Справа № 804/5486/15
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2015 р. Справа № 804/5486/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді суддівРябчук О.С. Голобутовського Р.З., Кучми К.С.
при секретаріСкупейко І.М.
представника позивача представників відповідача ОСОБА_5 Клименка Є.С., Копань А.В., Коваленка Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання недійсними та скасування рішень,-
20.04.2015 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_9 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України (далі - відповідачі) з вимогами про:
- визнання незаконною і скасування вимоги Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № Ф-177 від 24.11.2014 р. про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 59 633,69 грн.;
- визнання незаконним і скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № 1230/10/04-36-10-0714 від 12.02.2015 р. та Державної фіскальної служби України № 2742/Г/99-99-10-01-07-15 від 26.03.2015 р. про результати розгляду скарг.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. У 2012 р. ОСОБА_9 була зареєстрована платником податків за спрощеною системою оподаткування та здійснювала вид господарської діяльності - різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю. Позивачем закуповувалась у гірничодобувного підприємства корисна копалина - граніт, у вигляді товарної продукції гірничого виробництва, тобто, мінеральної сировини. Підприємцем здійснювалась обробка країв гранітних блоків, та в подальшому продаж продукції іншим підприємствам, в тому числі нерезидентам. Безпосередньо видобуток з родовища і реалізація граніту, як корисної копалини, позивачем не здійснювались. Таким чином, твердження відповідача щодо здійснення підприємцем діяльності з продажу корисних копалин нерезидентам не відповідає дійсності. Отже, відсутні підстави для переходу позивача на загальну систему оподаткування. Що стосується рішень відповідачів, прийнятих за результатами розгляду скарг, то Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області доводи і аргументи платника податків були проігноровані та при розгляді заперечень на акт перевірки не досліджені взагалі, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та Державною фіскальною службою України скарги позивача протиправно залишені без розгляду за відсутності доведення факту пропуску ним строку на оскарження рішень контролюючих органів. Враховуючи викладене, вимога про сплату єдиного внеску та рішення відповідачів суперечать вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.
Представник відповідача - Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. За результатами проведеної перевірки податковим органом встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 здійснювався продаж нерезидентам необроблених гранітних блоків Токівського родовища, які є сировиною для виготовлення гранітної продукції. Такий вид господарської діяльності унеможливлює перебування платника податків на спрощеній системі оподаткування, в зв'язку з чим позивачу донараховано, в тому числі, і зобов'язання зі сплати єдиного внеску. Розгляд заперечень до акту перевірки здійснено з дотриманням вимог Податкового кодексу. В зв'язку з наведеним, оскаржувана вимога є правомірною, винесеною у відповідності до вимог чинного законодавства.
Представник відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень на позов вказала про таке. При розгляді скарги платника податків було встановлено, що скаргу подано з порушенням встановленого Податковим кодексом України 10-ти денного строку на оскарження. В зв'язку з зазначеним, скаргу було залишено без розгляду.
Представник відповідача - Державної фіскальної служби України, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на правомірність рішення про залишення скарги без розгляду.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів,суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_9 зареєстрована як фізична особа-підприємець 19.09.2008 р., включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним номером НОМЕР_1 та перебуває на обліку в Криворізькій південній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку Серії А № 680799 від 31.05.2012 р. позивач з 01.01.2012 р. перебувала на спрощеній системі оподаткування, ставка єдиного податку 20 %, вид господарської діяльності 23.70 - різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю.
14.11.2014 р. Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській областіпроведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_9з питань дотримання вимог податкового законодавства та законодавства про ЄСВ за період з 01.01.2012 р. по 01.10.2013 р., валютного законодавства по експортним поставкам товарно-матеріальних цінностей за період з 01.01.2012 р. по 01.10.2014 р.
За результатами перевіркискладено акт № 1100/173/НОМЕР_1 від 24.11.2014 р.
Перевіркою встановлено, зокрема, наступне порушення, допущене фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9:
- ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 р. та донараховано єдиного соціального внеску на суму 59 633,69 грн. за 2013 р.
Порушення законодавства позивачем обґрунтовано в акті перевірки наступним.
Перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 здійснювався експорт на адресу нерезидентів блоків гранітних необроблених Токівського родовища, що є сировиною для виготовлення гранітної продукції.
Всього протягом 2012 р. підприємцем експортовано граніту у вигляді блоків на загальну суму 222 119,57 грн.
Експорт здійснювався на підставі вантажних митних декларацій № 4254 від 30.05.2012 р., № 104598 від 26.10.2012 р., № 104995 від 09.11.2012 р., № 105983 від 21.12.2012 р.
В порушення положень Податкового кодексу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 в податковій декларації за 2013 р. не зазначено суму доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права на застосування спрощеної системи оподаткування за результатами здійснених операцій по експорту корисних копалин загальнодержавного значення на суму 222 119,57 грн.
У зв'язку зі здійсненням експорту корисних копалин загальнодержавного значення позивач, на думку податкового органу, позивач з 01.01.2013 р. мала перейти на загальну систему оподаткування та здійснювати сплату інших податків і зборів.
На підставі акту № 1100/173/НОМЕР_1 від 24.11.2014 р. Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено вимогу № Ф-177 від 24.11.2014 р. про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 59 633,69 грн.
Не погодившись з висновками акту № 1100/173/НОМЕР_1 від 24.11.2014 р.фізична особа-підприємець ОСОБА_9 подала до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндохоів у Дніпропетровській області заперечення до акту перевірки від 16.12.2014 р.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_9 подала до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області скаргу від 08.01.2015 р., в тому числі, на вимогу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № Ф-177 від 24.11.2014 р.
Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № 1230/10/04-36-10-0714 від 12.02.2015 р. скаргу платника податків залишено без розгляду в зв'язку з порушенням законодавчо встановленого 10-ти денного строку для подання скарги.

Вказане рішення оскаржено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України № 2742/Г/99-99-10-01-07-15 від 26.03.2015 р. скаргу залишено без розгляду в зв'язку з тим, що платником податку порушено строк подання первинної скарги, яка не розглянута по суті, тому і повторна скарга не підлягає розгляду.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу Україниконтролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно до пп. 14.1.91 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України корисні копалини - природні мінеральні утворення органічного і неорганічного походження у надрах, у тому числі будь-які підземні води, а також техногенні мінеральні утворення в місцях видалення відходів виробництва та втрат продуктів переробки мінеральної сировини, які можуть бути використані у сфері матеріального виробництва і споживання безпосередньо або після первинної переробки.

Відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N 827 від 12.12.1994 р. граніт віднесено до корисних копалин загальнодержавного значення як сировина для облицювальних матеріалів (декоративне каміння).

Відповідно до п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп: суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють: видобуток, реалізацію корисних копалин, крім реалізації корисних копалин місцевого значення.

Згідно до пп. 4 п. 293.4 ст. 293 Податкового кодексу України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків: до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» N 2464-VI від 08.07.2010 р. платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 7 вказаного Закону України єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиноговнеску не може бути меншою за розмірмінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом

Згідно до ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першоїстатті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону базинарахуванняєдиноговнеску.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 здійснювався продаж нерезидентам необроблених гранітних блоків Токівського родовища.

Відповідно до пп. 14.1.91 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України корисні копалини - природні мінеральні утворення органічного і неорганічного походження у надрах, у тому числі будь-які підземні води, а також техногенні мінеральні утворення в місцях видалення відходів виробництва та втрат продуктів переробки мінеральної сировини, які можуть бути використані у сфері матеріального виробництва і споживання безпосередньо або після первинної переробки.

Таким чином, продаж необроблених гранітних блоків є господарською діяльністю з реалізації корисних копалин, який, відповідно до п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України унеможливлює перебування особи на спрощеній системі оподаткування.

В зв'язку з зазначеним, вимога Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № Ф-177 від 24.11.2014 р. про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як випливає зі змісту ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу вимог якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1).

Правовий акт індивідуальної дії є актом органів державної влади та посадових осіб, що встановлює, змінює або припиняє права та обов'язки певної особи (певного кола осіб), а також створює правила поведінки, передбачені для разового застосування. За своєю юридичною природою правовий акт індивідуальної дії є актом застосування правової норми до конкретних фактичних обставин, що тягнуть виникнення, зміну або припинення правовідносинміж персонально визначеними особами, на яких поширюється дія такого акта.

Однак рішення податкового органу про результати розгляду скарги платника, прийняті у досудовій процедурі, не відповідають наведеним критеріям. Такі рішення не являють собою остаточне волевиявлення суб'єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, поза як безпосередньо не покладають на платника суб'єктивного обов'язку, а лише передбачають подальше прийняття владним суб'єктом рішення стосовно прав та обов'язків платника.

Таким чином, оскільки рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № 1230/10/04-36-10-0714 від 12.02.2015 р. та Державної фіскальної служби України № 2742/Г/99-99-10-01-07-15 від 26.03.2015 р. про результати розгляду скарг самостійно не встановлюють будь-яких обов'язків платника у сфері податкових правовідносин, то цірішення не можуть бути предметом оскарження в адміністративномусуді.

Враховуючи викладене, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 3674-VI від 08.07.2011 р. ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно до ч. 3 ст. 4 вказаного Закону України під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

В зв'язку з тим, що в задоволенні позову позивачу відмовлено, сума судового збору в розмірі 1 571,22 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_9 до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86,158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позовуфізичної особи-підприємця ОСОБА_9 до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання недійсними та скасування рішень -відмовити.

Судові витрати в розмірі 1 571,22 грн. стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 до Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 20 травня 2015 року

Судді (підпис) Постанова не набула законної сили станом на 20.05.2015 суддя О.С. Рябчук Р.З.Голобутовський К.С.Кучма О.С.Рябчук