Справа № 820/1945/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 травня 2015 р. Справа № 820/1945/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нуруллаєва І.С.

за участі секретаря судового засідання - Малишевої І.М.,

позивача - не прибув,

представника відповідача - ОСОБА_1,

другого представника відповідача - Маркова І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до державної екологічної інспекції у Луганській області про визнання дій неправомірними та стягнення сум і моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд: визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції у Луганській області в частині відмови в нарахуванні та виплаті мені належних грошових коштів; зобов'язати Державну екологічну інспекцію у Луганській області виплатити мені заборгованість нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за 15 днів відпустки у сумі 2159,62 грн.; зобов'язати відповідача виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки у сумі 3833,64 грн.; зобов'язати відповідача виплатити мені середній заробіток за час затримки виплат у сумі 6085,56 грн.; зобов'язати відповідача виплатити мені заробітну плату за час вимушеного простою у сумі 11 117,85 грн.; стягнути з відповідача розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивача з 03.01.2012 року прийнято на роботу до Державної екологічної інспекції у Луганській області на посаду головного спеціаліста відділу аналізу і планування інспекційної діяльності, кадрового і документального забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ на підставі наказу №3-о від 03.01.2012, 23.01.2012 переведена на посаду начальника цього ж відділу наказом від 20.01.2012 за №18-о. У зв'язку зі зміною в структурі та штатному розписі 03.12.2012 позивача переведено на посаду головного спеціаліста сектору аналізу і планування інспекційної діяльності, документального забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ на підставі наказу №208/1-о від 03.12.2012 року. Наказом від 28.11.2014 року за №98-о позивача було звільнено за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпПУ. При звільненні роботодавцем не було виплачено заборгованість по заробітній платі (за час відпустки) у сумі 2159,62 грн, компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки (15 днів додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років на державній службі за 2014 рік та 11 днів невикористаної частини основної щорічної відпустки) у сумі 3833,64 грн, не оплачено дні вимушеного простою за період з 03.07.2014 по 28.11.2014 року у сумі 11117,85 грн та не виплачено заробіток за час затримки виплат у сумі 6085,56 грн. Не виконання відповідачем зобов'язань щодо виплати сум завдало моральної шкоди позивачу. На момент звернення до суду відповідачем заборгованість не погашена у повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надав заву де просив слухати справу за його відсутності.

Представники відповідача, державної екологічної інспекції у Луганській області, в судове засідання прибули, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на письмові заперечення надані до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 03.01.2012 працювала у Державній екологічній інспекції у Луганській області. При цьому була прийнята на роботу з 03.01.2012 року на посаду головного спеціаліста відділу аналізу і планування інспекційної діяльності, кадрового і документального забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ на підставі наказу №3-о від 03.01.2012, з 23.01.2012 переведена на посаду начальника цього ж відділу наказом від 20.01.2012 за №18-о. У зв'язку зі зміною в структурі та штатному розписі 03.12.2012 позивача переведено на посаду головного спеціаліста сектору аналізу і планування інспекційної діяльності, документального забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ на підставі наказу №208/1-о від 03.12.2012 року. Наказом від 28.11.2014 року за №98-о позивача було звільнено за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпПУ.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей " яка 11 листопада 2014 року набрала чинності встановлено наступне.

Пунктом 3 Тимчасового порядку встановлено, що заробітна плата працівникам установи за період, коли установа розміщувалась на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа переміщена в населений пункт на контрольовану територію, виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису установи.

Заробітна плата виплачується працівникам установи, яка переміщена на контрольовану територію, якщо установа продовжує функціонувати (здійснювати господарську, статутну діяльність) і працівники виконують свої функціональні обов'язки (пункт 4 Тимчасового порядку).

З матеріалів справи судом встановлено, що головний спеціаліст сектору аналізу і планування інспекційної діяльності, документального забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_3 у період з 16.06.2014р. по 03.07.2014р. перебувала у соціальній відпустці (додаткова оплачувана відпустка особі, яка взяла дитину під опіку) за 2014 рік терміном 17 календарних днів згідно наказу від 12.06.2014 року № 83-в. Заробітна плата за час відпустки і 9 (дев'ять) робочих днів виплачена позивачу 16.06.2014 року на картковий рахунок в сумі 2000,00 грн, як заробітну плату за першу половину червня 2014 року і 25.06.2014 року сума 325,01 грн, як заробітна плата за другу половину червня 2014 року. Сума нарахованої відпуски за період з 16.06.2014 року по 03.07.2014 року склала 1768,17 грн: 14 календарних днів за червень 2014 року в сумі 1456,14 грн. та 3 календарних дня за липень в сумі 312,03 грн, про що свідчить звіт до Пенсійного фонду України «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» за червень 2014року (а.с.117-118).

У період з 04.07.2014р. по 18.07.2014р. ОСОБА_3 перебувала у додатковій оплачуваній відпустці за вислугу років на державній службі за 2013 рік терміном 15 календарних днів відповідно до наказу від 01.07.2014 р. № 91-в та за графіком відпусток на 2014 рік, затвердженим начальником Державної екологічної інспекції у Луганській області (а.с.105).

Відповідачем у судовому засіданні зазначено, що заробітна плата за першу та другу половину липня 2014 року була нарахована, але не виплачена у зв'язку із неприйняттям документів та неможливістю роботи в повному обсязі до управління Державної казначейської служби України у м. Луганську Луганської області у зв'язку із бойовими діями та проведенням антитерористичної операції. Заробітна плата за липень 2014 року була нарахована у листопаді 2014 року, а виплачена у грудні 2014 року у зв'язку із довготривалим процесом надання документів для відкриття карткового рахунку в установі управління АТ «Ощадбанк».

Сума нарахованої відпуски склала 1518,45грн. (одна тисяча п'ятсот вісімнадцять грн. 45коп.) і розрахована відповідно до Кодексу законів про працю, Закону України «Про відпустки» від 15.11.96 р. №504/96-ВР, Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95 р. №108/95-ВР, Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 р. №100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 розрахунковим періодом для визначення середньої заробітної плати для розрахунку відпускних є 12 календарних місяців, що передують місяцю надання відпустки.

Сума доходу для розрахунку відпустки ОСОБА_3 з 01.07.2013р. по 30.06.2014р. становить 35936,94 грн. (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот тридцять шість грн. 94коп.), кількість календарних днів за цей період за відрахуванням святкових днів становить 355 календарних днів. Згідно пункту 7 Порядку № 100 відпускні розраховуються шляхом ділення сумарного заробітку за розрахунковий період на кількість календарних днів розрахункового періоду. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить: 35936,94 / 355 к.дн. = 101,23грн.

Сума нарахованої відпустки з 04.07.2014р. по 18.07.2014р. становить 101,23*15к.дн.= 1518,45 грн. Сума до видачі за відрахуванням обов'язкових податків із заробітної плати становить 1211,96грн.

За період з 03.01.2014 р. по 28.11.2014 р. кількість днів основної щорічної відпустки позивача склала 27 календарних днів, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років за 2013 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років за 2014 рік, 17 календарних днів соціальної відпустки за 2014 рік, з яких було використано:

- 15 календарних днів основної щорічної відпустки з 24.03.2014р. по 08.04.2014р.

(наказ від 18.03.2014р. №41-в);

- 4 календарних дня основної щорічної відпустки з 05.05.2014р. по 08.05.2014р.

(наказ від 29.04.2014р. №67-в);

- 17 календарних днів соціальної відпустки з 16.06.2014р. по 03.07.2014р. (наказ

12.06.2014р. №83-в);

- 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років за 2013

рік з 04.07.2014р. по 18.07.2014р. (наказ від 01.07.2014р. №91-в);

Таким чином, станом на 28.11.2014 рік при звільненні ОСОБА_3 кількість днів невикористаної відпустки становить 23 календарних дня (8 календарних дня невикористаної основної щорічної відпустки та 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років за 2014 рік).

Сума доходу для розрахунку відпустки позивача з 01.11.2013 р. по 31.10.2014 р. становить 24308,62 грн, кількість календарних днів за цей період за відрахуванням святкових днів становить 355 календарних днів. Відповідно до пункту 7 Порядку № 100 середньоденна заробітна плата становить: 24308,62 / 355 к.дн. = 68.475 грн. Сума компенсації невикористаної відпустки при звільненні становить 68,475 * 23 к. дн. = 1574,93 грн (а.с. 110). Сума до видачі за відрахуванням обов'язкових податків із заробітної плати становить 1233,41грн.

Судом встановлено, що заробітна плата за липень, тобто за час відпустки позивача, та сума компенсації за час невикористаної відпустки при звільненні була виплачена позивачу шляхом нарахування коштів на картковий рахунок НОМЕР_1 у сумі 1211,96 грн та 1233,41 грн відповідно, що підтверджено наявними в матеріалах справи зведеними відомостями сум для зарахування на картрахунки за липень та листопад 2014 року (а.с.113-114). Факт отримання зазначених коштів позивачем підтверджується та не заперечується.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо виплати заробітної плати за час вимушеного простою суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) (стаття 113 КЗпП). Разом з тим неможливість повернення працівника на підприємство, яке знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, на нашу думку, не є простоєм.

Така позиція узгоджується з позицією Міністерства соціальної політики України викладеною у листах від 08.07.2014 №7302/0/14-14/13 та від 11.08.2014 №8946/0/14-14/13 з метою недопущення порушення бюджетного та трудового законодавства

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача державної екологічної інспекції у Луганській області на користь позивача 30000 грн моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів нанесення йому відповідачем моральної шкоди.

Отже, в цій частині позов також не підлягає задоволенню оскільки у відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України судом не було встановлено завдання позивачу шкоди діями відповідача.

Суд зазначає, що частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При зазначених обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача неправомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, не підтверджені матеріалами справи, а тому є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 69-71, 94, 160 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до державної екологічної інспекції у Луганській області про визнання дій неправомірними та стягнення сум і моральної шкоди - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 18 травня 2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.