Справа № 810/497/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2015 року (11:10) 810/497/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді

Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Луценко К.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3, довіреність від 03.03.2015

відповідача - Левченко Л.А., довіреність від 18.03.2015 №4,

Панчак М.А., довіреність від 31.03.2015 №7

Суть спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 січня 2015 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що податковий орган безпідставно дійшов висновку про порушення ФОП ОСОБА_2 вимог пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України та збільшив позивачу грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 46688,75 грн.

15 листопада 2012 року ДПІ у Макарівському районі Київської області було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ФОП ОСОБА_2 донараховано зобов'язань з податку на додану вартість всього на суму 41828,15 грн.

У січні 2013 року ФОП ОСОБА_2 подав до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2012 року, де суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду у розмірі 37351,00 грн. позивач зарахував у зменшення суми податкового боргу з ПДВ (рядок 20.1 декларації), що виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 15 листопада 2012 року №.

Позивач зазначає, що за результатами декларування ПДВ за грудень 2012 року у

ФОП ОСОБА_2 виникло від'ємне значення податку на додану вартість. Оскільки сума податкового кредиту була більшою суми податкових зобов'язань, позивач вважає, що правомірно відобразив у рядку 20.1 декларації з ПДВ за грудень 2012 року суму від'ємного значення з ПДВ у розмірі 37351,00 грн., а різницю непогашеного податкового боргу у сумі 5375,00 грн. позивач оплатив самостійно.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких вказав, що за наслідками камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість позивача за грудень 2012 року було встановлено порушення пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, що полягало у включенні суми від'ємного значення ПДВ у розмірі 37351,00 грн. у рахунок зменшення суми податкового боргу з ПДВ при відсутності податкового боргу станом на 1 грудня 2012 року.

Відповідач звертає увагу суду, що згідно даних облікової картки особового рахунку з ПДВ ФОП ОСОБА_2, станом на 1 грудня 2012 року за позивачем обліковувалась переплата в сумі 5325,00 грн.

За таких обставин відповідач зазначає, що позивач не мав права зараховувати суму від'ємного значення за грудень 2012 року в рахунок зменшення податкового боргу, тому податкове повідомлення-рішення є законним та прийнятим в порядку та на підставі вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 зареєстрований Макарівською районною державною адміністрацією Київської області 3 жовтня 1994 року як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 (а.с. 33). Позивач взятий на податковий облік 6 січня 1998 року за №525, станом на момент перевірки перебував на обліку у Ірпінській ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області (а.с. 34).

29 грудня 2014 року посадовою особою Ірпінської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області на підставі пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України та наказу від 29 грудня 2014 року №34, проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_2 за грудень 2012 року.

Результати перевірки оформлені актом «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість» від 29 грудня 2014 року №79/173/НОМЕР_1 (а.с. 7-9).

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України та підпункту 4.6.3 пункту 4.6 статті 4 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року №1492, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за №1490/20228.

Як вбачається з акту перевірки, суть порушення полягала у включенні позивачем суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду у розмірі 37351,00 грн. у рахунок зменшення суми податкового боргу з ПДВ при відсутності станом на перше число звітного періоду податкового боргу.

Так, актом перевірки встановлено, що станом на 1 грудня 2012 року за ФОП ОСОБА_2 обліковується переплата на суму 5325,00 грн., що позбавляє позивача права на віднесення до рядка 20.1 податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року суми від'ємного значення у розмірі 37351,00 грн.

Таким чином, відповідач дійшов висновку про завищення ФОП ОСОБА_2 суми від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість за грудень 2012 року на суму 37351,00 грн.

При цьому будь-яких зауважень щодо відображення від'ємного значення з ПДВ та господарських операцій, за наслідками здійснення яких воно виникло, податковим органом не наведено.

На підставі висновків акту перевірки від 29 грудня 2014 року №79/173/НОМЕР_1 Ірпінською ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 22 січня 2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 46687,75 грн., у тому числі 37351,00 грн. за основним платежем та 9337,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 10).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно з пунктом 200.3 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджений наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року №1492, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за №1490/20228 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №1492).

Відповідно до підпункту 4.6.3 Порядку №1492 якщо за результатами поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту (заповнено рядок 19 декларації), така сума у декларації 0110 враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу (відображається у рядку 20.1 декларації), а решта зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Як визначено підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За приписами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, у разі наявності у платника податку податкового боргу за попередні податкові періоди, сума від'ємного значення поточного (звітного) податкового періоду повинна бути зарахована у зменшення такого податкового боргу, що відображається у рядку 20.1 податкової декларації з ПДВ. Натомість у випадку відсутності податкового боргу, сума від'ємного значення поточного (звітного) податкового періоду зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та відображається у рядку 20.2 декларації.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 зареєстрований платником податку на додану вартість з 13 листопада 2012 року та має відповідне свідоцтво НОМЕР_3 (а.с. 36). Таким чином, першим звітним (податковим) періодом позивача з податку на додану вартість є грудень 2012 року.

9 січня 2013 року ФОП ОСОБА_2 подав до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2012 року, у якій задекларував податкових зобов'язань (рядок 9 декларації) на суму 1882,00 грн., податкового кредиту на суму 39233,00 грн. (рядок 17 декларації) (а.с. 13-17).

Вказану декларацію прийнято податковим органом 9 січня 2013 року та зареєстровано за НОМЕР_4, що підтверджується квитанцією №2 (а.с. 40).

Беручи до уваги приписи пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України суд зазначає, що у позивача виникло від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного завітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) у розмірі 37351,00 грн. (39233-1882 = 37351), яке ФОП ОСОБА_2 відобразив у рядку 19 податкової декларації.

Значення рядка 19 податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року позивач відобразив у рядку 20.1, тобто суму від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 37351,00 грн. позивачем було зараховано у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

При цьому представник позивача зазначив, що рядок 20.1 декларації заповнювався з метою погашення податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що виникло на підставі податкового повідомлення-рішення ДПІ у Макарівському районі Київської області ДПС від 15 листопада 2012 року №, яке позивачем не оскаржувалось.

Як вбачається із матеріалів справи, зазначеним податковим повідомленням-рішенням ФОП ОСОБА_2 було збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 41827,00 грн., у тому числі 35381,20 грн. за основним платежем та 6445,95 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 11).

Судом також встановлено, що позивачем в рахунок погашення податкового зобов'язання відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Макарівському районі Київської області ДПС від 15 листопада 2012 року № було також сплачено 5325,00 грн., що підтверджується квитанцією від 9 січня 2013 року №QS16956263 (а.с. 12).

У ході розгляду справи представник позивача пояснив, що ФОП ОСОБА_2 мав намір погасити зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 41827,00 відповідно до податкового повідомлення-рішення від 15 листопада 2012 року № за рахунок від'ємного значення податку в грудні 2012 року. Водночас решту суми податкового боргу за вказаним податковим повідомленням-рішенням, з урахуванням пені у розмірі 851,70 грн., позивачем сплачено відповідно до квитанції від 9 січня 2013 року №QS16956263.

Разом з тим, як вбачається із картки особового рахунку з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_2 сума податкового зобов'язання у розмірі 41827,00 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Макарівському районі Київської області ДПС від 15 листопада 2012 року № у картці обліковується як узгоджене податкове зобов'язання з 10 січня 2013 року. Суму у розмірі 5325,00 грн., відповідно до квитанції від 9 січня 2013 року №QS16956263, відповідачем до картки особового рахунку внесено 9 січня 2013 року (а.с. 97-100).

Водночас будь-яких записів до 9 січня 2013 року картка особового рахунку з податку на додану вартість не містить. Таким чином, суд зазначає, що переплата, на яку в акті перевірки посилається відповідач в обґрунтування висновків про порушення пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, виникла лише 9 січня 2013 року і не могла існувати станом на 1 грудня 2012 року (а.с. 97).

Представник відповідача Панчак М.А., яка проводила камеральну перевірку позивача, у судовому засіданні 14 травня 2015 року пояснила суду, що в акті перевірки було помилково зазначено про наявність станом на 1 грудня 2012 року переплати з податку на додану вартість у сумі 5325,00 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що податковий орган при здійсненні камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року не встановлював факт наявності чи відсутності у позивача податкового боргу станом на 1 грудня 2012 року.

Таким чином, доводи відповідача про порушення позивачем пункту 4.6.3 Порядку №1492 матеріалами перевірки не підтверджуються, що свідчить про передчасність висновків податкового органу про завищення ФОП ОСОБА_2 від'ємного значення з податку на додану вартість за грудень 2012 року.

Суд зазначає, що податкове зобов'язання у розмірі 41827,15 відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Макарівському районі Київської області ДПС від 15 листопада 2012 року № згідно картки особового рахунку позивача з ПДВ стало узгодженим 10 січня 2013 року (а.с. 97). Таким чином, у разі узгодження податкового зобов'язання, сума такого податкового зобов'язання підлягає сплаті та набуває статусу податкового боргу лише з 10 січня 2013 року.

Однак, суд наголошує, що помилкове спрямування у звітному податковому періоді від'ємного значення з податку на додану вартість у зменшення неіснуючого податкового боргу, не може призвести до заниження зобов'язань з податку на додану вартість, як в поточному, так і в майбутньому звітних періодах.

Проте, податковим повідомленням-рішенням від 22 січня 2015 року № позивачу було збільшено зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 46688,00 грн.

Пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Наказом Міністерства фінансів України від 28 листопада 2012 року №1236, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2012 року за № 2135/22447 затверджено Порядок направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків (далі - Порядок №1236).

За змістом пункту 1.2 Порядку №1236 органи державної податкової служби складають та направляють (вручають) платникам податків податкові повідомлення-рішення про нарахування (зменшення) грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість відповідно до вимог цього Порядку.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку №1236 орган державної податкової служби визначає суму нарахування (зменшення) грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість та складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо:

а) платник податків не подає в установлені строки податкову декларацію;

б) дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках;

в) згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є орган державної податкової служби;

г) рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків;

ґ) дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб, таким податковим агентом;

д) в інших випадках, коли здійснення такого розрахунку передбачено статтею 58 глави 4 розділу ІІ Кодексу.

Пунктом 2.2 Порядку №1236 передбачено, що у випадках, зазначених у пункті 2.1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ органу державної податкової служби складає податкове повідомлення-рішення:

за формою згідно з додатком 1 для платників податків - фізичних осіб (форма „Ф"), якщо відповідно до законодавства орган державної податкової служби самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних із порушенням податкового або іншого законодавства;

за формою згідно з додатком 2 за наслідками перевірок (форма „Р");

за формою згідно з додатком 3 за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (форма „Ш");

за формою згідно з додатком 4 за самостійне відчуження майна, яке перебуває у податковій заставі, та потребує обов'язкової попередньої згоди органу державної податкової служби на таке відчуження (форма „З");

за формою згідно з додатком 5 про перевищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (форма „В1"), у тому числі, якщо заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість на момент перевірки відшкодовані платнику податку;

за формою згідно з додатком 6 про заниження заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (форма „В2");

за формою згідно з додатком 7 про відмову у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість (форма „В3");

за формою згідно з додатком 8 про зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість платника (форма „В4");

за формою згідно з додатком 9 про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток (форма „П");

за формою згідно з додатком 10 про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (форма „С");

за формою згідно з додатком 11 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) та/або пені за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (форма „У").

Таким чином, податкове повідомлення-рішення за формою «Р» приймається за наслідками перевірок, у ході яких встановлено завищення задекларованих сум податкових зобов'язань, водночас у разі зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість платника, податковий орган зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення за формою «В4».

Так, як вбачається зі змісту акту камеральної перевірки, податковим органом не встановлено жодних порушень вимог податкового законодавства при формуванні позивачем податку на додану вартість, що б давало підстави для збільшення позивачеві суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за податковим повідомленням-рішенням за формою «Р».

Суд зазначає, що перевіркою встановлено лише завищення позивачем суми від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ по декларації за грудень 2012 року, а не самого від'ємного значення за результатами господарських операцій у грудні 2012 року. Акт перевірки не містить будь-яких зауважень щодо завищення позивачем показників податкового кредиту (рядок 17 декларації), який використано позивачем при розрахунку суми від'ємного значення за грудень 2012 року. Відповідач також не оспорює права позивача на зарахування залишку від'ємного значення, що виник за результатами господарської діяльності у грудні 2012 року в сумі 37351,00 грн., до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, форма оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не відповідає висновкам акту перевірки, на підставі якого воно було прийнято.

На переконання суду, встановивши помилку у заповненні позивачем рядка 20.1 декларації та зменшуючи на цій підставі позивачу суму від'ємного значення, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 37351,00 грн., податковий орган повинен був збільшити на аналогічну суму значення рядка 20.2, тобто збільшити суму, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 37351,00 грн.

Натомість збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість без проведення документальної перевірки на підставі лише акту камеральної перевірки, яким встановлено порушення заповнення позивачем рядку 20.1 податкової декларації за грудень 2012 року суперечить вимогам пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, Порядку №1236 та є неправомірним.

За наведених обставин податкове повідомлення-рішення Ірпінської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 22 січня 2015 року № є протиправним і підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, доказів, які б спростовували доводи позивача не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 185,00 грн. згідно квитанції № N0J3445411.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 185,00 грн. підлягають стягненню на його користь відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України з Державного бюджету.

Судом 14 травня 2015 року проголошені вступна та резолютивна частина постанови. Повний текст постанови виготовлений 19 травня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 22 січня 2015 року №.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) 185,00 грн. (сто вісімдесят п'ять гривень 00 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.