Справа № 819/2783/14-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Справа № 876/4131/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,
суддів Багрія В.М., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації (далі відповідач) про визнання протиправним дій та зобов`язання видати як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».
Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про задоволення позову в повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що були надані всі необхідні докази, що свідчать про безпосередню участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, проте, всупереч нормам чинного законодавства, заявнику відмовлено у видачі посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» .
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що позивач мав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, видане 19 січня 1993 року Тернопільською обласною державною адміністрацією.
Тимчасова комісія Тернопільської обласної державної адміністрації по перевірці правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» вирішила визнати видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпідставною, оскільки відсутні первинні підтверджуючі документи про роботу в зоні відчуження (витяг з протоколу від 23 вересня 1998 року № 271) (а.с. 21).
Аналогічне питання про визначення позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС неодноразово розглядалося Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при МНС України, а саме: 22 лютого 1999 року (витяг з протоколу № 311), 22 березня 1999 року (витяг з протоколу № 314),18 грудня 2003 року (витяг з протоколу № 436), в результаті чого було вирішено визнати позивачу видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпідставною (а.с. 24-26).
Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796) визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абз. 3 п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 20.01.1997 № 51 (далі Порядок) посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Відповідно до п. 12 Порядку спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення цими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 24.11.1998 року встановлено факт перебування позивача в 30-ти кілометровій Чорнобильській зоні відчуження з 29 серпня 1986 року по 27 вересня 1986 року.
Бучацьким районним судом Тернопільської області від 19.02.2001 року було прийняте додаткове рішення в якому зазначалося, що позивач брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в наступних населених пунктах 30-ти кілометрової зони відчуження Чорнобиля: Товстий Ліс 8 днів, станція Чорнобиль 6 днів (а.с. 7).
Посилання позивача на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області, якими було встановлено факт його знаходження з 29 серпня 1986 року по 27 вересня 1986 року у 30-кілометровій зоні ЧАЕС та прийняття безпосередньої участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як на підставу для видачі йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, (категорія 2) є помилковим, оскільки Порядок не передбачає видачу посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в будь-яких роботах за певний період, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження.
Отже, рішення суду не можуть бути підставою для видачі посвідчень та слугувати доказом того, що особа є постраждалою внаслідок катастрофи, і, відповідно, встановлювати право особи на особливі державні пільги і соціальні виплати.
В матеріалах справи містяться наступні довідки:
- від 29.12.1992 року № 181, видана Тернопільським ШРБУ-38 про те, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 30-ти кілометровій зоні з 29.09.1986 року по 27.09.1986 року при спорудженні під`їзної дороги. Заробітна плата склала 320 крб. (а.с. 19);
від 16.01.2007 року № 6, видана філією «Тернопільська ДРЕД», де зазначено про перебування позивача у відрядженні на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС Київської області с. Бородянка з 29.09.1986 року по 27.09.1986 року з заробітною платою 320 крб. 54 коп. 75% від ставки 165 крб., замість добових, що складає за 8 днів 43 крб. 04 коп. і 20 днів 112 крб. 50 коп. (а.с. 5); від 02.05.2003 року № 52, видана філією «Тернопільська ДРЕД»; від 17.09.2013 року № 62, видана філією «Тернопільська ДЕД» (а.с. 25). Проте, згідно постанови КМУ від 23.07.1991 року № 106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи"населений пункт Бородянка до зони відчуження не відноситься. Крім того, у вищезгаданих довідках містяться відомості про один і той же розмір заробітної плати позивача, який не являється підвищеним.
- б/н і дати, видана правлінням спілки селян «Горожанська» (раніше колгосп «Першотравневий»), про те, що позивач з 29.09.1986 року по 27.09.1986 року знаходився на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і виконував розпорядження «УКРАВТОДОР» на станції «Товстий ліс», в селах Бородянка, Чорнобиль. Проте дана довідка не завірена печаткою та підписом уповноваженої особи (а.с. 6), а тому до уваги судом не береться; від 15.10.1997 року, виданої правлінням спілки селян «Горожанська» (раніше колгосп «Першотравневий») про те, що позивач з 29.09.1986 року по 27.09.1986 року знаходився на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на станції «Товстий ліс», в селах Бородянка, Чорнобиль. Проте дана довідка не містить відомостей про розмір заробітної плати позивача .
Постанова Ради Міністрів УРСР, Української республіканської ради професійних союзів від 10.06.1986 року № 207-7 Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ,зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і попередження забруднення навколишнього середовища передбачає, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій і першій зонах небезпеки, здійснюється відповідно в чотирьох,- трьох і двохкратному розмірах, понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленого за основним місцем роботи.
Виходячи з наданих суду документів, позивачу не здійснювалась кратна оплата праці за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Так як позивач не надав суду документи, що передбачені п. 10 Порядку, а саме довідки про підвищену заробітну плату в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту), то і підстави для видачі йому відповідного посвідчення відсутні.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року у справі № 819/2783/14-а без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді В.М.Багрій

В.Я.Качмар