Справа № 816/3997/14
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/3997/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лі Н.А.,

представника відповідача - Мухан Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2014 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (далі- відповідач, ТУ ДСА України в Полтавській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі посадового окладу, що становить 12180,00 грн, зобов'язання нарахувати і виплатити зазначену матеріальну допомогу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2014, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014, позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду з підстав пропуску строку на звернення до суду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.03.2015 ухвали судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

14.04.2015 до суду надійшла заява позивача з проханням допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, а саме у сумі 12180,00 грн (а.с.109).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що головою Комсомольського міського суду Полтавської області видано наказ від 23.12.2013 №10.1-а про надання судді Комсомольського міського суду Полтавської області Солосі О.В. матеріальної допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу, який ТУ ДСА України в Полтавській області протиправно залишено без виконання. На даний час допомога на оздоровлення у розмірі 12180, 00 грн позивачем не отримана, а тому його право на належне матеріальне забезпечення є порушеним.

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності (а.с.120).

Представник відповідача в ході судового розгляду просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.134-136).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши інші докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 07.11.2013 №620/2013 "Про призначення суддів" ОСОБА_2 призначено суддею Комсомольського міського суду Полтавської області строком на п'ять років.

На підставі Указу Президента України №620/2013 від 07.11.2013, заяви ОСОБА_2 виконувачем обов'язків голови Комсомольського міського суду Полтавської області винесено наказ від 26.11.2013 №9.1-а «Про зарахування ОСОБА_2 на посаду судді Комсомольського міського суду», зокрема, про зарахування позивача на посаду судді Комсомольського міського суду Полтавської області з 26 листопада 2013 року з посадовим окладом згідно зі штатним розписом (а.с.26).

Наказом голови Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.12.2013 №33.1-б позивачу надано частину щорічної основної відпустки за період роботи з 26 листопада 2013 року по 23 грудня 2013 року тривалістю 2 календарних дні з 30 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року включно (а.с.27).

23.12.2013 головою Комсомольського міського суду Полтавської області винесено наказ №10.1-а про надання ОСОБА_2 матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу (а.с.28).

20.06.2014 ОСОБА_2 направив до ТУ ДСА України в Полтавській області звернення, в якому просив повідомити про стадію виконання наказу від 23.12.2013 №10.1-а (а.с.33).

15.07.2014 року відповідачем надано відповідь за вих.№02-19/1259, в якій зазначено про отримання управлінням наказу від 23.12.2013 лише 30.12.2013, коли вже закінчився бюджетний період, проведені виплати по заробітній платі та був відсутній залишок коштів на рахунках, а тому у 2013 році допомога не була виплачена. Одночасно вказано на відсутність юридичних підстав для виплат за 2013 рік у 2014 році, адже допомога на оздоровлення видається одна на календарний рік (а.с.34).

21.08.2014 позивач надіслав повторне звернення до ТУ ДСА України в Полтавській області з проханням посприяти у виконанні наказу від 23.12.2013 №10.1-а «Про надання матеріально допомоги ОСОБА_2.» шляхом виплати матеріальної допомоги (а.с.35).

02.09.2014 відповідачем надано відповідь ОСОБА_2 за вих.№05-423/495, в якій з посиланням на статтю 130 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статтю 10 Закону України «Про відпустки» вказано на відсутність підстав та можливостей для виплати допомоги на оздоровлення, оскільки станом на дату прийняття наказу від 23.12.2013 №10.1-а позивач не пропрацював на посаді судді навіть календарний місяць, а тому не набув права на отримання допомоги, яка виплачується одна на календарний рік (а.с.36).

Не отримавши на час звернення до суду матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу судді та вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, ОСОБА_2 звернувся до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до частини 1 статті 130 Конституції держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Пунктами 7, 8 частини 4 статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (в редакції, чинній станом на дату видання наказу від 23.12.2013 №10.1-а) (далі - Закон № 2453) визначено, що незалежність судді забезпечується: окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом; належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Згідно з частиною 1 статті 140 Закону № 2453 фінансування та належні умови функціонування судів і діяльності суддів забезпечуються державою відповідно до Конституції України.

Пунктом 3 частини 2 статті 140 Закону № 2453 закріплено, що забезпечення функціонування судової влади передбачає гарантування достатнього рівня соціального забезпечення суддів.

Пунктом 6.1 Європейської Хартії про закон «Про статус суддів», прийнятої 10.07.1998, передбачено, що судді, які виконують професійно свої суддівські функції, мають право на винагороду, рівень якої повинен бути таким, щоб вони були захищені від тиску при прийнятті ними рішень і в роботі взагалі, щоб ніщо не могло вплинути на їх незалежність та неупередженість.

За змістом наведених норм особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя та є однією з конституційних гарантій незалежності суддів, а надання судді за рахунок держави, зокрема, матеріальної допомоги, є гарантією забезпечення незалежності судді.

Відповідно до статті 130 Закону № 2453 суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Частинами 5 та 6 статті 10 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (в редакції, яка чинна станом на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 504/96) визначено, що право працівника на щорічні основну та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи настає після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві. У разі надання працівникові зазначених щорічних відпусток до закінчення шестимісячного терміну безперервної роботи їх тривалість визначається пропорційно до відпрацьованого часу, за винятком випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону №504/96 щорічну відпустку на прохання працівника може бути поділено на частини будь-якої тривалості за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів.

Аналіз наведених норм вказує на безумовне право судді на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні йому щорічної оплачуваної відпустки. Будь-яких застережень про не нарахування такої допомоги при отриманні лише частини щорічної відпустки норми законів не містять. Дотримання умови щодо безперервного відпрацювання на посаді протягом шести місяців необхідно лише при отриманні основної або додаткової відпустки та не є обов'язковим при виплаті допомоги на оздоровлення.

Судом встановлено, що 23.12.2013 головою Комсомольського міського суду Полтавської області видано наказ № 33.1-б «Про надання відпустки ОСОБА_2.», відповідно до якого позивачу надано частину основної відпустки за період роботи з 26 листопада 2013 року по 23 грудня 2013 року тривалістю 2 календарних дні з 30 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року включно (а.с.27).

Наказом голови Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.12.2013 вх.10.1-а «Про надання матеріальної допомоги ОСОБА_2.» позивачу надано матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу (а.с.28).

Вказані накази є чинними, що не заперечується сторонами.

Судом з'ясовано, що для здійснення відповідних нарахувань та виплат вищезазначені накази направлені на електронну адресу відділу зарплати ТУ ДСА України в Полтавській області 23.12.2013, про що свідчить роздруківка (а.с. 39), та поштою відповідно до супровідних листів від 24.12.2013 (а.с. 40-41).

Разом з тим, станом на дату судового розгляду відповідачем в порушення вимог наведених норм не проведено нарахування та виплату допомоги на оздоровлення. Листами від 15.07.2014 за вих. № 02-19/1259 та від 02.09.2014 за вих. №05-423/1495 ТУ ДСА України в Полтавській області повідомило ОСОБА_2 про відсутність юридичних підстав для виплати допомоги на оздоровлення за 2013 рік.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (справи «Бурдов проти Росії», «Кечко проти України» та ін.).

За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в рішенні від 27.11.2008 № 26-рп/2008 (справа про збалансованість бюджету), відповідно до статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) встановлено, що держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов'язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства.

Враховуючи викладене, доводи представника ТУ ДСА України в Полтавській області на підтвердження правомірності невиплати ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення є необґрунтованими. Крім того, суд вважає неспроможними також посилання представника відповідача на те, що немає юридичних підстав для виплати матеріальної допомоги у зв'язку з відсутністю залишків коштів на кінець 2013 року, адже не передбачення державою бюджетних асигнувань у належному розмірі для надання матеріального забезпечення суддям не може бути виправданням порушення права судді на належний рівень матеріального забезпечення, встановлений чинним законодавством України.

Розмір допомоги на оздоровлення відповідно до статті 130 Закону № 2453 повинен дорівнювати розміру посадового окладу.

Згідно з абзацом 4 частини 3 статті 129 Закону № 2453 посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» від 06.12.2012 №5515-VI передбачено у 2013 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень.

Отже, посадовий оклад судді у 2013 році з 1 грудня становив 12180,00 грн (1218 грн (мінімальна заробітна плата)* 10 (кількість мінімальних заробітних плат)). Відповідно, з 1 грудня 2013 року суддя при отриманні щорічної оплачуваної відпустки мав право на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу в сумі 12180,00 грн.

Таким чином, ТУ ДСА України в Полтавській області допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати ОСОБА_2 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі посадового окладу, що становить 12180 грн.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності своєї бездіяльності, у той час як позивачем доведено обґрунтованість своїх вимог.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ТУ ДСА України в Полтавській області щодо невиплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі посадового окладу, що становить 12180,00 грн, та зобов'язання нарахувати і виплатити зазначену матеріальну допомогу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на присудження позивачеві виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у межах суми стягнення за один місяць, яка є частиною заробітної плати, на чому наголошено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.03.2015 у цій же справі (а.с. 96-98), суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання постанову суду в частині зобов'язання ТУ ДСА України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2013 рік у розмірі посадового окладу, що становить 12180,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо невиплати ОСОБА_2 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі посадового окладу, що становить 12180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят) гривень 00 копійок.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2013 рік у розмірі посадового окладу, що становить 12180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят) гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2013 рік у розмірі посадового окладу, що становить 12180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 20 травня 2015 року.

Суддя О.В. Гіглава