Справа № 127/255/15-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/255/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Венгрин О.О.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

16 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Вінницького міського суду із позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького міського суду від 12.03.2015 року даний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Представником відповідача подана заява про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 196, п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, колегія суддів визнала за можливе здійснювати апеляційний розгляд за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач ОСОБА_2 є матір'ю дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 7)

ОСОБА_2 (спеціаліст 1 категорії сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Вінницького районного відділу УМВС України у Вінницькій області) перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення нею трирічного віку з 01.04.2013 р. до 22.01.2013 р. включно, що підтверджується довідкою Вінницького районного відділу УМВС України у Вінницькій області від 06.01.2015 р. №194. (а.с. 8)

Згідно довідки Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 12.01.2015 р. Позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні двох дітей: на ОСОБА_4, - в розмірі 810,00 грн., на ОСОБА_3 , - в розмірі 860,00 грн. (а.с. 9).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із його обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За змістом ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців,

які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 1 січня 2008 р. - дати набрання чинності Законом України від 28.12. 2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - правовідносини щодо виплати спірної допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб; розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені відповідні зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням». Зокрема, змінами до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» його дію було поширено на застрахованих осіб, а з Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» було виключено статті 40 - 44.

Конституційний Суд України Рішенням від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі й пункт 25 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо виключення статей 40 - 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Пунктом 2 розділу III Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31.12.2008 р.

Таким чином, з часу проголошення Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», а з 01.01.2009 р. - статті 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27.12.2001р. №1751 саме на виконання Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (абз. 4 п. 7 розд. ІІ) у Законі України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 20, ст. 102 із наступними змінами) розділ IV "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" виключено.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» постановами Кабінету Міністрів України не визначалися.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що на правовідносини щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, поширюються норми спеціального Закону, яким є Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, відображеною у постанові Верховного Суду України від 25.12.2012 р.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 06.03.2012 р. №70/13/116-12 у випадку, коли жінка перебуваючи у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, народила другу дитину наказ про надання відпустки для догляду за другою дитиною має бути видано з наступного дня після дати виповнення першій дитині трьох років. Чинним законодавством не передбачене оформлення одночасно двох відпусток для догляду за першою та другою дитиною віком до трьох років. Підставою для отримання допомоги по догляду за другою дитиною мають буди копія свідоцтва про народження другої дитини, витяг з наказу роботодавця про надання їй відпустки для догляду за першою дитиною до досягнення нею трирічного віку, копія листа непрацездатності у зв'язку з вагітністю та пологами, а також заява жінки про призначення їй такої допомоги. Дана допомога має виплачуватися після закінчення листа тимчасової непрацездатності у зв'язку з вагітністю та пологами.

Лист тимчасової непрацездатності позивача у зв'язку з вагітністю та пологами закінчився 09.11.2014 р. (а.с. 26)

Враховуючи те, що з 01.01.2015 р. Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» втратив чинність на підставі Закону України №77-VIII ( 77-19 ) від 28.12.2014 р., суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підлягають частковому задоволенню, а саме слід зобов'язати відповідача здійснити нарахування позивачу допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3, яка має бути не меншою розміру прожиткового мінімуму, та провести виплату допомоги за період з 09.11.2014 р. (з дня закінчення листа непрацездатності) по 01.01.2015 р.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Кузьмишин Віталій Миколайович

Судді Боровицький Олександр Андрійович

Сушко Олег Олександрович