полягло у перебуванні позивача у стані сп'яніння у форменому одязі у громадських місцях, недотриманні професійно-етичних норм, що паплюжить ділову репутацію та авторитет працівника міліції, а тому представник відповідача вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Від третьої особи до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності ОСОБА_6 (а.с.106).

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба, це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС України з 19.11.1998 року, та з 13.11.2014 року відповідно до наказу ГУМВС України в Одеській області від 13.11.2014 року №149 о/с був призначений на посаду інспектора - чергового чергової частини штабу Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що 02 січня 2015 року, ОСОБА_1 після зміни з добового чергування у складі слідчо-оперативної групи Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ та здачі зброї до чергової частини Малиновського РВ приблизно о 13:20 год. повертався додому та зустрів знайому, в якої вдома випив два бокала шампанського, перебуваючи у форменому одязі та, в подальшому, рухаючись додому, зайшов до магазину та випив кави, після чого до нього підійшли співробітники УВБ та запропонували пройти до адміністративної будівлі Малиновського РВ (а.с.81-81з/б).

Даний факт зафіксовано у книзі перевірок оперуповноваженим в ОВС УВБ в Одеській області ДВБ МВС України старшим лейтенантом міліції ОСОБА_9, та зазначено, що під час руху по вулиці Ак. Філатова 21/23 у місті Одеса був виявлений інспектор - черговий чергової частини Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області старший лейтенант міліції ОСОБА_1, який вживав алкогольні напої знаходячись у форменому одязі та чим порушив Дисциплінарний статут МВС (а.с.80-80з/б).

Для визначення факту вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 направлено на медичний огляд та згідно висновку протоколу медичного огляду КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» від 02.01.2015 року №000004, встановлено факт вживання психоактивної речовини ОСОБА_1 та знаходження останнього у стані алкогольного сп'яніння, а саме складає 2,15 проміле, що за Методичними вказівками Мінздраву СРСР від 03.07.1974 року визначається як сильна ступінь сп'яніння (а.с.83).

Судом встановлено, що за фактом перебування позивача у стані сп'яніння у форменому одязі начальником Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській прийнято наказ №2 від 02.01.2015 року «Про призначення та проведення службового розслідування» та начальником сектора кадрового забезпечення Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 02.01.2015 року проведено перевірку за вищенаведеним фактом порушення Дисциплінарного статуту ОВС (а.с.76-76з/б).

Відповідно до висновку за результатами службового розслідування по факту перебування у стані сп'яніння у форменому одязі інспектора - чергового чергової частини штабу Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, затвердженого начальником Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 02.01.2015 року, встановлено перебування у стані сп'яніння у форменому одязі у громадських місцях, недотриманні професійно-етичних норм позивачем, що паплюжить ділову репутацію та авторитет працівника міліції, у зв'язку з чим запропоновано, зокрема, клопотати перед керівництвом про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ (а.с.78-79).

Наказом від 02.01.2015 року №3 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності співробітників Малиновського РВ ОМУ ГУМВС» начальником Малиновського РВ ОМУ ГУМВС Вініченко О.С. визначено, зокрема, клопотати до керівництва ГУМВС України в Одеській області щодо звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ (а.с.77-77 з/б).

12.01.2015 року Головним управлінням МВС України в Одеській області прийнято наказ №42 від 12.01.2015 року «Про покарання працівників Малиновського РВ ОМУ ГУМВС», відповідно до п. 1 якого за порушення ст.7 Закону України від 22.02.2006 року №3460-ІV «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», розділу ІV «Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», затверджених наказом МВС від 22.02.2012 року №155, що виразилось у вживанні алкогольних напоїв та перебуванні у стані сп'яніння у форменому одязі у громадських місцях, недотриманні професійно-етичних норм, що негативно впливає на імідж міліції, інспектора - чергового чергової частини штабу Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.127-127з/б).

Поряд з цим, 12 січня 2015 року проведено атестацію позивача, та, відповідно до висновку атестаційного листа ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню з ОВС за дискредитацію (а.с.55-56)

Наказом начальника ГУМВС України в Одеській області Катеренчука І.П. №45о/с від 22.01.2015 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.53).

Відповідно до Закону України «Про міліцію», міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Діяльність міліції, відповідно до ст. 3 цього Закону, будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Стаття 4 Закону України «Про міліцію» зазначає, що правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Порядок проходження служби особовим складом міліції регламентується Законом України «Про міліцію», Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, Статутом патрульно-постової служби міліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.1994 року № 404, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.09.1994 року за № 213/423.

Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (далі - Положення), затвердженим Постановою КМ УРСР №114 від 29.07.1991р., визначено порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки. До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Пунктом 10 Положення передбачено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі - Статут), затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, визначено сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Статуту визначено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до ст. 2 Статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно ст. 5 Статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача, за порушення ст.7 Закону України від 22.02.2006 року №3460-ІV «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», розділу ІV «Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», затверджених наказом МВС від 22.02.2012 року №155, що виразилось у вживанні алкогольних напоїв та перебуванні у стані сп'яніння у форменому одязі у громадських місцях, недотриманні професійно-етичних норм, що негативно впливає на імідж міліції, наказом №42 від 12.01.2015 року «Про покарання працівників Малиновського РВ ОМУ ГУМВС», інспектора - чергового чергової частини штабу Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 12 Статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, у зв'язку з вживанням алкогольних напоїв та перебуванням позивача у стані сп'яніння у форменому одязі у громадських місцях, недотриманні професійно-етичних норм, що негативно впливає на імідж міліції, ОСОБА_1 поніс дисциплінарну відповідальність відповідно до вищенаведених норм Статуту, яка виявилась у вигляді звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Згідно ст. 14 Статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.

Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Судом встановлено, що оперуповноваженими в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки в Одеській області ДВБ МВС України старшим лейтенантом міліції ОСОБА_7 та майором міліції ОСОБА_8 на вуличному майданчику магазину старшого лейтенанта ОСОБА_1, який вживав алкогольні напої, знаходячись у форменому одязі. В межах службового розслідування позивачем пояснено, що останній після зміни з добового чергування у складі слідчо-оперативної групи Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ та здачі зброї до чергової частини Малиновського РВ о 13:20 год. повертався додому та зустрів знайому, в якої вдома випив два бокала шампанського, перебуваючи у форменому одязі та, в подальшому, рухаючись додому, зайшов до магазину та випив кави, після чого до нього підійшли співробітники УВБ та запропонували пройти до адміністративної будівлі Малиновського РВ.

Згідно висновку протоколу медичного огляду КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» від 02.01.2015 року №000004, встановлено факт вживання психоактивної речовини ОСОБА_1 та знаходження останнього у стані алкогольного сп'яніння, а саме складає 2,15 проміле, що за Методичними вказівками Мінздраву СРСР від 03.07.1974 року визначається як сильна ступінь сп'яніння.

Факт вживання алкоголю у форменому одязі вдома у знайомої не заперечувався позивачем.

Допитаним у якості свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснено, що на вуличному майданчику магазину старший лейтенант ОСОБА_1 вживав алкогольні напої (коньяк) та бурхливо жестикулював руками, знаходячись у форменому одязі, чим саме звернув на себе увагу, у тому числі, співробітників УВБ, що є неприпустимим для працівника органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст.7 Дисциплінарного статуту МВС, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Норми професійної етики вимагають від працівника: поводитися з почуттям власної гідності, доброзичливо і відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи у громадян повагу до органів внутрішніх справ і готовність співпрацювати з ними; постійно контролювати свою поведінку, почуття і емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на службові рішення, уміти передбачати наслідки своїх вчинків і дій; поводитись з усіма категоріями громадян однаково коректно незалежно від їх службового чи соціального становища; виявляти повагу та увагу до старших за званням чи віком, завжди першим вітати: молодшому - старшого, підлеглому - начальника, чоловікові - жінку; у спілкуванні з колегами виявляти простоту і скромність, уміння щиро радіти успіхам товаришів по службі, сприяти успішному виконанню ними службових доручень.

Працівник повинен пам'ятати, що аморальна поведінка, нерозбірливість і неохайність в особистих стосунках, відсутність навичок самодисципліни і розбещеність, балакучість і незібраність завдають непоправної шкоди його власній репутації і авторитету органів внутрішніх справ у цілому.

Відповідно до статті 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір'я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, приходимо до висновку, що вони тісно пов'язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у ст. 5 Закону України «Про державну службу», Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника ОВС та власне органи внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, слід віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа.

В кожному конкретному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень самостійно визначає, чи є конкретне діяння таким, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

Тобто, звільнення за дискредитацію звання рядового і начальницького складу є самостійною підставою припинення трудових відносин з працівником міліції.

Зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що відповідачем встановлено який проступок вчинено позивачем, що став підставою його звільнення за дискредитацію - вживання алкогольних напоїв та перебування у стані сп'яніння у форменому одязі у громадських місцях, недотриманні професійно-етичних норм, що негативно впливає на імідж міліції.

Згідно Послужного списку ОСОБА_1, останній на момент звільнення мав діюче дисциплінарне стягнення - зауваження, оголошене Наказом від 29.09.2014 року №791 (а.с.51 з/б, 125-126).

Отже, аналізуючи вищенаведені норми діючого законодавства, суд вважає, що відповідачі при прийнятті оскаржуваних наказів діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

Згідно положень ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновського районного відділу міліції ОМУ ГУМВС України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання протиправними наказів №42 від 12.01.2015 року, №45о/с від 22.01.2015 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 22.05.2015 року.

Суддя П.П.Марин

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновського районного відділу міліції ОМУ ГУМВС України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання протиправними наказів №42 від 12.01.2015 року, №45о/с від 22.01.2015 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

22 травня 2015 року.