Справа № 808/8256/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

29 квітня 2015 року (13 год. 45 хв.) Справа № 808/8256/14 Провадження № ДО/808/1116/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Киселя Р.В.,

суддів - Сіпаки А.В., Шари І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Мащенко Д.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача 1 - Коваленко І.М.,

представника відповідача 2 - Ционенко О.В.

представника відповідача 3 - Кирильченко Я.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України у Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі.

21.11.2014 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач 1), Головного управління МВС України у Донецькій області (далі - відповідач 2), в якому позивач просить: визнати незаконним та скасувати наказ №1436 о/с від 29.07.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ у відповідності із п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу; поновити позивача на посаді заступника начальника відділу карного розшуку Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області; визнати незаконним та скасувати наказ №333 о/с від 05.09.2014 відповідача 2 в частині визначення позивачу вислуги років на службі в органах внутрішніх справ у календарному нарахуванні 20 років 09 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні - 28 років 11 місяців 11 днів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказ МВС України №783 від 24.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України у Донецькій області» є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Також, вважає протиправним наказ МВС України №1436 о/с від 29.07.2014, в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України та наказ ГУМВС України в Донецькій області №333 о/с від 05.09.2014, в частині визначення позивачу вислуги років на службі в органах внутрішніх справ. Зазначив, що складені накази потягнули за собою припинення не тільки виплати грошового забезпечення, але й перебігу вислуги років в органах внутрішніх справ.

Ухвалою судді від 24.11.2014 у зв'язку з невідповідністю позову вимогам ст. 106 КАС України його було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позову до 15.12.2014.

Станом на 17.12.2014 недоліки позовної заяви, про які йшлося в ухвалі судді від 24.11.2014 не були усунені. Проте, враховуючи перебої у роботі пошти пов'язані із проведенням у районі проживання позивача антитерористичної операції, для надання позивачу можливості усунути недоліки позову, судом був продовжений строк залишення позову без руху до 15.01.2015.

У визначений судом строк позивач усунув недоліки позову.

Ухвалою від 19.01.2015 провадження у справі було відкрите, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Краматорський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області, попереднє судове засідання призначене на 06.02.2015.

У попереднє судове засідання представники відповідача 2 та третьої особи не прибули, від зазначених осіб до суду надійшли клопотання про участь їх представників у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 06.02.2015, прийнятою попередньому судовому засіданні, судом було залучено до участі в справі в якості співвідповідача Краматорський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області, виключивши його зі складу третіх осіб по цій справі.

Ухвалою від 06.02.2015 було забезпечено участь позивача, представників відповідача 2 та відповідача 3 у судовому засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 06.02.2015 за клопотанням представника відповідача 1 провадження у справі було зупинене до 05.03.2015.

Ухвалою від 05.03.2015 провадження у справі поновлене, судове засідання призначене на 05.03.2015.

Ухвалою від 05.03.2015 було закінчене підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду у складі колегії суддів Запорізького окружного адміністративного суду на 09.04.2015 на 15 год. 30 хв.

Ухвалою від 05.03.2015 за клопотанням представника відповідача 1 провадження у справі було зупинене до 09.04.2015.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 23.04.2015.

23.04.2015 від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив збільшити позовні вимоги та визнати незаконним скасувати наказ МВС України №783 від 24.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України у Донецькій області».

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 29.04.2015.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, зокрема зазначивши, що йому не відомо, за які дії, які були розцінені як такі, що дискредитують звання рядового і начальницького складу його було звільнено. Зазначив, що службове розслідування щодо позивача не проводилося, оскільки з наказом про звільнення він не ознайомлений. Крім того, позивач був звільнений з органів внутрішніх справ з порушенням порядку застосування такого дисциплінарного стягнення, як звільнення.

Зазначив, що ніяких вчинків проти інтересів служби, які б суперечили покладеним на позивача обов'язкам, підривали довіру - як носія влади, дискредитували звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, не скоював. У своїй роботі завжди бездоганно виконував вимоги, присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, не допускав порушень службової дисципліни, керувався у своїй роботі принципами законності, справедливості, поваги до людської гідності, про що свідчить послужний список. Крім того, пояснив, що під час захоплення приміщення Краматорського МВ УМВС України в Донецькій області 12.04.2014 він перебував у цьому приміщенні із табельною зброєю. У зв'язку із чисельною перевагою та оснащенням автоматичною зброєю осіб, які захоплювали будівлю міськвідділу, разом із співробітниками слідчого відділу залишив цю будівлю через вікно на сходовій клітині між першим та другим поверхами, розігнувши решітки на цьому вікні. Залишення будівлі міськвідділу мотивував необхідністю збереження табельної зброї, свого життя та життя своїх підлеглих. 11.05.2014 під час несення служби отримав вогнепальне поранення у ногу, після чого до 21.06.2014 перебував на лікуванні. Зазначив, що звільнений з роботи без законної підстави, у зв'язку з чим повинен бути відновлений на роботі. З наведених підстав, вважає оскаржувані накази неправомірними, а отже такими, що підлягають скасуванню. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача 1 заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях проти позову, зокрема зазначивши, що оскаржувані накази видано з дотриманням вимог Положення. Зазначив, що підставою для видання наказу від 29.07.2014 № 1436 о/с є наказ МВС України від 24.07.2014 № 783, в якому були встановлені обставини безвідповідального ставлення працівників Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, у тому числі і позивачем до виконання службових обов'язків, свідомої зради інтересам служби, що виразилося у сприянні та співпраці з представниками незаконно створених воєнізованих формувань та злочинних угруповань, мешканцями інших держав, які посягають на цілісність України та ведуть бойові дії на території нашої країни. З урахуванням допущених позивачем порушень Закону України «Про міліцію», Присяги працівника міліції за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу і було прийнято рішення про звільнення позивача за п. 66 Положення, яким визначено, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. Зазначив, що всі матеріали, у тому числі пояснення працівників Краматорського МВ, щодо неправомірних дій окремих працівників Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, в тому числі отриманих під здійснення оперативних заходів, направлено до прокуратури Донецької області для приєднання до кримінального провадження №0000673 від 24.07.2014 за ч. 3 ст. 365 КК України. Зазначив, що на час захоплення незаконними озброєними формуваннями приміщення Краматорського МВ ГУМВС у Донецькій області був введений в дію план захисту адміністративної будівлі цього органу державної влади з умовною назвою «Фортеця». Позивач залишив приміщення будівлі Краматорського МВ через вікно із зброєю, ухилившись від виконання своїх обов'язків щодо протидії незаконному захопленню цієї будівлі. Зазначив, що як вбачається із витягу з наказу МВС України від 29.07.2014 № 1436о/с позивач проходив службу в Краматорському МВ ГУМВС України в Донецькій області, який їй і здійснював виплату грошового забезпечення у цей період. Таким чином, виплата грошового забезпечення працівникам Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області здійснюється цим міськвідділом. Оскільки позивач не проходив службу на посадах в Центральному апараті МВС України, а перебував на посаді, яка знаходиться в штаті Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, та призначався на посаду не наказом МВС України, а наказом ГУМВС України в Донецькій області (згідно пункту 40 Положення та пункту 2.1.1 наказу МВС України від 30.06.2011 № 378), - тому вважаємо, що поновлювати позивача, у разі прийняття даного рішення, на посаді повинно ГУМВС України в Донецькій області, а не МВС України. Зазначив, що підстави для задоволення вимог позивача до МВС України відсутні, а тому просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача 2 заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях проти позову, зокрема зазначивши, що обчислення вислуги років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ проводиться підрозділами кадрового забезпечення. Наказом МВС України №1436 о/с від 29.07.2014 позивача було звільнено з органів внутрішніх справ. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, підрозділом кадрового забезпечення було обчислено та об'явлено наказом ГУМВС України від 05.09.2014 № 333 о/с вислугу років позивачу на день його звільнення тобто - 29.07.2014. Таким чином, при виданні наказу від 05.09.2014 № 333 о/с ГУМВС в Донецькій області діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Отже, права та інтереси позивача порушено не було. Зазначив, що план «Фортеця» регламентується наказом ОВС для службового користування і вводиться за відповідною оперативною обстановкою в органі внутрішніх справ оперативним черговим чергової частини ОВС самостійно або начальником відповідного ОВС. Тобто, якщо у квітні 2014 року і були підстави для введення плану «Фортеця» у Краматорському МВ, то цей план повинні були ввести або оперативний черговий Краматорського МВ або начальник Краматорського МВ але аж ніяк не начальник Головного управління. Крім того пояснив, що усних чи письмових наказів про застосування зброї начальником ГУМВС в області на той час не видавалось, у зв'язку із захопленням 01 липня 2014 року адміністративної будівлі Головного управління всі накази ГУМВС в області та будь-яка інша інформація залишились в адмінбудівлі за адресою: м. Донецьк, вул. Горького, б. 61, на тимчасово окупованій частини території Донецької області. Просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача 3 заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у поясненнях, зокрема зазначивши, що 17.09.2014 до Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, надійшов наказ ГУМВС України в Донецькій області по особовому складу № 333 від 05.09.2014, з якого вбачається, що позивач наказом МВС України від 29.07.2014р. № 1436 о/с звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу) у запас Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з рахуванням вислуги років: у календарному обчисленні - 20 років 09 місяців 16 днів, у пільговому - 28 років 11 місяців 18 днів. Підставою звільнення позивача стало службове розслідування, що проводилося МВС України в Донецькій області, з приводу вчинення ним вчинку, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ України, за підсумками проведення якого МВС України, і було прийнято рішення, щодо його звільнення. 17.09.2014 позивачу було повідомлено про його звільнення, та запропоновано з'явитись до сектору кадрового забезпечення Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області для отримання трудової книжки, та проведення розрахунку, однак він не з'явився. До СКЗ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області для ознайомлення з наказом про звільнення, позивач звернувся 03.11.2014, що підтверджується зробленим ним особистим записом на листі узгодження, що додається до наказу ГУМВС України в Донецькій області № 333 о/с, також ним було отримано трудову книжку та військовий квиток на руки. Зазначив, що грошовий розрахунок з позивачем, фінансовою частиною Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області був проведений в повному обсязі на дату звільнення 29.07.2014. Фінансовою частиною міськвідділу здійснювалося нарахування грошового убезпечення за серпень та вересень 2014 року усім працівникам підпорядкованих підрозділів, однак згідно наказів МВС України № 782 від 06.08.2014 та № 913 від 05.09.2014 про організацію виплат грошового забезпечення та заробітної плати, у подальшому всі поіменні списки працівників, яким належить до врахування грошове забезпечення та заробітна плата подавались на узгодження до ДВБ МВС України. І лише у подальшому узгоджені списки працівників надходили до ГУМВС України в Дніпропетровської області для здійснення розрахунково-касових операцій по сплаті грошового забезпечення працівникам краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Тобто, при проведенні розрахунку з позивачем фінансова частина Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, діяла відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно ж Положення про Краматорський міський відділ ГУМВС України в Донецькій області, затвердженого наказом начальника Краматорського МВ № 60 від 17.01.2012, Краматорський МВ ГУМВС України в Донецькій області є органом Міністерства внутрішніх справ України і в своїй діяльності підпорядковується МВС України та ГУМВС України в Донецькій області. Тобто, Краматорський МВ ГУМВС України в Донецькій області, при звільненні позивача та проведенні з ним розрахунку, діяв цілком законно, відповідно до вимог наказів МВС України та ГУМВС України в Донецькій області. Зазначив, що на виконання вимог шифрограми МВС України від 15.11.2014 № 10339 дек. та вказівки ГУМВС України в Донецькій області №4511/Аб від 28.11.2014, в зв'язку з складною суспільно-політичною ситуацією, що склалася на сьогоднішній час у районі проведення антитерористичної операції, з метою запобігання випадків втрати та захоплення особових справ працівників ОВС, всі особові справи, що знаходилися у Краматорському МВ ГУМВС України в Донецькій області, ще 03.12.2014 були направлені до ГУМВС України в Донецькій області.

У судовому засіданні 29.04.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач проходив державну службу в Краматорському міському відділі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області. Останнє присвоєне перед звільненням спеціальне звання - майор міліції, заступник начальника відділу карного розшуку Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області.

На підставі наказу МВС України від 24.07.2014 №725 було проведено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області.

За наслідками проведення службового розслідування 24.07.2014 заступником начальника ДКЗ - начальником УІОС МВС України полковником міліції Лизогуб Б.В. було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області.

З зазначеного висновку вбачається, що позивач самовільно незаконно виконував обов'язки начальника карного розшуку, 11.05.2014 отримав у парку вогнепальне поранення, нібито від представника ДНР. Лише 10.07.2014 звернувся із рапортом про отримання зазначеного поранення при виконанні службових обов'язків. Причетний до незаконного затримання та утримання осіб в КДЗ чергової частини міськвідділу.

За наслідками розслідування було встановлено грубі порушення службової дисципліни працівниками міліції, в тому числі позивачем, в частині невиконання вимог ст. 65 Конституції України, згідно з якою захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов'язком громадян України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України та порушення Присяги працівника ОВС України у частині суворого дотримання Конституції України, чинного законодавства та захисту державного устрою.

Службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області було припинено.

За результатами службового розслідування заступник начальника ДКЗ - начальник УІОС МВС України полковник міліції Лизогуб Б.В. дійшов висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 10 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача, слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

24.07.2014 МВС України було складено наказ від 24.07.2014 №783 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області». Згідно зазначеного наказу за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача, звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно Наказу МВС України від 29.07.2014 №1436 відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

Згідно наказу та витягу з наказу від 05.09.2014 №333о/с ГУМВС України в Донецькій області вислуга років станом на 29.07.2014 складає 20 роки 09 місяці 16 днів, у пільговому обчисленні - 28 років 11 місяців 18 днів.

З наказом МВС України від 29.07.2014 №1436 та витягом з наказу від 05.09.2014 №333о/с ГУМВС України в Донецькій області позивач був ознайомлений 03.11.2014, про що свідчить підпис позивача наявний у листі узгодження.

Згідно довідки Краматорського міського відділу ГУ МВС України у Донецькій області станом на дату звільнення 29.07.2014 грошовий розрахунок із позивачем був проведений у повному обсязі.

На виконання Наказу МВС України від 10.07.2014 №1258 о/с працівниками ДВБ МВС було проведено перевірку службової діяльності окремих органів та підрозділів ГУМВС України в Донецькій області.

За наслідками службової перевірки 09.09.2014 було складено висновок службової перевірки за фактами неправомірних дій окремими працівниками Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, виявленими у ході відпрацювання зазначеного підрозділу, згідно якого у ході проведення перевірки діяльності Краматорського МВ в період його захоплення представниками незаконних збройних формувань, працівниками Департаменту внутрішньої безпеки МВС України виявлено численні випадки безвідповідального ставлення на той час діючих працівників міського відділу до своїх службових обов'язків, факти відвертого нехтування інтересами служби на фоні ідеологічного протистояння, сприяння та співпраці з представникам незаконних збройних формувань в мовах збройних конфліктів, порушення вимог діючого законодавства України з корисливих мотивів та інші факти порушень у службовій діяльності. Службову перевірку за фактами неправомірних дій окремих працівників міліції, виявленими у ході відпрацювання Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, закінчено, а відомості є такими, що знайшли своє об'єктивне підтвердження.

Копію висновку службової перевірки та матеріали листом від 09.09.2014 було направлено до Генеральної прокуратури України для прийняття процесуального рішення відповідно до законодавства.

Вважаючи протиправним наказ МВС України №1436 о/с від 29.07.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ, наказ ГУ МВС України в Донецькій області №333 о/с від 05.09.2014, в частині визначення позивачу вислуги років на службі в органах внутрішніх справ та наказ МВС України №783 від 24.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України у Донецькій області», позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно оскаржуваних наказів відповідача 1 щодо звільнення позивача з органів внутрішніх справ, суд зазначає наступне.

Як зазначено у наказі відповідача 1 від 29.07.2014 №1436 за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 10 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ за невиконання вимог ст. 65 Конституції України, згідно з якою захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов'язком громадян України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України та порушення Присяги працівника ОВС України у частині суворого дотримання Конституції України, чинного законодавства та захисту державного устрою, позивача було звільнено з органів внутрішніх справ.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 ст. 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Статтею 10 Закону України «Про міліцію» визначені основні обов'язки міліції.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Відповідно до ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та службової етики;

берегти державну таємницю;

у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;

постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Старші за званням та посадою в усіх випадках зобов'язані вимагати від молодших дотримання службової дисципліни, зокрема, правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваних наказів представник відповідача 1 послався на Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області (далі - Висновок службового розслідування).

Зазначеним Висновком службового розслідування встановлено, що 12.04.2014 озброєними представниками так званої «ДНР» було захоплено адміністративне приміщення Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області. З вказаного періоду і до часу звільнення приміщення військовослужбовцями Національної гвардії України 06.07.2014, окремі службові особи вказаного міськвідділу міліції підтримували стосунки із сепаратистами та відсторонились від виконання покладених на них функціональних обов'язків. 29.04.2014 до Краматорського МВ вдерлись невідомі та оголосили про призначення нового так званого «народного» начальника Краматорського МВ - ОСОБА_8

01.05.2014 всіх керівників підрозділів Краматорського МВ зібрав у кабінеті начальника міського відділу оперуповноважений ВКР Краматорського МВ лейтенант міліції ОСОБА_9 разом із оперуповноваженим ВКР Краматорського МВ старшим лейтенантом міліції ОСОБА_6 та старшим слідчим СВ Краматорського МВ лейтенантом міліції ОСОБА_10 Присутні із ними озброєні люди представили як «нового» керівника МВ ОСОБА_9

У подальшому вищевказані службові особи віддавали незаконні накази, розпорядження та вказівки особовому складу Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, в тому числі і позивачу.

Дані обставини підтверджуються поясненнями інспектора чергової частини МВ ОСОБА_11, слідчого СВ МВ ОСОБА_12, заст. начальника штабу МВ ОСОБА_13 та позивачем, що були відібрані уповноваженими особами МВС України під час проведення перевірки в Краматорському МВ.

Крім того службовим розслідуванням встановлено, що позивач самовільно незаконно виконував обов'язки начальника карного розшуку. 11.05.2014 у парку отримав вогнепальне поранення, нібито від представників ДНР. Лише 10.07.2014 року звернувся із рапортом про отримання зазначеного поранення при виконанні службових обов'язків. Причетний до незаконного затримання та утримання осіб в КЗД чергової частини міськвідділу (висновок службового розслідування від 24.07.2014).

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних наказів стали висновки службового розслідування, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

З письмових пояснень позивача, наданих 18.07.2014 та 24.07.2014 під час службового розслідування, а також з його пояснень наданих під час судового розгляду даної справи, судом встановлено, що 12.04.2014 позивач перебував на службі в приміщенні Краматорського МВ. У зв'язку із озброєним захопленням вранці 12.04.2015 будівлі Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області керівництвом міськвідділу особовому складу був виданий наказ про озброєння особового складу табельною зброєю. Отримавши табельну зброю позивач перебував на своєму робочому місці у приміщенні міськвідділу. У зв'язку із початком озброєного захоплення будівлі міськвідділу невстановленими особами, через чисельну перевагу нападників та застосування ними автоматичної вогнепальної зброї, з метою збереження табельної зброї, життя підлеглих та свого життя, позивач із підпорядкованими йому співробітниками міліції через вікно між першим та другим поверхами будівлі міськвідділу залишив цю будівлю.

11.05.2014 близько 23-30 під час несення служби з охорони громадського порядку у м. Краматорськ, біля кафе «Арка» невідома особа спричинила позивачу тілесні ушкодження та вогнепальне поранення. Діагноз поранення на виліт правої голені, перелом 8го ребра зліва. Просив провести службове розслідування за даним фактом.

Позивач 11.07.2014 звернувся до Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області з відповідною заявою про те, що 11.05.2014 близько 23-30 під час несення служби з охорони суспільного порядку у м. Краматорськ, біля кафе «Арка» невідомі особи спричинили йому тілесні ушкодження та вогнепальне поранення. Діагноз: поранення на виліт правої голені, перелом 8го ребра зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. 12.07.2014 за даним фактом було відкрите кримінальне провадження №0001325.

Позивачем було надано Акт від 12.01.2015 розслідування нещасного випадку, що стався 11.05.2014 близько 23 30 з позивачем, та Акт №1 про нещасний випадок згідно висновків яких, нещасний випадок стався з позивачем в період проходження служби пов'язаний з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьби із злочинністю.

Крім того, на підтвердження отримання зазначених ушкоджень позивачем було надано медичну довідки №48 та виписний епікриз №3532, згідно яких позивач з 12.05.2014 по 27.05.2014 перебував у лікарні на стаціонарному лікуванні. Діагноз: поранення на виліт правої голені, закритий неускладнений перелом 8го ребра зліва, без зміщення. Згідно довідки №21 (продовження довідки №48) позивач знаходився на амбулаторному лікуванні та був звільнений від роботи з 28.05.2014 по 11.06.2014.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду відповідачами не було надано докази на підтвердження фактів вчинення позивачем правопорушення, викладеного у Висновку службового розслідування.

Разом з тим, з наданих позивачем пояснень вбачається, вчинення позивачем вчинку який дискредитує звання особи начальницького складу органів внутрішніх справ.

За приписами ст. 341 КК України захоплення будівель чи споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, з метою незаконного користування ними або перешкоджання нормальній роботі підприємств, установ, організацій є діянням, відповідальність за яке передбачена кримінальним законом.

Отже, 12.04.2015 невстановленими озброєними особами було вчинене діяння щодо захоплення будівлі Краматорського МВ, за яке законодавством України передбачена кримінальну відповідальність. Позивач, в свою чергу, шляхом невжиття заходів для припинення протиправних дій нападників, фактичної втечі з міста вчинення злочину, ухилився від виконання своїх прямих обов'язків як співробітника міліції.

Такі дії позивача дискредитують звання особи начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом, статтями 7 та 8 якого передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. Серед яких є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, визначено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

При цьому пунктом 70 зазначеного Положення визначено, що звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться:

до полковника міліції, полковника внутрішньої служби включно - начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ;

осіб вищого начальницького складу - відповідно до законодавства.

Отже, наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, а тому оскаржувані накази відповідача 1 в частині, яка стосується позивача, є правомірними.

З наведених вище підстав суд доходить висновку, що при складанні оскаржуваних наказів відповідач 1 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а отже у задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

При цьому суд відхиляє доводи позивача про порушення процедури його притягнення до відповідальності, оскільки наявними у справі доказами спростовуються такі доводи позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України у Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Р.В. Кисіль

Судді А.В. Сіпака

І.В. Шара