Справа № 821/1/15-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1/15-а

Категорія: 8.3.5 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року у справі за позовом Херсонської міської громадської організації бізнес-Асоціація «Солідарність» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про захист порушених прав,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року Херсонська міська громадська організація бізнес-Асоціація «Солідарність» звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про захист порушених прав члена організації ОСОБА_1 шляхом скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09 квітня 2014 року №-21-.

Позов обґрунтовувала тим, що при здійснені посадовими особами відповідача державного податкового контролю за здійсненням господарської діяльності члена організації ФОП ОСОБА_1 були порушені її права, а саме: право на свободу підприємницької діяльності, право знати свої права і обов'язки, вимагати від контролюючих органів проведення перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків, право бути присутнім при здійснені перевірки, брати участь у прийнятті рішення, знати про проведення перевірки, надавати пояснення. Позивач стверджує про незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку посадових органів державної податкової служби. Головне управління Міндоходів не є контролюючим органом по відношенню до ОСОБА_1, тому наказ та направлення на перевірку є недійсними, керівник ГУ не має повноважень на призначення фактичної перевірки, а міліція не може брати участь у проведенні перевірок, що здійснюються контролюючими органами.

Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області проти позову заперечувало, зазначивши, що проведеною перевіркою встановлено факт зберігання ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв, які марковані з відхиленням вимог Постанови Кабінету Міністрів України №1251 від 27.12.2010р. «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Зазначене і стало підставою для застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 8500 грн. В задоволенні позову відповідач просив відмовити.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2015р. позов задоволено.

Приймаючи вказане рішення суд дійшов висновку, що посадовими особами відповідача була порушена процедура перевірки, зокрема, суб'єкту господарювання не було пред'явлено наказу та направлення на проведення перевірки, а також не вручено їх копій. Акт фактичної перевірки №14/21/21 25904404 від 21.10.2013р. не складався в приміщенні магазину, не пред'являвся на підпис та отримання продавцем магазину, в якому нібито встановлено порушення. Також, суд зазначив, що форма рішення про застосування фінансових санкцій, яка передбачена Порядком застосування фінансових санкцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003р. №790, не відповідає вимогам пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позов Херсонської міської громадської організації бізнес-Асоціація «Солідарність» залишити без задоволення. В своїй скарзі апелянт зазначає, що факт зберігання (реалізації) ОСОБА_1 маркованих з порушенням алкогольних напоїв підтверджено належними доказами. Що ж до форми прийнятого рішення про застосування фінансових санкцій, то, на думку апелянта, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень рішення варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють його суті.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу №213 від 26.11.2013р. та направлення №30 від 21.10.2013р., службовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області Мигирич О.М. та Черновою Ю.О. 21.10.2013р. було проведено фактичну перевірку магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить ФОП ОСОБА_1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, щодо дотримання суб'єктами господарювання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за результатами якої складено акт перевірки №14/21/21 25904404 від 21.10.2013р.

Актом перевірки встановлено факт зберігання алкогольних напоїв, які марковані з відхиленням вимог Постанови Кабінету Міністрів України №1251 від 27.12.2010р. «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Перелік таких марок зазначено у додатку до акта перевірки.

Відповідно до п.19 Постанови КМУ №1251 наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на мигну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Пунктом 20 вказаної Постанови передбачено, що вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

ГУ Міндоходів у Херсонській області направлено запити до територіальних органів Міністерства доходів і зборів, які є продавцями марок акцизного податку, вказаних у додатку до акту перевірки, для з'ясування чи видавались такі марки виробнику (імпортеру) алкогольних напоїв та на який саме вид продукції. За результатами отриманих відповідей від ГУ Міндоходів в АРК від 19.11.2013р. №5408/7/21.3-24, ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 12.12.2013р. №9689/7/04-36-21-40, ГУ Міндоходів у Одеській області від 19.11.2013р. №6460/7/15-32- 21-04-09, ГУ Міндоходів у Львівській області від 22.01.2014р. №1447/7/21-3005-31, ГУ Міндоходів у м. Києві від 13.11.2013р. №5298/7/26-15-21-04-08 встановлено, що частина марок, зазначена у акті перевірки, видавалась у 2004, 2007, 2005 роках. Відповідно до отриманих відповідей від територіальних органів Міндоходів (продавців марок) інформацію щодо таких марок надати неможливо, інформаційна база АС «Акцизні марки» містить інформацію починаючи з 2008 року та на сьогоднішній день її дані не можуть бути використані як правове (законодавче) підтвердження порушення. Інформація щодо марок які були в обігу у 2005-2007 роках у продавців марок відсутня. По маркам акцизного податку які були в обігу з 2008 року частково підтверджено порушення зазначені у акті перевірки. Так, марки акцизного податку, якими марковано алкогольні напої, видавалися виробнику (імпортеру) на інший вид продукції та одна не видавалась імпортеру.

Відповідно до абз.15 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб'єктів господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 8500 гривень.

09 квітня 2014 року, на підставі акту перевірки №14/21/НОМЕР_1 від 21.10.2013р., відповідачем прийнято рішення №-21-, яким, згідно абз.15 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції в розмірі 8500 грн.

Задовольняючи позов Херсонської міської громадської організації бізнес-Асоціація «Солідарність» про скасування вказаного рішення суд першої інстанції не досліджував наявність/відсутність в діяльності ФОП ОСОБА_1 порушень, зафіксованих актом перевірки, а виходив з того, що посадовими особами відповідача була порушена процедура проведення перевірки, у зв'язку з чим винесене за результатами такої перевірки рішення про застосування фінансових санкцій підлягає скасуванню. Колегія суддів не погоджується з таким висновком Херсонського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок встановлено статтею 81 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.8.1.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку,

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно п.81.2 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

В оскаржуваній постанові суд зазначив, що продавцю, який знаходився в магазині, не був пред'явлений наказ та направлення на проведення перевірки, як і не були вручені такі документи і громадянці ОСОБА_4, яка була присутня в магазині. При цьому, до таких висновків суд дійшов з посиланням на пояснення вказаних осіб та відеозапис камер спостереження, влаштованих в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить ФОП ОСОБА_1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, в матеріалах справи наявний акт №2 від 21.10.2013р. відмови від підписання ОСОБА_4 у направленні на перевірку, який складений на виконання п.8.1.1 ст.81 ПК України посадовими особами відповідача, які прибули на перевірку, та який є підставою для початку проведення фактичної перевірки.

Не надавши відповідної правової оцінки вказаному акту суд, при цьому, не врахував, що непред'явлення або не надіслання платнику податків чи безпосередньо особі, яка проводить розрахункові операції, документів, визначених статтею 81 ПК України, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Тобто, присутні у магазині представники ФОП ОСОБА_1 мали право не допустити перевіряючих до проведення фактичної перевірки, однак таким правом не скористалися.

Вказане підтверджується і відсутністю акту відмови у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки, складання якого у таких випадках передбачено п.81.2 ст.81 ПК України.

Судова колегія критично ставиться до посилань суду першої інстанції на наданий позивачем відеозапис із камер спостереження, влаштованих безпосередньо в магазині, де проводилася перевірка, оскільки вважає даний доказ неналежним в розумінні статті 70 КАС України, так як зафіксовані ним події відбувалися 22.10.2013р., тоді як перевірку позивача проведено 21.10.2013р. Позивачем не надано доказів, що система відеоспостереження є сертифікованою та має відповідні налаштування щодо дати та часу відеофіксації.

Проведення перевірки саме 21.10.2013р. не заперечувалося позивачем під час звернення з даним позовом до суду, про це свідчать також всі матеріали справи.

В постанові від 20.02.2015р. Херсонський окружний адміністративний суд як на одну з підстав для задоволення позову Херсонської міської громадської організації бізнес-Асоціація «Солідарність» зазначив, що у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України, яким передбачено визначення грошових зобов'язань виключно податковими повідомленнями-рішеннями, прийняття спірного рішення про застосування фінансових санкцій у формі, встановленій постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790, є безпідставним.

З цього приводу суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

На час прийняття оскаржуваного рішення та розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій постанова Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 є чинною, а тому відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, її положення можуть застосовуватися в частині, що не суперечить Податковому кодексу України.

Оскільки факт встановлених актом перевірки порушень не заперечується позивачем та підтверджено матеріалами справи, тому визначення суб'єкту господарювання зобов'язань щодо сплати фінансових санкцій рішенням про застосування фінансових санкцій, а не податковим повідомленням-рішення, як це передбачено п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України, на думку колегії суддів, не є достатньою підставою для скасування такого рішення.

Більше того, окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. У такому разі рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення. Зміст рішення має перевагу над його зовнішньою формою.

У зв'язку з тим, що прийняте податковим органом рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій відповідно до Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» відповідає складу правопорушення, скоєного позивачем та розміру штрафної санкції, передбаченої вищезазначеним Законом, не має підстав вважати, що податковий орган діяв не в межах своїх повноважень та не на підставі законодавства.

На підставі викладеного вище, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09 квітня 2014 року №-21-, є законним, прийнято обґрунтовано, з врахуванням всіх обставин справи, а тому підстав для його скасування немає. А відтак, позов Херсонської міської громадської організації бізнес-Асоціація «Солідарність» задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно п.3, п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Херсонської міської громадської організації бізнес-Асоціація «Солідарність» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про захист порушених прав залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.