Справа № 872/5840/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2015 рокусправа № 1109/9165/12(2-а/404/22/13)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 лютого 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач ОСОБА_1) звернулась з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області (далі - відповідач або УПФУ в м. Кіровограді Кіровоградської області), в якому просив визнати дії відповідача незаконними щодо нездійснення перерахунку пенсії відповідно до довідок про заробіток в зоні відчуження за № 03 та 04 від 15.06.2012 року з 01.01.2012 року, зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії на підставі довідок про заробіток в зоні відчуження за № 03 та 04 від 15.06.2012 року з 01.01.2012 року.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 лютого 2013 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії УПФУ в м. Кіровограді незаконними щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідок про заробіток в зоні відчуження за № 03 та № 04 від 15.06.2012 року з 01.01.2012 року.

Зобов'язано УПФУ в м. Кіровограді провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідок про заробіток в зоні відчуження за № 03 та 04 від 15.06.2012 року з 01.01.2012 року.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати по справі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював на АТП-1161

«Кіровоградоблагробуд». В травні 1986 року для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи він був направлений на ЧАЕС для доставки цементу до 4-го блоку Чорнобильської АЕС.

У лютому 2012 року позивач звернувся з заявою на адресу відповідача про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату в зоні відчуження за період роботи з 30.05.1986 року по 10.06.1986 року виданої автортранспортним підприємством 1161(а.с. 16-17).

26.03.2012 року позивачу у перерахунку пенсії було письмово відмовлено відповідачем, оскільки комісією з питань призначення і виплати пенсії при УПФУ в м. Кіровограді виявлено невідповідність довідки про заробітну плату первинним документам(а.с.3-4).

Згідно до висновку акту перевірки характеру виконуваної роботи або умов для підтвердження права працівника на пільгове пенсійне забезпечення та довідок про заробітну плату від 21.02.2012 року № 8 ОСОБА_1 дійсно був направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно наказу від 30.05.1986 року № 83.

Підтверджуючі документи для визначення правильності нарахування заробітної плати за роботу по наслідкам аварії на ЧАЕС за період з 30.05.1986 року по 10.06.1986 року на підприємстві відсутні (а.с.36-37).

Відповідно ст. 10 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості.

Документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватись пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства є відповідне посвідчення, форма якого встановлена Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Кабінетом Міністрів України №51 від 20.01.1997.

Згідно із ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" тим учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а із липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсія призначається із зменшенням пенсійного віку на 10 років, а особам, які працювали в зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 30 грудня 1986 року від 1 до 5 днів, пенсія призначається із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

При зверненні до Управління ПФУ в м. Кіровограді, позивачем були надані довідки про заробітну плату в зоні відчуження за період роботи з 30.05.1986 року по 10.06.1986 року виданої автортранспортним підприємством 1161, але відповідач відмовляючи зазначив як на підставу відмови, що в особовому рахунку за вищевказані місяці відсутні жодні відмітки, які б вказували на зв'язок з ЧАЕС та не надані інші документи, які б підтверджували місце роботи в зоні відчуження для визначення кратності.

Відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Порядок обчислення пенсій зазначеним категоріям осіб визначається Кабінетом

Міністрів України.

З 01.01.2012 діє Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210. Порядком передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Обчислення пенсій відповідно до Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 вказаного Закону видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження являються первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.

Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємствами відповідно до первинних документів про період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за нормативними документами того часу. Зокрема, у 1986 році за: постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 р. №524-156; розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 р. № 964-рс; постановою Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031-рс; постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 р. № 665-195 (постановою УРСР від 10.06.1986 р. № 207-7).

Відповідно до п.п. 4 п. З постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» N 1210 від 23.11.2011 року, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному з неповних календарних місяців роботи протягом цих робіт, без додавання суми заробітної плати за весь період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Довідка про заробітну плату видається за формою, затвердженою Міністерством соціального захисту населення України за постановою Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради профспілок від 10.06.1986 року № 207-7 та у відповідності до інших нормативних актів про оплату праці, які діяли під час виконання роботи (служби) в зоні відчуження.

Встановлено, що позивачем були надані відповідні довідки про заробіток в зоні відчуження (а.с. 16,17).

В листі, в якому викладено рішення за зверненням позивача до ПФУ щодо перерахунку пенсії підставами для відмови в перерахунку зазначено, що в ході перевірки виявлено, що на підприємстві відсутні первині документи, які б підтверджували місце роботи в зоні відчуження для визначення кратності, особові рахунки по заробітній платі, в яких би відслідковувалось підвищення заробітної плати за даний період, табелі обліку /первинні/ відпрацьованого часу, а довідка надана про фактичну заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 12.01.2012 року № 47, в якій бухгалтерія робить посилання на особові рахунки за 1986-2002 роки, які були перераховані згідно рішення від 05.04.1995 року № 2-385-95 та ухвали від 21.11.1995 року № 385-95 Ленінського народного суду м. Кіровограда всім працівникам АТП-1161 не містить прізвища позивача, а вказані в довідці суми не підтверджуються первинними документами.

Однак, відповідачем не доведено в чому саме ця довідка не відповідає формі затвердженій Міністерством соціального захисту населення України /згідно листа від 27.02.1996 року № 01-3/244-013-21/ за постановою Ради Міністрів Української РСР та Української Республіканської ради профспілок від 10.06.1986 року № 207-7, також в листі в якому викладено відмову не зазначено в чому саме містяться суперечності, оскільки розрахунок наведений на зворотному боці довідок.

Разом з тим, вбачається, що в довідці від 1986 року та довідках про заробіток в зоні відчуження за № 03 та 04 від 15.06.2012 року пунктом зони відчуження, де працював позивач, зазначено також ЧАЕС. З довідки підприємства вбачається, що позивач доставляв цемент до 4-го блоку Чорнобильської АЕС. Виходячи з цього і має визначатись кратність.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 р. № 964 були встановлені зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони ЧАЕС, розташованих на III, ІІ і І зону небезпеки, провадилась відповідно у 5,4, 3 - кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).

Відповідно до підпункту першого пункту першого постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради віл 10 червня 1986 року № 207-7 оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, відряджених у зону відчуження, провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавством зберігалась за основним місцем роботи.

Перелік населених пунктів і виробничих об'єктів, де оплата праці проводилась відповідно до зон небезпеки, затверджено рішеннями Урядової комісії від 07.08.86 р. № 87 /лист Держкомпраці УРСР від 13.08.86 р. № 115), від 19.08.86 р. № 108 (лист Держкомпраці УРСР від 26.08.86р.№124, від 18.09.86 р. № 173 (лист Держкомпраці УРСР від 24.09.86 р. № 140, від 05.01.1987 року № 339 /лист Держкомпраці УРСР від 09.01.1987 р. № 1.

Посилання відповідача на відсутність первинних документів на підприємстві не може бути прийнято до уваги, оскільки позивачем надано довідки про заробітну плату в зоні відчуження за період роботи з 30.05.1986 року по 10.06.1986 року виданої автортранспортним підприємством 1161, накази за підписом директора АТП-1161, довідки, видані АТП-1161 № 03, 04 від 15.06.2012 року підтверджує розмір заробітної плати за період з 30.05.1986 по 10.06.1986 року та відповідає даним відомості нарахування заробітної плати, а також Положення про оплату праці, які дозволяють здійснити перевірку правильності нарахування заробітної плати на підставі вищезазначених документів.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно вважав, що рішення УПФУ в м. Кіровограді про відмову у перерахунку пенсії позивачу на підставі постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011 року не можна вважати обґрунтованим

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 лютого 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області про визнання протиправними дій - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай