Справа № 826/2662/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 березня 2015 року № 826/2662/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи - управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось публічне акціонерне товариство «Завод «Маяк» (надалі -ПАТ «Завод «Маяк», позивач) до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (надалі - ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, відповідач), за участю третьої особи - управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва (надалі - УПФУ в Оболонському районі м. Києва, третя особапро: скасування постанови від 26.01.2015р. про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 665,21 грн.; скасування постанови від 26.01.2015р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 116,82 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження отримана із запізненням, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутись до відповідача із заявою про відкладення провадження виконавчих дій.

Окрім того, позивач зазначає, що державним виконавцем не проводилися жодні дії щодо примусового виконання рішення суду, .в той час як ПАТ «Завод «Маяк» виконано рішення суду у добровільному порядку шляхом сплати коштів на рахунок стягувача - УПФУ в Оболонському районі м. Києва.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, пояснив суду, що оскаржувані постанови прийняті відповідачем з підстав та у межах повноважень, визначених чинним законодавством України.

УПФУ в Оболонському районі м. Києва явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечило, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлене належним чином, подало до суду заяву про розгляд справи без присутності його представника.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

На підставі виконавчого листа №826/13174/13-а виданого 06.02.2014р. Окружним адміністративним судом міста Києва про стягнення з позивача на користь УПФУ у Оболонському районі м. Києва суми боргу у розмірі 106 652,07 грн. головним державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Диких О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2014р. ВП №42150430.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що підприємство було позбавлено права на добровільне виконання рішення суду, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2014р. позивач отримав лише 11.03.2014р.

У зв'язку з отриманням вказаної постанови із запізненням, позивач подав до відповідача заяву №265/909 від 14.03.2014р. про відкладення провадження виконавчих дій.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду до 26.02.2014р., а також пунктом 3 попереджено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, рішення буде виконано у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчим дій.

Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження та отримано ПАТ «Завод «Маяк» 11.03.2014р.

У зв'язку із несвоєчасним отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження позивач 14.03.2014р. звернувся до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві із заявою про відкладення провадження виконавчих дій.

Постановою державного виконавця від 18.03.2014р. ВП №42150430 відкладено провадження виконавчих дій до 25.03.2014р. за заявою боржника.

В подальшому, у зв'язку з невиконанням ПАТ «Завод «Маяк» рішення суду і вимог постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2014р. з урахуванням постанови державного виконавця про відкладення провадження виконавчих дій до 25.03.2014р. державним виконавцем, винесено відповідні постанови від 26.01.2015р. ВП №42150430 про стягнення з ПАТ «Завод «Маяк» виконавчого збору у розмірі 10 665,21 грн. та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 116,82 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно положень ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Суд зазначає, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2014р. ВП №42150430 не оскаржена, тобто є чинною і такою, що підлягає виконанню.

Так, державним виконавцем надано ПАТ «Завод «Маяк»строк для добровільного виконання рішення суду, який закінчується 26.02.2014р.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем, у зв'язку з несвоєчасним отриманням боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, що фактично позбавило ПАТ «Завод «Маяк» можливості виконати вимоги вказаної постанови в добровільному порядку, винесено постанову від 18.03.2014р. ВП №42150430 про відкладення провадження виконавчих дій до 25.03.2014р.

Таким чином, державним виконавцем надано боржнику додатковий строк для виконання рішення суду і вимог постанови про відкриття виконавчого провадження в добровільному порядку.

Проаналізувавши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що у ПАТ «Завод «Маяк»була можливість з 18.03.2014р. по 25.03.2014р. виконати в добровільному порядку рішення суду, проте ПАТ «Завод «Маяк» у зазначені строки рішення не виконано.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи 19.05.2014р., тобто через два місяці після закінчення строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, ПАТ «Завод «Маяк» сплатило кошти у розмірі 106 652,07 грн. на рахунок стягувача - УПФУ в Оболонському районі м. Києва.

З цього приводу суд зазначає наступне.

У відповідності до положень ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачений виключний перелік виконавчих документів за якими виконавчий збір не стягується, а саме: про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (частина друга статті 28).

Провівши системний аналіз вищезазначених норм права, суд приходить до висновку, що виконавчий збір стягується з боржника у разі невиконання боржником рішення у строк, встановлений для самостійного його виконання,а державний виконавець зобов'язаний у разі невиконання боржником рішення у строк, установлений для добровільного виконання, винести постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Суд зазначає, що відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» з відповідними змінами, роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Таким чином, оскільки ПАТ «Завод «Маяк»рішення суду у добровільному порядку не виконано, державний виконавець у межах наданих йому повноважень та з підстав, визначених чинним законодавством України виніс постанову від 26.01.2015р. ВП №42150430 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Окрім того, відповідно до частин 1 та 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Враховуючи зазначені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві обґрунтовано винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 26.01.2015р. ВП №42150430, згідно якої з ПАТ «Завод «Маяк»стягнуто 116,82 грн.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази та дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що відповідач від час проведення виконавчих дій діяв у межах повноважень, а тому позовні вимоги є недоведеними і необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваних постанов.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк»відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко