Справа № 461/4447/15-а
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/4447/15-а
Провадження № 2а/461/274/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2015

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Домашовець М.Ф.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Берегової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про спонукання до вчинення дій, скасування припису від 08.04.2015 року №31,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про спонукання до вчинення дій, скасування припису від 08.04.2015 року №31.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 18.07.2013 року на 12 сесії 6-го скликання Львівська міська рада винесла ухвалу №2546, відповідно до якої надала йому дозвіл на розташування пересувних атракціонів на АДРЕСА_1. Серед переліку документів, які необхідно подати для укладення договору оренди конструктивних елементів благоустрою для розміщення атракціонів, повинна бути згода районної адміністрації, тобто згода Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на розташування атракціону на АДРЕСА_1. Він неодноразово звертався до відповідача про надання йому дозволу на розташування атракціону, проте відповідачем було йому відмовлено. Розміщення тимчасового механічного атракціону за адресою АДРЕСА_1 погоджене ухвалою ЛМР від 18.07.2013 року, відділом ДАІ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області 11.03.2014 року, Департаментом містобудування ЛМР 12.03.2014 року, тобто у нього є всі законні підстави для розміщення цих атракціонів, а дії відповідача вважає незаконними.08.04.2015 року відповідач надіслав йому лист з вимогою в термін до 17.04.2015 року провести демонтаж самовільно встановленого об'єкту у зв'язку із тим, що він не надав жодних документів на розміщення та функціонування тимчасового пересувного обладнання на АДРЕСА_1, а саме: відсутній договір оренди елементів благоустрою. Вважає, що припис виданий ГРА ЛМР є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки він був прийнятий із порушенням норм чинного законодавства, відповідачем не була виконана ухвала №2546 від 18.03.2015 року, яка є обов'язковою до виконання. Просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала аналогічні пояснення викладені у позові. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що схема не може бути погоджена, оскільки атракціони розташовані біля проїзної частини і це впливає на безпеку людей.

Заслухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 18.07.2013 року на 12 сесії 6-го скликання Львівська міська рада винесла Ухвалу №2546, відповідно до якої надала ОСОБА_3 дозвіл на розташування пересувних атракціонів на АДРЕСА_1.

11.03.2014 року Відділом ДАІ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області надано згоду ОСОБА_3 на розміщення механічних атракціонів за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

12.03.2014 року Департамент містобудування Львівської міської ради надав згоду на розміщення позивачу тимчасових механічних атракціонів сезонного функціонування за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Листом від 08.04.2015 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради зобов'язала позивача в термін до 17.04.2015 року провести демонтаж самовільно встановленого об'єкту, оскільки не було надано повний пакет документів на розміщення та функціонування тимчасово пересувного обладнання на АДРЕСА_1, а саме:відсутній договір оренди.

Розташування вищевказаних атракціонів було погоджено усіма необхідними органами, зокрема є дозвіл відділу ДАІ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області, а також дозвіл Департаменту містобудування Львівської міської ради.

Частина 2 ст.19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України.

Згідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п.2.1 Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради основними завданнями районної адміністрації є дотримання Конституції України і законів України, ухвал міської ради, рішень виконавчого комітету, розпоряджень Львівського міського голови та інших нормативних документів.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належними та допустимими доказами не спростував позовних вимог позивача, не підтвердив правомірність спірного рішення та законність припису. Доводи представника відповідача щодо наявності безпеки - є необгрунтованими та непідтвердженими будь-якими доказами.

Проте, суд не може зобов`язати відповідача погодити схему розміщення атракціонів, оскільки такі питання відносяться до компетенції відповідача і суд не може перебрати на себе його повноваження.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про спонукання до вчинення дій, скасування припису задовольнити частково та визнати протиправною відмову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в погодженні ОСОБА_3 розмістити тимчасові механічні атракціони на АДРЕСА_1. Також суд вважає необхідним скасувати припис Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 08.04.2015 року № 31 щодо демонтажу тимчасового пересувного обладнання на АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 р. розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем суду надана квитанція оплату 2000 грн. послуг з надання правової допомоги, копія договору про надання правової допомоги. Проте сума за квитанцією оплачена до участі представника позивача в судовому засіданні і до вчинення ним процесуальних дій. З цієї квитанції та договору не можна визначити які саме послуги надавалися та протягом якого часу, що унеможливлює розрахунок компенсації витрат на правову допомогу. За таких підстав суд прийшов до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 14, 17, 71, 128, 159-163, 167, 267 КАС України, ст.ст.10,11,73,74 Закону України «Про місцеве самоврядування», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про спонукання до вчинення дій, скасування припису - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в погодженні ОСОБА_3 розмістити тимчасові механічні атракціони на АДРЕСА_1.

Скасувати припис Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 08.04.2015 року № 31 щодо демонтажу тимчасового пересувного обладнання на АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради- відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету м. Львова на користь ОСОБА_3 судові витрати на оплату судового збору в розмірі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення. В разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Радченко В.Є.