Справа № 2а-2520/12/1370
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 р. № 876/178353/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року в адміністративній справі № 2а-2520/12/1370 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогобицький м'ясокомбінат» до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дрогобицький м'ясокомбінат» (надалі - ТзОВ «Дрогобицький м'ясокомбінат») звернулося з позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби (надалі - Дрогобицька ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.10.2011 р. № та від 22.12.2011 р. № .

Позов обґрунтовано тим, що до проведення камеральної перевірки позивач самостійно визначив суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 69 133 грн та сплатив її вчасно, а відтак вважає податкові повідомлення-рішення № від 14.10.2011 р., № від 22.12.2011 р. протиправними та просив їх скасувати.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2012 р. позов задоволено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржила Дрогобицька ОДПІ, яка вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, без врахування фактичних обставин справи, а тому просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що оскаржувані рішення є законними, а обставини, зазначені в акті перевірки, доведеними належними доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга є безпідставна і не підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 18.11.2010 р. між податковим органом в особі начальника Сачко В.І. та платником податків ТзОВ «Дрогобицький м'ясокомбінат» укладено договір про визнання електронних документів. Відповідно до п.1.1 даного договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

ТзОВ «Дрогобицький м'ясокомбінат» подано до відповідача в електронному вигляді податкову декларацію з податку на додану вартість № 900801713 за серпень 2011 року.

Відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість (переробного підприємства) за серпень 2011 року, за результатами якої складено акт перевірки від 29.09.2011 р. № 826/15- 2 (далі - акт перевірки).

В акті перевірки зазначено, що при заповнені декларації з ПДВ (переробного підприємства) за серпень 2011 року платником допущена методологічна помилка, а саме: в декларації з ПДВ (переробного підприємства) за серпень 2011 року (вх.№ від 20.09.2011 р.) сума податкового зобов'язання становить 564 658 грн, а сума податкового кредиту становить 495 525 грн, та відповідно сума ПДВ, яка в поточному звітному періоді підлягає нарахуванню (р.14) становить 69 133 грн, а сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню по особовому рахунку платника та спрямовується до спеціального фонду державного бюджету (р.17) становить 0 грн (в порушення пункту 3 розділу VIII Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 25.01.2011 р. № 41, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 р. за № 197/18935).

На підставі даного акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 14.10.2011 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 86416 грн, з них: за основним платежем - 69133 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями - у розмірі 17283 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в порядку адміністративного оскарження до податкового органу.

За результатами адміністративного оскарження та на підставі Рішення ДПА у Львівській області про результати розгляду первинної скарги від 22.12.2011 р. № 33813/10/25-005/2770 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 14.10.2011 р. № , а первинну скаргу ТзОВ «Дрогобицький м'ясокомбінат» - без задоволення.

22.12.2011 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № у розмірі 86416 грн., з них за основним платежем 69133 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 17283 грн.

Рішенням ДПС України про результати розгляду повторної скарги від 07.03.2012 р. залишено без змін податкове повідомлення-рішення відповідача від 14.10.2011 р. № , та рішення ДПС у Львівській області прийняте за розглядом первинної скарги, а скаргу - без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у податкового органу не було повноважень для винесення податкових повідомлень-рішень від 14.10.2011 р. № та від 22.12.2011 р. № , оскільки позивачем було сплачено самостійно ПДВ у розмірі 69 133 грн ще до проведення камеральної перевірки, що підтверджується платіжним дорученням № 386 від 26.09.2011 р..

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права та є вірними.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно зі ст.14.1.157 ПК України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Судом встановлено, що позивач самостійно визначив суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 69 133 грн та сплатив її вчасно, що підтверджується платіжним дорученням № 386 від 26.09.2011 р. про сплату податку на додану вартість в розмірі 69 133 грн.

Проте, при формуванні декларації в автоматичному режимі програмою ОPZ (за правильне функціонування якої відповідальність несе відповідач), сталася технічна помилка. В результаті застосування автоматичного алгоритму програмою здійснено невірне додавання (або вираховування) цифрових показників рядка 17 декларації з ПДВ переробного підприємства. При камеральній перевірці програма не видала жодної помилки та видала повідомлення, що камеральна перевірка пройшла успішно.

Відтак, враховуючи те, що позивачем було сплачено самостійно ПДВ у розмірі 69 133 грн ще до проведення камеральної перевірки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у податкового органу не було повноважень для винесення податкових повідомлень-рішень від 14.10.2011 р. № та від 22.12.2011 р. № .

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним рішень.

Частиною першою статті 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного судова колегія дійшла переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року в адміністративній справі № 2а-2520/12/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.В.Ільчишин

Ухвалу складено у повному обсязі 08 травня 2015 року.