Справа № 807/3002/13-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Справа № 876/14544/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, в якому, із урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 22.08.2013 року № 80//590, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 39 687,00 грн., з яких: за основним платежем - 26 458,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 13 229,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.08.2013 року № 80//590.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що при визначенні об'єкта оподаткування позивачем правильно враховано витрати з придбання пиломатеріалів відповідно до накладних №№ 42, 47 та 68 від 04.07.2012 року, 24.07.2012 року та 17.10.2012 року на суму 12 5990 грн., належним чином завірені копії яких були у відповідача.

Суд першої інстанції вказує на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність таких оригіналів на підприємстві. Під час судового розгляду у представника відповідача не виникло сумніву щодо часу складання цих накладних, а також щодо того, що саме з цих накладних були зроблені фотокопії. Також відповідачем не надано суду доказів того, що після отримання під час перевірки фотокопій спірних накладних, контролюючий орган звертався до позивача з метою отримання оригіналів вищевказаних накладних.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з порушенням норм матеріального права, Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2013 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на прибуток підприємства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року у рядку 0.51 Декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» у загальній сумі 5 422 026 грн. встановлено, що на формування даного показника мали вплив операції з придбання ПММ, пиломатеріалів обрізних, половника-кругляка, придбання запасних частин. Перевіркою встановлено, що собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), відображених у податковій декларації з податку на прибуток складає 5422026 грн., однак згідно даних бухгалтерського обліку документально підтверджено тільки 5296036 грн. або на 125990 грн. менше, як заявлено в податковій звітності.

Апелянт стверджує, що на підприємстві відсутні оригінали первинних документів, а саме для перевірки представлено копії накладних на постачання пиломатеріалів на загальну суму 125 990 грн. (накладна № 47 від 24.07.2012 року на суму 46970 грн., постачальник ПП «Лісовик»; накладна № 42 від 04.07.2012 року на суму 46970 грн., постачальник ПП «Лісовик» та накладна № 68 від 17.10.2012 року на суму 32050 грн., постачальник ПП «Лісовик»).

Вказує на те, що ведення синтетичного обліку на підприємстві не забезпечено, відповідно ТзОВ «Фаворит-М» не представлено записів по зведеним рахункам бухгалтерського обліку. Перевірка проводилась на підставі первинних бухгалтерських документів, які були частково систематизовані під час проведення перевірки.

Таким чином, апелянт вважає, що підприємством завищено витрати в сумі 125 990,00 грн. в тому числі за 3 квартал 2012 року - 93 940грн., 4 квартал 2012 р. в сумі 32 050 грн.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено підтверджено матеріалами справи, що за наслідками проведеної документальної позапланової перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ «Фаворит-М» за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року ДПІ у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області складено акт перевірки № 73/2232/32922702 від 12.08.2013року.

В ході проведення перевірки достовірності відображених показників у поданих деклараціях з податку на прибуток підприємств за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року у рядку 05.1 декларації «собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» у загальній сумі 5 422 026,00 грн встановлено, що на формування даного показника мало вплив операції з придбання ПММ, пиломатеріалів обрізних, половника-кругляка, придбання запасних частин. На підставі податкових накладних, первинних банківських документів, накладних, актів виконаних робіт, рахунків, подорожніх листів, СМR перевіркою встановлено завищення собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) на суму 125990,00 грн, в тому числі за 3-ій квартал 2012року - 93940грн, за 4-ий квартал 2012року - 32050 грн.

Як встановлено перевіркою, собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), відображених у податковій декларації з податку на прибуток, складає 5 422 026,00 грн, однак згідно даних бухгалтерського обліку документально підтверджено тільки 5 296 036,00грн, тобто на 125 990,00 грн менше, як заявлено в податковій звітності.

На підприємстві відсутні оригінали первинних документів, а саме для перевірки представлено ксерокопії накладних на постачання пиломатеріалів на загальну суму - 125 990,00 грн ( накладна №47 від 24 липня 2012року на суму - 46970,00 грн, постачальник ПП «Лісовик», накладна №42 від 4 липня 2012 року на суму - 46970,00 грн «ПП «Лісовик», накладна №68 від 17 жовтня 2012 року на суму - 32050,00 грн).

На підставі акта перевірки ДПІ прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення № 80//590 від 22 серпня 2013 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 39 687,00 грн, з яких: за основним платежем - 26 458,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 13 229,00 грн.

У період, що підлягав перевірці, ТзОВ «Фаворит-М» здійснювало постачання пиломатеріалів обрізних до Італії фірмі «Rocland Holding LTD» і «Spedimec SRL», а також до Угорщини. Пиломатеріали ТзОВ «Фаворит-М» було придбано, згідно умов договорів, у ТзОВ «Карпати», МПП «Рута», ПП «Лісовик».

Згідно з пунктом 138.1статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

За змістом підпункту 138.1.1 пункту 138.1 названої статті ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За приписами пункту 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодесу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На думку апеляційного суду, при розгляді цієї справи суд першої інстанції за наслідками дослідження первинних документів правомірно дійшов висновку про дотримання позивачем спеціальних вимог при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Судом першої інстанції за клопотанням представника відповідача було витребувано у позивача оригінали спірних накладних на загальну суму 125990,00 грн, а саме: накладної № 42 від 04 липня 2012 року на суму 46970,00 грн - постачальник ПП «Лісовик»; накладної № 47 від 24 липня 2012 року на суму 46970,00 грн - постачальник ПП «Лісовик» та накладної № 68 від 17 жовтня 2012 року на суму 32050,00 грн - постачальник ПП «Лісовик». Під час судового розгляду у представника відповідача не виникло сумніву щодо часу складання цих накладних, а також щодо того, що саме з цих накладних були зроблені фотокопії.

Крім того, за клопотанням представника відповідача в судовому засіданні були приєднані надані представником належним чином завірені копії вищевказаних накладних, на яких наявний відтиск штампу: "Копія вірна", а також підпис уповноваженої особи позивача.

Тобто, витрати на придбання пиломатеріалів у ПП «Лісовик» підтверджуються належним чином оформленими первинними документами

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

З огляду на викладене, на думку апеляційного суду, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задовлення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2013 року у справі №807/3002/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник