Справа № 821/3534/14
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/3534/14
09 год. 01 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби про захист порушених прав,

встановив:

ОСОБА_2 (позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (відповідач), в якому просить зобов'язати відповідача списати безнадійний борг в сумі 5440 грн., який виник внаслідок несплати штрафних санкцій, які застосовані на підставі Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності", застосованих до позивача рішеннями ДПІ у м. Херсоні від 08.02.08 № , /0. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 даного штрафу податкова інспекція до суду не зверталась, добровільно штраф не сплачено, з моменту застосування штрафних санкцій пройшло 6 років. Дана сума є податковим боргом, що підтверджується ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.04.14 по справі № 821/4766/13-а , тому позивач подав до ДПІ у м. Херсоні 07.07.14 заяву про списання безнадійного податкового боргу, але відповідач відмовив в задоволенні вимоги про списання податкового боргу, що є неправомірним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить задовольнити позов.

Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області ( далі відповідач, ДПІ у м. Херсоні), заперечує проти позову, вважає, що штрафні санкції за порушення норм Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" та Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" не були податковими зобов'язаннями у визначенні Закону "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-Ш. У разі несплати такі штрафні санкції не можуть набувати статусу податкового боргу, а також не може застосовуватися порядок їх писання, передбачений Законом № 2181-Ш та ПКУ. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судове засідання не прибув.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши представника позивача, судом встановлено наступне.

ДПІ у м. Херсоні 25.01.2008 проведено перевірку ФОП ОСОБА_2 за дотриманням вимог чинного законодавства у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, за результатами якої складено акт від 25.01.2008 р. № 21220106/0235/095. Під час перевірки встановлено порушення позивачем п.п.1, 6, 9, 10, 13 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", п.1 ст.7 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності". На підставі акту перевірки відповідачем стосовно ФОП ОСОБА_2 винесено рішення про застосування штрафних санкцій від 08.02.2008 р. № на суму 5350 грн. та № /0 на суму 90 грн.

16.12.2013 ДПІ у м. Херсоні сформовано податкову вимогу № 217-22 на суму 5440 грн. 16.12.2013 заступником начальника ДПІ у м. Херсоні прийнято рішення № 50 про опис майна ФОП у податкову заставу.

Позивач звертався до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, в якому просив захистити порушені права шляхом скасування податкової вимоги від 16.12.2013 р. № 217-22 та рішення про опис майна у податкову заставу від 16.12.2013 № 50; та зобов'язати відповідача списати безнадійний борг у сумі 5440 грн., який застосований на підставі рішень про застосування штрафних санкцій від 08.02.2008 р. № та № /0. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27.01.14 по справі № 821/4766/13-а було відмовлено ФОП ОСОБА_2 у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання ДПІ у м. Херсоні списати податковий борг по штрафним , зазначаючи, що штрафні санкції застосовані до позивача за порушення законодавства про патентування та застосування РРО, отже, вони не набувають статусу податкового боргу, а тому не підлягають списанню в порядку, передбаченому ПКУ та Порядком № 577.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав до ДПІ у м. Херсоні 07.07.14 заяву про списання безнадійного податкового боргу по штрафним санкціям в сумі 5440 грн., але відповідач листом від 31.07.14 повідомив позивача, що не вбачає правових підстав для задоволення заяви та списання безнадійного податкового боргу з посиланням на те, що штрафні санкції були застосовані правомірно, що також підтверджено постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27.01.14 по справі № 821/4766/13-а .

ОСОБА_2 вважає відмову фіскальної служби безпідставною та такою, що суперечить вимогам Податкового кодексу України, тому звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно п.101.1 ст. 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Згідно пп. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 ПК України під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом. Зі змісту ст.102 ПК України слідує, що податковий борг може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Згідно з п. 101.5 ст. 101 цього Кодексу органи державної податкової служби щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Порядок визначення та списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердж. наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577. Згідно з Порядком № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами державної податкової служби, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів державної податкової служби станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу, стосовно якого минув строк давності, вважається - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів. За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник органу доходів та зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Суд приймає до уваги, що розглядаючи в апеляційному порядку справу за № 821/4766/13-а, Одеський апеляційний адміністративний суд залишив в силі постанову окружного адміністративного суду, але з інших підстав, ніж ті, на які посилався суд першої інстанції. Так, в ухвалі від 09.04.14 колегія суддів зазначила, що існують різні правові позиції стосовно того, чи вважалась податковим боргом, у розумінні Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», чи можна вважати податковим боргом штрафну санкцію, застосовану за порушення норм патентування або Закону про РРО. До набрання чинності ПК України не було іншого Закону, крім Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який би визначав порядок стягнення штрафних санкцій, застосованих за порушення норм патентування або Закону про РРО. Разом з тим, згідно з преамбулою Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення. Таким чином, суд дійшов до висновку, що є підстави вважати, що штрафна санкція, застосована за порушення норм патентування або Закону про РРО, але не сплачена своєчасно, є простроченим зобов'язанням (податковим боргом) у розумінні Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Таким чином, штрафні санкції за порушення порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій, нараховані відповідно до норм Закону України від 6 липня 1995 року N 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", є грошовими зобов'язаннями платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що борг за рішеннями ДПІ у м. Херсоні про застосування штрафних санкцій від 08 лютого 2008 року №№, /0 виник не пізніше лютого 2008 року.

Рішення №№ , від 08.02.08 містять вказівку на те, що суми застосованих штрафних санкцій підлягають сплаті у 10-денний термін від дня отримання цих рішень, у разі незгоди, платник може оскаржити рішення у встановленому законодавством порядку. Отже, ще в 2008 році ДПІ у м. Херсоні мало право звернутись до суду з позовом про стягнення застосованих штрафних санкцій. Відповідач не надав суду доказів такого звернення.

Суд враховує, що порядок застосування штрафних санкцій за порушення порядку застосування РРО визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, однак цим Законом не врегульовано питання застосування строків давності та списання таких штрафних санкцій . Враховуючи, що контроль за нарахуванням та сплатою штрафних санкцій відповідно до наведеного вище Закону № 265 покладено на податкові органи, дане питання на день розгляду спору врегульоване тільки Податковим кодексом України. ПКУ містить єдиний підхід для списання податкового боргу. При цьому податковий борг відповідно до ПКУ - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений ПКУ строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ). Враховуючи зазначене, не сплачена у встановлений строк штрафна санкція за порушення порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій, набуває статусу податкового боргу.

Відповідно до пункту 101.1 ст. 101 ПК списанню підлягає безнадійний податковий борг, у т. ч. пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Отже, так само, як і за податковими платежами, за порушення порядку використання РРО податковим органом складається рішення, у разі отримання такого рішення платником податків несплачена протягом 10 днів штрафна санкція обліковується в картці особового рахунку цього платника як податковий борг, відповідно, несплачена сума такого штрафу протягом строку, що перевищує 3 роки, є безнадійним податковим боргом. Такий борг підлягає списанню за рішенням керівника податкового органу згідно з Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків.

Таким чином, після звернення позивача до ДПІ у м. Херсоні із заявою від 07.07.14 у відповідача були всі необхідні умови для списання безнадійного податкового боргу, передбачені ПКУ та Порядком. Суд вважає, що відповідач - податкова інспекція повинна була розглянути звернення позивача про списання безнадійного податкового боргу по суті, та виходячи з фактичних обставин справи і поданих доказів, зробити висновок, чи є податковий борг безнадійним.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач дотримався вимог діючого законодавства , а тому відсутні підстави для відмови у списанні безнадійного податкового боргу. Відмова відповідача згідно листа № 8151/10/21-03-25-02-06 у списанні безнадійного податкового боргу позивача є протиправною. Також, оскільки суд дійшов висновку про протиправність відмови ФОП ОСОБА_2 у списанні безнадійного податкового боргу, то відповідно вимогу про зобов'язання відповідача списати безнадійний податковий борг в сумі 5440 грн. слід задовольнити.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч зазначеним приписам процесуального законодавства відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій.

Згідно із ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України .

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Задовольнити позов ОСОБА_2.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області списати безнадійний борг фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у сумі 5440 гривень, який виник на підставі рішень Державної податкової інспекції у м. Херсоні про застосування штрафних фінансових санкцій від 08 лютого 2008 року за № , /0.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 05 травня 2015 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 9.2.1