Справа № 2а-0770/758/12
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 р. Справа № 104342/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Сапіги В. П.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Релігійної громади реформаторської церкви (реформаторський приход) м. Берегово на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року в справі за позовом Релігійної громади реформаторської церкви (реформаторський приход) м. Берегово до Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2012 року Закарпатським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Релігійної громади реформаторської церкви (реформаторський приход) м. Берегово до Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною бездіяльності Закарпатської обласної державної адміністрації; зобов'язання Закарпатської обласної державної адміністрації у встановленому законом порядку прийняти заходи щодо видачі Релігійній громаді реформаторської церкви (реформаторський приход) м. Берегово рішення обласної державної адміністрації про видачу у 1995-1997 роках Фондом державного майна України згоди на приватизацію та відчуження чотириповерхового будинку розташованого за адресою м. Берегово, пл. Кошута, 1.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивач звертався до Закарпатської ОДА з клопотаннями повідомити інформацію щодо приватизації та відчуження чотириповерхового будинку розташованого за адресою м. Берегово, пл. Кошута, 1 на підставі норм Закону України «Про звернення громадян», але зазначені клопотання залишилися без розгляду по суті і відповіді.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що позивач отримав відповіді від відповідача на всі подані ним звернення.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - Релігійною громадою реформаторської церкви (реформаторський приход) м. Берегово, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що в порушення вимог п. 6 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у наданих відповідачем відповідях відсутня достовірна, точна та повна інформація.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності, в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Гарантії права на інформацію визначені у статті 6 вищевказаного Закону, зокрема право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов'язком суб'єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Статтею 19 Закону встановлені обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, які зобов'язані : об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Розпорядженням Голови Закарпатської ОДА № 66 від 09 лютого 2006 року затверджено Положення про управління з питань внутрішньої політики облдержадміністрації, у відповідності до якого управління є юридичною особою і за дорученням голови ОДА та його заступників має повноваження розглядати звернення громадян, установ та організацій.

Встановлено, що 16 серпня 2011 року голова релігійної громади Реформатської Церкви м. Берегово звернувся до Голови Закарпатської ОДА із листом, в якому просив прийняти рішення про безоплатне повернення релігійній громаді у власність чотириповерхового будинку, розташованого у м. Берегово, пл. Кошута, 1. Дана заява отримана 17 серпня 2011 року.

26 вересня 2011 року голова релігійної громади Реформатської Церкви м. Берегово звернувся до Голови Закарпатської ОДА із листом, в якому вказав, що релігійна громада зверталася із заявою від 16 серпня 2011 року і просила прийняти рішення про безоплатне повернення у власність чотириповерхового будинку, розташованого у м. Берегово, пл. Кошута, 1, однак відповіді не отримано. Дана заява отримана 27 вересня 2011 року.

10 жовтня 2011 року голова релігійної громади Реформатської Церкви м. Берегово звернувся до Голови Закарпатської ОДА із листом, в якому зазначив, що лист-відповідь заступника Голови ОДА від 13 вересня 2011 року № 4203/06-31 на заяву релігійної громади від 16 серпня 2011 року надійшов 06 жовтня 2011 року. В своїй заяві від 16 серпня 2011 року релігійна громада просила прийняти рішення про безоплатне повернення у власність релігійній громаді нежитлову чотириповерхову будівлю площею 1459 м. кв. у м. Берегово, пл. Кошута, 1, однак зазначена заява не розглянута по суті у повному обсязі, не містить посилання на Закон України, який регламентує, що саме відноситься до культових будівель та майна релігійних організацій. Заява отримана 12 жовтня 2011 року.

21 листопада 2011 року голова релігійної громади Реформатської Церкви м. Берегово звернувся до Голови Закарпатської ОДА із листом, в якому вказав, що подані заяви від 13 вересня 2011 року та від 09 листопада 2011 року не розглянуті по суті, є формальними та необгрунтованими, оскільки роз'яснення Вищого арбітражного суду України, на які йде посилання у відповіді, не є законодавчим актом, а будівля збудована за кошти віруючих на одній земельній ділянці із Храмом реформатської Церкви. Дана заява отримана 23 листопада 2011 року.

04 січня 2012 року голова релігійної громади Реформатської Церкви м. Берегово звернувся до Голови Закарпатської ОДА із листом, в якому вказав, що подані релігійною громадою заяви від 16 серпня 2011 року за № 114, від 26 вересня 2011 року за № 121, від 10 жовтня 2011 року за № 124 та від 22 листопада 2011 року № 143 не розглянуті по суті в повному обсязі та відсутні обґрунтовані і об'єктивні відповіді згідно законодавства. Вказана заява отримана 05 січня 2012 року.

Також встановлено, що 21 серпня 2009 року Голова Державного комітету України у справах національностей та релігій в листі № 7/2-4-135 адресованому народному депутату України Каменяшу О.М. вказав, що Державний комітет України у справах національностей та релігій розглянув запит стосовно звернення релігійної громади Реформатської Церкви про повернення у власність будівель у м. Берегово, пл. Кошута, 1 і повідомляє, що з даного питання органом у справах релігій була проведена відповідна робота з органами місцевого самоврядування, Комітет усіляко сприяв поверненню зазначених споруд віруючим, однак Фонд державного майна України та Міністерство фінансів України на підставі судових рішень передали зазначені споруди у користування АК АПБ «Україна». Всі судові інстанції , в тому числі, Верховний Суд України відмовили релігійній громаді у позові про повернення їй цього майна у власність., у зв'язку з чим Держкомнацрелігій не має законних підстав для вирішення зазначеного питання на користь релігійної громади.

09 листопада 2011 року заступник начальника Управління з питань внутрішньої політики облдержадміністрації Токарчук Н. в листі № 01-13/315 у відповідь на заяви № 124 від 10 жовтня 2011 року, на № 4203/06-31 від 12 жовтня 2011 року на адресу Релігійної громади Реформаторської церкви м. Берегово вказав, що Управлінням за дорученням розглянуто звернення від 10 жовтня 2011 року і пояснює, що відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціям, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим -Уряду Республіки Крим. З метою забезпечення однакового застосування вищевказаного Закону Постановою Вищого арбітражного суду України від 29 1996 року затверджені роз'яснення, в яких вказано, що під культовими будівлями і майном слід розуміти будівлі і речі, спеціально призначені для задоволення релігійних потреб громадян. Спірна споруда викуплена Кабінетом Міністрів та передана в оперативне управління Держказначейству, а скасування розпорядження вищестоящих органів державної виконавчої влади не належить до компетенції обласної держадміністрації, і вирішення зазначеного питання є виключною компетенцією суду.

12 січня 2012 року начальник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області в листі № 02-07-00123 надав інформацію начальнику Управління з питань внутрішньої політики Закарпатської ОДА, де зазначив, що РВ ФДМУ розглянуто лист Релігійної громади реформатської церкви м. Берегово від 04 січня 2012 року № 01 стосовно будівлі у м. Берегово, пл. Кошута, 1, у зв'язку з чим повідомляють, що приватизація будівлі не здійснювалася і роботи по приватизації зазначено об'єкта не проводились. З метою запобігання приватизації об'єктів колишньої церковної власності ФДМУ листом від 19 квітня 2005 року № 10-20-4950 спрямував на адресу регіональних відділень ФДМУ та облдержадміністрацій Перелік храмів та культових споруд , на які претендують релігійні організації, і будівля у м. Берегово, пл. Кошута, 1 в зазначеному Переліку не значиться. Даний лист був надісланий позивачу.

19 січня 2012 року начальник Управління з питань внутрішньої політики Закарпатської облдержадміністрації у відповідь на заяви від 04 січня 2012 року № 1 та від 05 лютого 2012 року № 68/06-03 надіслав відповідь релігійній громаді Реформатської Церкви м. Берегово, в якому вказав, що з приводу питань порушених у зверненні голови приходської ради релігійної громади реформатської церкви м. Берегово від 04 січня 2012 року, детальні відповіді заявнику було надано у листах облдержадміністрації від 13 вересня 2011 року № 4203/06-31 та управління з питань внутрішньої політики облдержадміністрації від 09 листопада 2011 року № 01-13/315, від 23 грудня 2011 року № 01-13/349. А також зазначили, що надсилають додатково копію інформації РВ ФДМУ по Закарпатській області від 12 січня 2012 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач отримав відповіді від відповідача на всі подані ним звернення, даний факт підтверджує і сам позивач як в поданій ним позовній заяві, так і в апеляційній скарзі. Посилання позивача на Закон України «Про доступ до публічної інформації» є безпідставними, оскільки зміст звернень вказує на те, що такі подано в порядку Закону України «Про звернення громадян», крім того, позовну заяву обґрунтовано нормами саме цього Закону.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Релігійної громади реформаторської церкви (реформаторський приход) м. Берегово - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року в справі № 2а-758/12/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

В. П. Сапіга