Справа № 2а-593/1/15
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 876/994/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 05.01.2015 року у справі № 2-а/593/1/2015 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

01 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Бережанському районі Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивує тим, позивачка посилалася на те, що 18 вересня 2014 року їй призначена пенсія за віком. В порушення пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» їй при призначенні пенсії за віком не було виплачено грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В результаті чого позивачка звернулася до відповідача із заявою про виплату вказаної грошової допомоги. Відповідно до відповіді Управління Пенсійного Фонду України в Бережанському районі Тернопільської області №52/Ф-11 від 24.11.2014 р., їй стало відомо, що згідно із пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок-30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Оскільки на день звернення не дотримані усі умови, передбачені законодавством, а саме страховий стаж позивачки на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років становив 28 років 11 місяців 25 днів, права на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 немає.

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 05.01.2015 року позов звдоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1 протиправними; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, передбачену п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на день призначення пенсії.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 05.01.2015 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивачка досягла пенсійного віку і пенсія за віком їй була призначена 18 вересня 2014 року, до цього часу вона пенсії не отримувала, чого не оспорює відповідач.

З копії трудової книжки серія НОМЕР_1 від 19.08.1978 року вбачається, що з 14.08.1978 року ОСОБА_1 прийнята на посаду медичної сестри дитячого відділення в 1-шу інфекційну клінічну лікарню м. Львова, де пропрацювала до 29.10.1978 року. З 25.10.1978 року по 01.04.1979 рік вона працювала на посаді завідуючої фельдшерсько-акушерським пунктом в с. Поточани, з 01.08.1979 року по 28.02.1981 рік - на посаді завідуючої профілакторієм Колгоспу ім. ХХІI з'їзду КПРС, з 04.03.1981 року по 12.04.1982 рік - на посаді патронажної медсестри по догляду за хворими вдома Тернопільського обласного комітету Червоного Хреста, з 07.04.1982 року по 16.08.1982 рік - на посаді медреєстратора поліклінічного відділення Бережанської центральної лікарні; з 16.08.1982 року по 01.04.1986 рік - на посаді патронажної медсестри по догляду за хворими вдома Бережанського районного комітету Червоного Хреста; з 01.04.1986 року по 28.02.1987 рік - у відділенні швидкої медичної допомоги на посаді фельдшера - диспечера на час відпустки жінки по догляду за дитиною до 1 року; з 20.03.1987 року по 30.09.1987рік - на посаді медсестри кардіологічного відділення Бережанської центральної лікарні на час відпустки жінки по догляду за дитиною до 1 року та 6 місяців; з 01.10.1987 року по 05.07.1988 рік - на посаді палатної медсестри в тому ж відділенні і 0,5 ставки по час відпустки жінки по догляду за дитиною до 1 року 6 місяців; з 06.07.1988 року по 30.09.1997 рік - на повній ставці в кардіологічному відділенні на посаді палатної медсестри; з 01.10.1997 року по 31.01.2005 рік - на посаді палатної медсестри терапевтичного відділу на 0,75 ставки; з 01.02.2005 року по 30.09.2014 рік - на посаді палатної медсестри терапевтичного відділу на повній ставці; з 01.10.2014 року і по даний час позивачка працювала на посаді сестри медичного стаціонару палатної на 0,75 ставки терапевтичного відділу Бережанської центральної районної комунальної лікарні.

Судом встановлено, що загальний стаж позивачка ОСОБА_1 становить 36 років 1 місяць і 29 днів.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що трудовий стаж позивачки, який дає право на пенсію за вислугу років становить 28 років 11 місяців 25 днів, і є достатнім для призначення та виплати грошової допомоги у розмір 10 місячних пенсій, як це передбачено законодавством.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з п. «е» ч. І ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, яким визначені посади лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

П.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Позивачка досягла пенсійного віку і пенсія за віком їй була призначена 18 вересня 2014 року, до цього часу вона пенсії не отримувала, чого не оспорює відповідач.

З копії трудової книжки серія НОМЕР_1 від 19.08.1978 року вбачається, що з 14.08.1978 року ОСОБА_1 прийнята на посаду медичної сестри дитячого відділення в 1-шу інфекційну клінічну лікарню м. Львова, де пропрацювала до 29.10.1978 року. З 25.10.1978 року по 01.04.1979 рік вона працювала на посаді завідуючої фельдшерсько-акушерським пунктом в с. Поточани, з 01.08.1979 року по 28.02.1981 рік - на посаді завідуючої профілакторієм Колгоспу ім. ХХІI з'їзду КПРС, з 04.03.1981 року по 12.04.1982 рік - на посаді патронажної медсестри по догляду за хворими вдома Тернопільського обласного комітету Червоного Хреста, з 07.04.1982 року по 16.08.1982 рік - на посаді медреєстратора поліклінічного відділення Бережанської центральної лікарні; з 16.08.1982 року по 01.04.1986 рік - на посаді патронажної медсестри по догляду за хворими вдома Бережанського районного комітету Червоного Хреста; з 01.04.1986 року по 28.02.1987 рік - у відділенні швидкої медичної допомоги на посаді фельдшера - диспечера на час відпустки жінки по догляду за дитиною до 1 року; з 20.03.1987 року по 30.09.1987рік - на посаді медсестри кардіологічного відділення Бережанської центральної лікарні на час відпустки жінки по догляду за дитиною до 1 року та 6 місяців; з 01.10.1987 року по 05.07.1988 рік - на посаді палатної медсестри в тому ж відділенні і 0,5 ставки по час відпустки жінки по догляду за дитиною до 1 року 6 місяців; з 06.07.1988 року по 30.09.1997 рік - на повній ставці в кардіологічному відділенні на посаді палатної медсестри; з 01.10.1997 року по 31.01.2005 рік - на посаді палатної медсестри терапевтичного відділу на 0,75 ставки; з 01.02.2005 року по 30.09.2014 рік - на посаді палатної медсестри терапевтичного відділу на повній ставці; з 01.10.2014 року і по даний час позивачка працювала на посаді сестри медичного стаціонару палатної на 0,75 ставки терапевтичного відділу Бережанської центральної районної комунальної лікарні.

Як було встановлено судом першої інстанції та матеріалів справи загальний стаж позивачка ОСОБА_1 становить 36 років 1 місяць і 29 днів.

Крім цього виходячи з вказаного трудовий стаж позивачки, який дає право на пенсію за вислугу років становить 28 років 11 місяців 25 днів, і є достатнім для призначення та виплати грошової допомоги у розмір 10 місячних пенсій, як це передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 200 КАСУкраїни суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення здодержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області - залишити без задоволення.

Постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 05.01.2015 року у справі № 2-а/593/1/2015 -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Я.С. Попко

Р.Б. Хобор