Справа № 2а-13378/11/1370
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 2868/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представника позивача Мочурад І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Самбірської виховної колонії на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року у справі за позовом Львівського обласного центру зайнятості до Самбірської виховної колонії про стягнення штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Львівський обласний центр зайнятості звернувся до суду з адміністративним позовом до Самбірської виховної колонії, яким просив стягнути з відповідача 22372,28 грн. штрафних санкцій.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що відповідач в порушення вимог п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» після вивільнення працівника не повідомив в письмовій формі державну службу зайнятості щодо очікуваного та фактичного вивільнення працівника, в зв'язку з чим зобов'язаний сплатити штраф у розмірі річної заробітної плати вивільненого працівника, який становить 22372,28 грн. Беручи до уваги те, що суми штрафних санкцій відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив і не надав доказів, які б спростовували доводи позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що спірний штраф за порушення вимог Закону України «Про зайнятість населення» підпадає під законодавче визначення адміністративно-господарської санкції в розумінні норм Господарського кодексу України та є такою санкцією за своєю юридичною сутністю. Однак порушення, на думку позивача, Самбірською виховною колонією законодавства про зайнятість населення щодо подання до центру зайнятості звітів про вивільнення працівника вчинені 28.02.2011 року, тобто в день подання даної форми звітності, і в цей же день були виявлені позивачем, а фінансові санкції застосовані 13.10.2011 року, тобто поза межами піврічного строку з дня виявлення порушень, встановленого ст. 250 Господарського кодексу України. Також апелянт зазначає, що Самбірська виховна колонія повідомила Самбірський районний центр зайнятості про заплановане вивільнення працівників у встановлений законодавством строк - на наступний день після винесення наказу та ознайомлення з ним працівників установи. При цьому працівників колонії було звільнено 29.04.2011 року, тобто на шістдесятий день з дня повідомлення про їх заплановане вивільнення, тобто з дотриманням двохмісячного строку. Крім того, відсутність будь-яких претензій Самбірського районного центру зайнятості до звітності, поданої 01.03.2011 року, та фактичного вивільнення працівників Самбірською виховною колонією, на думку апелянта, також вказує на дотримання чинного законодавства, зокрема п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

03.10.2011 року працівник Львівського обласного центру зайнятості провів перевірку дотримання Самбірською виховною колонією законодавства України про зайнятість населення, за результатами якої складено акт № 114.

В акті зазначено, що Самбірська виховна колонія не подавала письмову інформацію до Самбірського міськрайонного центру зайнятості Львівської області про фактичне вивільнення працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чим порушила вимоги п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення».

Також на підставі результатів перевірки начальник Львівського обласного центру зайнятості виніс припис від 03.10.2011 року № 114, яким зобов'язав Самбірську виховну колонію усунути виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства.

13.10.2011 року Львівський обласний центр зайнятості виставив Самбірській виховній колонії вимогу, у якій запропонував у місячний термін після отримання вимоги сплатити в добровільному порядку штраф у сумі 22372,28 грн. (річна заробітна плата ОСОБА_2 становила 11721,28 грн., а ОСОБА_3 10651,00 грн.).

Колегія суддів вважає помилковим і необґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з Самбірської виховної колонії спірного штрафу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності, повідомляють про це не пізніше як за два місяці в письмовій формі державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення направляють списки фактично вивільнених працівників.

У разі неподання або порушення строків подання цих даних стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника. Ці кошти зараховуються до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття і використовуються для фінансування заходів по працевлаштуванню та соціального захисту вивільнюваних працівників.

Як встановив суд і підтверджується матеріалами справи, 28.02.2011 року начальник Самбірської виховної колонії видав наказ № 89 «Про попередження про заплановане вивільнення працівників установи».

01.03.2011 року Самбірська виховна колонія подала до Самбірського міськрайонного центру зайнятості Львівської області звіт форми № 4-ПН (план) про заплановане вивільнення працівників, який був отриманий позивачем цього ж дня.

Наказом начальника Самбірської виховної колонії від 28.04.2011 року № 20 о/с ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було звільнено з роботи з 29.04.2011 року згідно з п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (в зв'язку із скороченням штату).

Отже, фактичне звільнення з роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулось 29.04.2011 року.

28.04.2011 року Самбірська виховна колонія подала до Самбірського міськрайонного центру зайнятості Львівської області звіт форми № 4-ПН (факт) про фактичне вивільнення працівників, який був отриманий позивачем цього ж дня.

Позивач не заперечує своєчасного подання відповідачем звіту форми № 4-ПН (факт), але стверджує, що звіт форми № 4-ПН (план) мав бути поданий 28.02.2011 року, проте фактично поданий лише 01.03.2011 року, тобто з порушенням встановленого законодавством строку.

Колегія суддів вважає таке твердження позивача помилковим, враховуючи наступне.

Наказ про попередження про заплановане вивільнення працівників був винесений відповідачем 28.02.2011 року і в цей же день з ним було ознайомлено вивільнюваних працівників, а фактичне звільнення працівників відбулось 29.04.2011 року.

Якщо від дати фактичного звільнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (29.04.2011 року) відняти два місяці, то кінцевою датою подання звіту форми № 4-ПН (план) є 29 число лютого.

Проте у лютому 2011 року було лише 28 днів, в зв'язку з чим, на думку колегії суддів, Самбірська виховна колонія правомірно та вчасно подала даний звіт наступного робочого дня - 01.03.2011 року, в зв'язку з чим доводи позивача про порушення ним двомісячного строку подання цього звіту, передбаченого ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення», є помилковими.

Крім того, колегія суддів враховує, що після отримання поданого відповідачем 01.03.2011 року звіту форми № 4-ПН (план) про заплановане вивільнення працівників із зазначенням дати звільнення 28.04.2011 року працівники Самбірського міськрайонного центру зайнятості Львівської області не вказували жодних зауважень щодо строків звільнення працівників, запланованих Самбірською виховною колонією, в контексті строків подання звітності, передбачених п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення».

Також колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що спірний штраф за порушення вимог Закону України «Про зайнятість населення» є адміністративно-господарською санкцією в розумінні норм Господарського кодексу України, але вважає помилковим твердження про те, що штрафні санкції застосовані позивачем лише 13.10.2011 року, тобто поза межами піврічного строку з дня виявлення порушень, встановленого ст. 250 Господарського кодексу України, оскільки порушення, на думку позивача, Самбірською виховною колонією законодавства про зайнятість населення щодо подання до центру зайнятості звіту про планове вивільнення працівників могло бути встановлене Самбірським міськрайонним центром зайнятості Львівської області тільки 28.04.2011 року, тобто дати отримання звіту форми № 4-ПН (факт) із зазначенням фактичної дати звільнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, і вона прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Самбірської виховної колонії задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року у справі № 2а-13378/11/1370 за позовом Львівського обласного центру зайнятості до Самбірської виховної колонії про стягнення штрафних санкцій - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Постанова складена в повному обсязі 12.05.2015 року