Справа № 815/1991/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1991/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка з 06.10.2014 року працювала на посаді головного державного інспектора з питань організації діяльності та контролю виконання документів Арцизької ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області у порядку переведення з посади головного державного інспектора з питань юридичної роботи Арцизької ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області. Наказом начальника Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області №4-в від 19.02.2015 року було відкликано із щорічної основної відпустки ОСОБА_1 з 19.02.2014 року всупереч вимогам ст.79 КЗпП України та Наказом №7 від 19.02.2015 року позивачка було звільнена з займаної посади згідно з п.2 ст.36 КЗпП України. Крім того, ОСОБА_2 до теперішнього часу до роботи не вийшла.

06.05.2015 року, ОСОБА_1 надала до суду клопотання вх.№11106/15 про розгляд справи у письмовому провадженні. Представник відповідача не заявив клопотань про витребування додаткових письмових доказів, допиту свідків чи експертів по цій справі, а тому на підставі положень ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, судом ухвалено рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження 22.05.2015 року за наявними в справі запереченнями та доказами.

Дослідивши наявні докази та давши їм оцінку, суд встановив наступне.

Арцизькою ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято наказ від 19.02.2015 року №4-в про відкликання з відпустки ОСОБА_1, на виконання наказу Арцизької ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 10.12.2014 року №91-в «Про надання відпустки ОСОБА_2.»(а.с.30).

19.02.2015 року Арцизькою ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області виданий наказ №7 про звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора з питань організаційно-розпорядчої роботи Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (а.с.30).

Позивач просить суд поновити ОСОБА_1 на роботу в Арцизькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Одеській області та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, оскільки при звільненні позивачки не виконані вимоги ст.79 КЗпП України та не запропоновані вакантні посади.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у своїх запереченнях на позов від 08.05.2015 року за вх.№ЕП/826/15 та зазначає що вакантні посади, які були на момент звільнення позивача не відповідали освіті позивача.

Розглянувши оскаржений акт суб'єкту владних повноважень, суд виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України, проходить до висновку, що оскаржувані позивачем дії не відповідають вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 51 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно наказу Арцизької ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 06.10.2014 року №27-о ОСОБА_1 переведено з посади головного державного інспектора з питань юридичної роботи Арцизької ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області на посаду головного державного інспектора з питань організації діяльності та контролю виконання документів Арцизької ОДПІ ГУ в Одеській області на період відсутності основного працівника ОСОБА_2, яка знаходиться у додаткововій оплачуванній відпустці по вагітності та пологам та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку(а.с.17).

Арцизькою ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області виданий наказ від 19.02.2015 року №4-в про відкликання з відпустки ОСОБА_1, на виконання наказу Арцизької ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 10.12.2014 року №91-в «Про надання відпустки ОСОБА_2.» (а.с.30).

Частиною 8 ст.79 КЗпП України передбачено, що відкликання з щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства, установи, організації з додержанням вимог частини шостої цієї статті та в інших випадках, передбачених законодавством. У разі відкликання працівника з відпустки його працю оплачують з урахуванням тієї суми, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки.

Отже, ст.79 КЗпП встановлений вичерпний перелік підстав відкликання з щорічної відпустки, серед яких відсутня така підстава, як наказ про надання відпустки іншій особі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність відкликання ОСОБА_1 із щорічної основної відпустки.

ОСОБА_1 була звільнена з посади головного державного інспектора з питань організації діяльності та контролю виконання документів Арцизької ОДПІ ГУ в Одеській області згідно п.2 ст.36 КЗпП.

Пунктом 2 ст.36 КЗпП України передбачено, що підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Під час з'ясування офіційних обставин справи судом встановлено, що на момент звільнення позивачки, а саме 19.02.2015 року ОСОБА_1 була вагітною, про що свідчить Протокол ультразвукового обстеження вагітних Арцизької центральної районної лікарні від 13.02.2013 року (а.с.12-14).

Відповідно до ч. 3 ст.184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Згідно розґяснень п.9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП судам слід враховувати, що звільнення з цих підстав вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (або понад три роки, але не більше, ніж до 6 років, якщо дитина за медичним висновком в цей період потребує домашнього догляду), одиноких матерів (жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама) при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда провадиться з обов'язковим працевлаштуванням (ч.3 ст.184 КЗпП). Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав цей обов'язок по працевлаштуванню, якщо працівниці не була надана на тому ж або на іншому підприємстві (в установі, організації) інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин (наприклад, за станом здоров'я).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнюючи громадянку ОСОБА_1, відповідач діяв всупереч нормам чинного законодавства.

Не змінює цього висновку суду й посилання представника відповідача на те, що позивач була звільнена по закінченню строкового трудового договору, оскільки відповідно до наказу від 06.10.2014 року ОСОБА_1 не була прийнята тимчасово на вказану посаду, а була переведена на неї з іншої постійної посади в Арцизькій ОДПІ та в цьому наказу відсутній строк переведення на вказану посаду, що згідно положень ст.7 КЗпП України не дає змого визначити призначення позивача на вакантну посаду, як укладання тимчасового трудового договору. Окрім того, навіть після закінчення строкового трудового договору адміністрацією в обов'язковому порядку здійснюється працевлаштування вагітних жінок.

У відповідності до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відтак, враховуючи, що звільнення ОСОБА_1 було здійснено з порушенням порядку та всупереч діючого законодавства України, суд дійшов висновку щодо необхідності застосування ч.2 ст.11 КАС України для повного захисту прав особи, яка звернулась за судовим захистом з даним позовом, вийти за межі позовних вимог та скасувати Наказ Арцизької ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області від 19.02.2015 року №7-0 про звільнення ОСОБА_1, про незаконність якого зазначає позивач, але не просила визнати його таким у позовних вимогах.

Суд не приймає до уваги пояснення Арцизької ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області в обґрунтування заперечень на адміністративний позов, що у відповідача на момент звільнення ОСОБА_1 були відсутні вакантні посади, оскільки чинне законодавство України не ставить обов'язкове працевлаштування при звільненні працівника (в даному випадку вагітної жінки) в залежність від наявності вакантних посад на цьому підприємстві, установі чи організації, оскільки це є обов'язком адміністрації запропонувати вагітній жінці таку роботу, яка б відповідала рівню її освіти, опиту роботу, рівню заробітної плати тощо, як в цієї установі так й в іншому підприємстві, установи чи організації.

Крім того, суд наголошує що Арцизькій ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області стало відомо про даний спір ще 15.04.2015 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення про отримання копії ухвали від 06.04.2015 року про відкриття провадження по справі, однак за час слухання відповідач мав можливість вирішити питання у добровільному порядку запропонувавши позивачеві іншу рівнозначну посаду, але Арцизька ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області не скористалась таким правом, що свідчить про відсутність бажання вчинити дії щодо поновлення трудових прав вагітної жінки.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Відповідно до положень ст.256 КАС України, у разі задоволення позовних вимог про поновлення працівника на посаді, суд повинен допустити негайне виконання цього рішення та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі заробітку за один місяць.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163,256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Скасувати наказ Арцизької ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області від 19.02.2015 року №7-0 про звільнення ОСОБА_1.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора з питань організації та контролю виконання документів Арцизької ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області.

4. Стягнути з Арцизької ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 19.02.2015 року по момент фактичного поновлення на посаді, виходячи із середньомісячної заробітної плати в розмірі 3103,50 грн.

5. Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора з питань організації та контролю виконання документів Арцизької ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області та стягнення на користь позивача середньомісячної заробітної плати за період вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 3103,50 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.