Справа № 2а-0370/1233/12
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 114419/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старовижівському районі Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 травня 2012 року в справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Старовижівському районі Волинської області до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Седлище» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2012 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в Старовижівському районі Волинської області до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Седлище» про стягнення із сільськогосподарського виробничого кооперативу «Седлище» на користь Управління Пенсійного фонду України в Старовижівському районі Волинської області заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 3355,99 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що всупереч вимогам ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідач не в повному обсязі сплатив суму витрат на виплату та доставку пенсій, що призвело до виникнення боргу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18 травня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що ОСОБА_1 пенсія була призначена на підставі пункту «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона набула права на отримання дострокової пенсії за віком, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, як жінка, яка народила п'ятеро або більше дітей і виховала їх до шестирічного віку, за наявності не менше 15 років страхового стажу.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - Управлінням Пенсійного фонду України в Старовижівському районі Волинської області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відшкодуванню Пенсійному фонду України підлягають витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», незалежно від їх часу призначення, до досягнення працівниками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100 - відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 6.4 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

УПФ України в Старовижівському районі направлено СВК «Седлище» розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з грудня 2011 року, січня, лютого 2012 року по пенсіонеру ОСОБА_1 згідно із супровідними листами від 06 грудня 2011 року № 3282/03-21, від 10 січня 2012 року № 116/03-21, від 17 лютого 2012 року № 476/03-21.

Крім того, листом від 10 січня 2012 року № 116/03-21 позивач надсилав на адресу відповідача для розгляду та підпису акт звірення розрахунків сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2011 рік, проте, як слідує із листа УПФ України в Старовижівському районі від 11 травня 2012 року № 1554/02-10-27, зазначений акт відповідачем не було підписано та не повернуто на адресу позивача.

Відповідно до розрахунку за СВК «Седлище» за період з грудня 2011 року по березень 2012 року рахується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у розмірі 3355,99 грн.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій на пільгових умовах, що діяв до набрання чинності вказаним Законом, тобто порядок встановлений Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування». Фактичні витрати на виплату і доставку пенсій на пільгових умовах відшкодовуються в повному обсязі.

Згідно з п.п. 7 п. 5 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01 березня 2001 № 121/20, Пенсійний фонд України має право стягувати з платників страхових внесків їх несплачені суми.

Доказів вжиття відповідачем заходів погашення заборгованості перед УПФ України в Старовижівському районі Волинської області по відшкодуванню фактичних витрат з виплати та доставки пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій призначених відповідно до пунктів «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні адміністративного позову виходив з того, що ОСОБА_1 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року набула права на отримання дострокової пенсії за віком, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, як жінка, яка народила п'ятеро або більше дітей і виховала їх до шестирічного віку, за наявності не менше 15 років страхового стажу. З огляду на даний факт порядок виплати пенсії ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин врегульовано підпунктами 3, 6 пункту 3 РозділуХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а в цьому випадку пенсії фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України без наступного відшкодування таких витрат платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Підпунктом 3 пункту 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. В таких випадках розміри пенсій фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Встановлено, що ОСОБА_1 на час первинного призначення пенсії 26 березня 2001 року мала загальний стаж роботи 19 років 2 місяці 25 днів і їй було призначено пенсію на підставі пункту «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 виповнилося 50 років і вона набула права на призначення дострокової пенсії за віком.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1992 року № 244 «Про призначення пенсії на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей» жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу.

Пунктом «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, незалежно від віку і трудового стажу в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно з п.п. 3, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій, перерахунок призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший проводиться за заявою пенсіонера, тобто органи Пенсійного фонду України не наділені правом самостійного переведення пенсій з одного виду на інший, а ОСОБА_1 не зверталася із заявою про переведення на інший вид пенсії та продовжує отримувати пенсію на підставі п. «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старовижівському районі Волинської області - задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 травня 2012 року в справі № 2а-1233/12/0370 - скасувати.

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Старовижівському районі Волинської області до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Седлище» про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути із сільськогосподарського виробничого кооперативу «Седлище» на користь Управління Пенсійного фонду України в Старовижівському районі Волинської області суму коштів на відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в розмірі 3355 (три тисячі триста п'ятдесят п'ять) гривень 99 (дев'яносто дев'ять) копійок.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

І. О. Яворський