Справа № 815/2279/15
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2279/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участю секретаря Торубка М.А.,

представників сторін:

представника позивача: Сиволобцева О.Т. (згідно посвідчення)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення заборгованості у розмірі 3 013 грн. 58 копійок

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за результатом якого позивач просить: стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхові кошти на загальну суму 3 013, 58 грн., які належать до сплати на підставі рішень Одеської міської виконавчої дирекції Одеського обласного відділення Фонду від 27 серпня 2014 року № 393/381 та від 01 грудня 2014 року № 439/16.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в серпні 2014 року, Одеською міською виконавчою дирекцією Одеського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було проведено планову документальну перевірку Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» по коштах Фонду за період з 1 квітня 2012 року по 30 червня 2014 року, по результатах якої складено акт перевірки від 13.08.2014 року № 731.

Згідно висновків за актом перевірки пароплавство допустило порушення встановленого порядку використання коштів фонду на суму 5 371, 80 грн. Ці гроші були надмірно нараховані та виплачені застрахованій особі як допомога по вагітності та пологах, внаслідок невірно визначеної пароплавством середньої заробітної плати для розрахунку страхових виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням.

Оскільки акт перевірки був підписаний пароплавством без заперечень. Одеською дирекцією було прийнято рішення від 27 серпня 2014 року № 393/381 про повернення коштів Фонду, що використано з порушенням встановленого порядку у розмірі 5 371, 80 грн.. а також про застосування згідно ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків від суми неправомірно витрачених страхових коштів, що становить 2 685, 90 грн.

Позивач зазначає, що пароплавство добровільно виконало зазначене рішення в частині повернення коштів фонду на суму 5 371, 80 грн., щодо сплати фінансових санкцій подало скаргу від 08.09.2014 року № Д-963, залишену Одеською дирекцією без задоволення (рішення від 22.09.2014 року № 01-36-2009). Не погоджуючись з зазначеним рішенням, пароплавство звернулось з повторною скаргою від 03.10.2014 року № Д-1064, рішенням Одеським обласним відділенням фонду від 23.10.2014 року № 5 в задоволенні повторної скарги пароплавства було відмовлено.

В обґрунтування неправомірності застосування фінансових санкцій пароплавство посилалось на статтю 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п. 17 постанови пленуму верховного суду України від 18.12.2009 року № 15 «Про судову практику в справах про банкрутство», згідно положень яких під час дії мораторію нарахування суб'єкту штрафних санкцій не допускається.

Не погоджуючись з правовою позицією пароплавства, позивач зазначає, що останній не враховує висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 09.07.2013 року № 21-178а13, згідно яких за правилами статей 1,12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів стосується лише тих зобов'язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Позивач зазначає, що кошти Фонду на виплату допомоги по вагітності та пологах, щодо яких пароплавством невірно визначена середня заробітна плата, було отримано у 2013 році, тобто через десять років після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів пароплавства, отже мораторій не може поширюватися на відносини щодо застосування фінансових санкцій до пароплавства.

У зв'язку не сплатою пароплавством суми нарахованих штрафних санкцій, Одеською дирекцією було прийнято рішення від 01.12.2014 року № 439/16 про застосування до пароплавства згідно статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих за першим рішенням страхових коштів, що становить 268, 59 гривень та пені в розмірі 0,1 відсоток від зазначених сум коштів за кожний день прострочення платежу, що становить 59,09 грн. Таким чином, за другим рішенням, отриманим відповідачем 08.12.2014 року, пароплавство мало сплатити 327, 68 грн.

Позивач зазначає, що обидва рішення відповідачем не виконані, але суми, що підлягають сплаті за цими рішеннями обліковуються відповідачем у звіті по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування за формою Ф4-ФСС з ТВП за 2014 року.

Таким чином, пароплавство визнає законність та обґрунтованість прийнятих рішень, але не виконує їх у добровільному порядку. Що є причиною звернення до суду з зазначеним адміністративним позовом.

В ході судового розгляду справи, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи, письмові заперечення на заявлені позовні вимоги до суду не надав.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як встановлено, в ході судового розгляду справи, в період з 11.08.2014 року по 13.08.2014 року, Одеською міською виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведена планова документальна перевірка по коштах Фонду в Державній судноплавній компанії «Чорноморське морське пароплавство» за період з 01.04.2012 року по 30.06.2014 року, про що був складений акт перевірки № 731 від 13.08.2014 року.

Згідно висновків за актом перевірки пароплавство допустило порушення встановленого порядку використання коштів фонду на суму 5 371, 80 грн. Ці гроші були надмірно нараховані та виплачені застрахованій особі як допомога по вагітності та пологах, внаслідок невірно визначеної пароплавством середньої заробітної плати для розрахунку страхових виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням.

На підставі акту перевірки, Одеською дирекцією було прийнято рішення від 27 серпня 2014 року № 393/381 про повернення коштів Фонду, що використано з порушенням встановленого порядку у розмірі 5 371, 80 грн., а також про застосування згідно ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків від суми неправомірно витрачених страхових коштів, що становить 2 685, 90 грн.

Пароплавство добровільно виконало зазначене рішення в частині повернення коштів фонду на суму 5 371, 80 грн., щодо сплати фінансових санкцій подало скарги залишені за результатом розгляду без задоволення.

У зв'язку не сплатою пароплавством суми нарахованих штрафних санкцій, Одеською дирекцією було прийнято рішення від 01.12.2014 року № 439/16 про застосування до пароплавства згідно статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих за першим рішенням страхових коштів, що становить 268, 59 гривень та пені в розмірі 0,1 відсоток від зазначених сум коштів за кожний день прострочення платежу, що становить 59,09 грн.

Судом згідно матеріалів справи встановлено, що несплата відповідачем сум нарахованих штрафних санкцій мотивується діючим мораторієм, введеним ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.07.2003 року, відповідно до положень ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», згідно якої суд заборонив стягнення на підставі виконавчих документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; заборонив нарахування по відношенню до ДСК «ЧМП» неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Вищезазначена ухвала господарського суду є чинною, провадження у справі про банкрутство ДСК «ЧМП» триває, мораторій не скасовано, тому будь-які нарахування штрафів на ДСК «ЧМП» відповідач вважає незаконними.

Судом встановлено, що в своїй правовій позиції відповідач керується положеннями п. 4 ст. 12 Закону України від 14.05.1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», які діяли до введення нової редакції закону 19.01.2013 року, згідно якої зазначені положення були виключеними.

Дійсно відповідно до положень п. 4 ст. 12 Закону України № 2343-ХІІ, (в редакції чинній на час введення мораторію),мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

До 19.01.2013 року, була чинною також норма - дефініція поняття «мораторій на задоволення вимог кредиторів» згідно положень якої це - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Приведені положення закону, дозволяють зробити висновок, що мораторій вводиться на грошові зобов'язання, що виникли до дня введення мораторію, в даному випадку це 11.07.2003 року.

Фінансові штрафні санкції були нараховані відповідачу, на підставі рішень Одеської дирекції від 27.08.2014 року та 01.12.2014 року, тобто вже після введення мораторію, який на правовідносини відповідача щодо сплати обов'язкових платежів не поширюється, оскільки порушення провадження у справі про банкрутство не пов'язується з завершенням господарської діяльності підприємства, яка на даний час перебуває у санації.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Постановою Верховного суду України № 21-178а13 від 09.07.2013 року, по справі за позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання незаконними та скасування рішень, розглянутою в порядку ст.ст. 241-243 КАС України, встановлено наступне.

Верховний суд України, вирішуючи питання про усунення неоднакового застосування касаційним судом, висловив наступну правову позицію.

Відповідно до статей 1, 12 Закону № 2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення та введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання, і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання.

Виходячи з наведеного можна дійти висновку, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Таким чином, що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, похідними від основного зобов'язання.

Тож оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання зазначених зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій ґрунтується на законі.

Враховуючи те, що строк виконання зобов'язань зі сплати страхових внесків настав у позивача після 11 липня 2003 року, тобто після порушення провадження у справі про банкрутство, дія мораторію на виконання цих зобов'язань не поширюється.

Нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій з усіх видів заборгованості за зобов'язаннями, строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється згідно з частиною першою статті 23 Закону № 2343-XII лише з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

З урахуванням викладеного, суд за результатами розгляду зазначеної справи, приходить до висновку, що Одеська дирекція приймаючи рішення в частині нарахування ДСК «ЧМП» фінансових санкцій не порушувала приписи ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у зв'язку з чим вимоги позивача є законними, крім того суд враховує, що рішення за основним платежем ( в частині повернення коштів Фонду на суму 5 371,80 грн.) відповідачем не оскаржувалось, а нараховані суми відображаються пароплавством у звітності по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування, що свідчить про визнання відповідачем заборгованості, підстав для несплати якої судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 70, 71, 86, 128, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити адміністративний позов Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення заборгованості у розмірі 3 013 (три тисячі тринадцять) грн. п'ятдесят вісім копійок.

Стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» () на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхові кошти на загальну суму 3 013 (три тисячі тринадцять) грн. 58 копійок, які належать до сплати на підставі рішень Одеської міської виконавчої дирекції Одеського обласного відділення Фонду від 27 серпня 2014 року № 393/381 та від 01 грудня 2014 року № 439/16.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В.Бжассо

.