Справа № 804/13953/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2015 рокусправа № 804/13953/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новоженіна І.Є.,

представників сторін:

позивача : - Дорошенко І.О., дов. від 01.04.15 р.

відповідача: - Бондаренко Р.А., посв. №647

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 р. у справі № 804/13953/14

за позовом Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області

до Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області

про скасування рішень №11 від 01.04.2014 року та № 12 від 01.04.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2014 Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому (з урахуванням заяви від 30.09.2014, а. с.56), просило скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Жовтих Водах Дніпропетровської області № 11 від 01.04.2014 про застосування фінансової санкції по застрахованій особі ОСОБА_4 в розмірі 836,64 грн. та № 12 від 01.04.2014 про застосування фінансової санкції по застрахованій особі ОСОБА_5 в розмірі 170 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю винесення рішень про застосування фінансових санкції до позивача, оскільки несвоєчасне подання індивідуальних відомостей про застрахованих осіб сталось через недоліки програмного забезпечення та провина Управління в даній ситуації відсутня.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 у справі № 804/13953/14 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Постанову суду з посиланням на принцип, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, мотивовано протиправністю винесення відповідачем рішень № 11 та № 12 від 01.04.2014 про застосування до позивача фінансових санкцій за несвоєчасне подання звітності та за подання недостовірних відомостей про застраховану особу до органів ПФУ за 2007 рік на підставі п.5 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки зазначена норма Закону втратила чинність з 1 січня 2011 згідно із Законом № 2464-VI і не діяла на дату прийняття відповідачем оскаржуваних рішень.

Не погодившись з постановою суду, УПФУ в м.Жовтих Водах подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 у справі № 804/13953/14, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Скаржник вважає, що суд першої інстанції не врахував, що оскільки абзацом 6 пункту 7 розділу 7 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI чітко визначено, що органами ПФУ зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими він був наділений до набрання чинності Закону № 2464, а тому відповідач, приймаючи рішення від 01.04.2014 № 11 та № 12 про застосування до позивача фінансових санкцій за порушення вимог Закону № 1058, діяв на підставі, в спосіб та у межах наданих йому чинним законодавством України повноважень. Крім того, скаржнику зазначає, що положення ч.1 ст.58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується лише фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Управління праці та соцзахисту населення проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зазначаючи, що посилання Фонду на п.5 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пе нсійне страхування" є безпідставним, оскільки згідно Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010, ч.9 ст.106 виключено з Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003, а приписи ст.58 Конституції України можуть поширюватись і на юридичних осіб.

Представниками сторін в судовому засіданні підтримані правові позиції, визначені сторонами з приводу спірних питань даної справи, надані ґрунтовні пояснення та заперечення на доводи апеляційної скарги.

За приписами ч.3 ст.72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Так, сторонами у справі не заперечуються наступні обставини даної справи:

Управління праці та соцзахисту населення 14.01.2014 до УПФУ в м.Жовтих Водах були направлені супровідним листом "Індивідуальні відомості про застраховану особу" за 2007 рік по: ОСОБА_4 з позначкою "початкова", ОСОБА_5 з позначкою "коригуюча" та одночасно звернувся з проханням провести позапланову перевірку у зв'язку з наданням зазначених відомостей.

Так, УПФУ в м.Жовтих Водах була проведена позапланова перевірка за нарахуванням та сплатою платежів за період з 01.01.2007 по 31.12.2007, за результатами якої складено акт від 31.01.2014 № 02 (а. с.9-13).

Вказаною перевіркою достовірності формування та подання відомостей про застраховану особу встановлено порушення: п.4 ч.2 ст.17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058), п.1.3 розділу 1 та п.8.3 розділу 8 Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою правління ПФУ від 10.06.2004 № 7-6, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.08.2004 за № 1000/9599 (далі - Порядок № 7-6), а саме:

- несвоєчасне подання відомостей про застраховану особу, що використовується в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, за 2007 рік по ОСОБА_4, тобто порушення граничного терміну подання звітності (термін подання звіту за 2007 р. до 01.04.2008, фактично позивачем з позначкою "початкова" надано 14.01.2014);

- подання недостовірних відомостей про застраховану особу, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, за 2007 рік по ОСОБА_7 (до 12.01.2008 - ОСОБА_7.).

Також перевіркою встановлено, що при наданні коригуючої "Індивідуальної відомості про застраховану особу" за 2007 рік на застраховану особу ОСОБА_7 (дата реєстрації в органі Пенсійного фонду України 29.01.2009 р.) страхувальником не було змінено прізвище "ОСОБА_7" на "ОСОБА_7 " згідно наданої копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.01.2008р. та відповідно до протоколу управління СЗН № 01р 409561 від 20.02.2008 про зміну прізвища ОСОБА_7 на ОСОБА_5, тим самим страхувальником порушено вимоги п.11 ч.2 ст.17 Закону № 1058.

Тобто позивачем у визначенні законодавством терміни ( термін подання річної звітності за 2007 р. - до 01.04.2008) надано Індивідуальну відомість про застраховану особу за 2007 рік по застрахованій особі ОСОБА_7 за період з 08.10.2007 по 31.12.2007 з зазначенням суми доходу, що враховується для призначення пенсії, в розмірі 1276,13 грн., але згідно протоколу № 670 від 27.12.2008 управління СЗН по вищезазначеній застрахованій особі призначено виплату державної соціальної допомоги непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною - інвалідом, за період з 01.01.2007 по 31.12.2007.

При цьому позивачем надано до Фонду Індивідуальну відомість про застраховану особу за 2007 рік з позначкою "коригуюча" на прізвище ОСОБА_5 з зазначенням періоду отримання соціальної допомоги непрацюючою працездатною особою, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та сумою доходу, що враховується для пенсії, в розмірі 5 160 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки від 31.01.2014 № 02, за результатами застосованої позивачем процедури адміністративного оскарження, відповідачем 01.04.2014 у відповідності до п.5 ч.9 ст.106 Закону № 1058 винесені рішення:

- № 11 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України у сумі 836,64 грн. (а. с.19);

- № 12 про застосування фінансової санкції за подання до органів Пенсійного фонду України недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, у сумі 170 грн. (а. с.20).

Управління праці та соцзахисту населення, вважаючи зазначені рішення відповідача про застосування фінансових санкцій неправомірними, звернулось до адміністративного суду з даним позовом.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга УПФУ в м. Жовтих Водах не підлягає задоволенню з таких підстав:

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для винесення спірних рішень про застосування фінансових санкцій з огляду на набрання чинності з 1 січня 2011 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» 08.07.2010 № 2464-VI, яким вищевказані норми Закону № 1058 виключені.

Колегія суддів погоджується з такою позицією суду першої інстанції, виходячи з наступного:

З наведених вище обставин вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами врегульовано нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 (в редакції чинній на момент періоду, який перевірявся), відповідно до п.4 ч.2 ст.17 якого страхувальник зобов'язаний: подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

В свою чергу, Постановою правління ПФУ від 10.06.2004 № 7-6 затверджений Порядок формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

За порушення вищевказаних норм Закону № 1058 і Порядку № 7-6 до позивача застосовувались штрафні санкції, передбачені п.5 ч.9 ст.106 Закону № 1058, згідно якої виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З 01.01.2011 набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон №2464).

Згідно підпунктів е, й пункту 12 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 статті 17, 18, 19, частини 1-9 ст.106 виключено із Закону № 1058.

Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 передбачено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

З наведеного вище вбачається, що до 01.01.2011, тобто до набрання чинності Законом № 2464, відповідальність за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності або недостовірних відомостей до органів Пенсійного фонду України, та порядок її застосування регулювались статтею 106 Закону № 1058, яка втратила чинність з 01.01.2011.

Таким чином, відповідно, з 01.01.2011 втратили чинність норми, які визначали склад правопорушення і розміри відповідальності в галузі нарахування і стягнення страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, виходячи зі змісту пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464, органи пенсійного фонду зберегли повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом, тобто в тому числі повноваження, передбачені статтею 106 Закону № 1058.

Разом з тим, при застосуванні пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464 в частині регулювання відповідальності за вчинення порушень щодо сплати страхових внесків, допущених до 01.01.2011, слід ураховувати приписи статті 58 Конституції України стосовно дії нормативних актів у часі.

Так, згідно ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з рішення Конституційного Суду України від 09.02.9 № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно, правомірність поведінки особи, зокрема, дотримання нею норм законодавства про сплату обов'язкових страхових внесків, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи.

В свою чергу, заходи відповідальності, які можуть бути застосовані до особи-порушника слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент виявлення та застосування відповідних санкцій.

Виходячи з викладеного, якщо певне діяння було правопорушенням на момент його вчинення і за таке діяння до особи застосовано заходи відповідальності, передбачені чинним на той час нормативним актом, відповідні санкції підлягають стягненню з особи і після втрати чинності нормативним актом, що визначав зміст відповідальності.

В той же час, якщо діяння перестало бути порушенням в зв'язку зі втратою чинності нормативним актом, що регулював відповідальність за таке порушення, то і санкції, передбачені нечинним нормативним актом, не можуть бути застосовані.

При цьому, посилання скаржника на те, що у вказаному рішенні Конституційного Суду України від 09.02.99 встановлено, що положення ч.1 ст.58 Конституції України «…про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосуються фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб», колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки у цьому ж рішенні Конституційного Суду України після наведеного витягу зазначено:

«Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті».

Проте, у Законі № 2464 відсутня пряма вказівка на надання зворотної дії в часі даному Закону.

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що пункт 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 в частині повноважень органів ПФУ щодо нарахування та стягнення санкцій за порушення порядку подання звітності слід застосовувати таким чином:

- органи ПФУ можуть стягувати ті недоїмки, штрафи та пеню, які виникли до 01.01.2011; механізм стягнення цих сум відповідає змісту ст.106 Закону № 1058 та застосовується з посиланням на пункт 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464;

- органи ПФУ з 01.01.2011 не вправі за порушення, вчинені до 01.01.2011, застосовувати штрафи, визначені ст.106 Закону № 1058, оскільки передбачені відповідними нормами правопорушення та санкції втратили чинність, і їх застосування з 01.01.2011 суперечить принципу, закріпленому у ст.58 Конституції України.

Таким чином, оцінюючи рішення відповідача № 11 та № 12 від 01.04.2014 про застосування фінансових санкцій на відповідність критеріям зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи спірні рішення, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги Управління праці та соцзахисту населення про їх скасування.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги УПФУ в м.Жовтих Водах не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 р. у справі № 804/13953/14 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 р. у справі № 804/13953/14 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко