Справа № 423/233/15-а
Суддя: Закопайло В. А.
Дата ухвалення: 2015-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №423/233/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року Попаснянський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Закопайло В.А.

при секретарі Кузьменко Ю.О.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Анісімової О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Попасна цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

31 березня 2015 року позивачка звернулася до Попаснянського районного суду з адміністративним позовом, в якому зазначає, що вона є пенсіонером, ветераном праці і їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. 03 жовтня 2014 року під час проведення антитерористичної операції на території Луганської області внаслідок обстрілу м.Попасна належний позивачці житловий будинок був повністю зруйнований, у зв'язку з чим вона була змушена переїхати на постійне мешкання в житловий будинок АДРЕСА_2, який належить її рідній дочці ОСОБА_3 При цьому її дочка ОСОБА_3 в липні 2014 року була змушена також виїхати з м.Попасна і в дійсний час знаходиться за межами України. У зв'язку з чим позивачка позбавлена можливості зареєструватися в належному дочці житловому будинку, так як для цього необхідна особиста письмова згода власника будинку.

13 листопада 2014 року позивачка, яка протягом 2009-2014 років постійно користувалася субсидією для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, звернулася до посадових осіб відповідача із відповідною заявою, в якій посилаючись на вищезазначені обставини, просила призначити їй субсидію за місцем її фактичного мешкання за адресою АДРЕСА_2. Проте, листом від 27.11.2014р. за підписом т.в.о. голови райдержадміністрації позивачці було відмовлено в призначенні субсидії з посиланням на те, що субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації, а позивачка в такому випадку не має права на отримання субсидії, так як мешкає без реєстрації в житловому будинку, який належить на праві власності її рідній дочці.

Враховуючи таке рішення відповідача незаконним, яке було прийняте без врахування обставин та умов її життя, в поданому позові позивачка просить суд визнати неправомірними такі дії відповідача та зобов'язати відповідача призначити та надати їй субсидію за її фактичним місцем мешкання за адресою АДРЕСА_2 у період з 01 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року включно.

В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила суд визнати неправомірними дії відповідача в частині відмови в призначенні та наданні їй субсидії та зобов'язати відповідача призначити та надати їй субсидію за її фактичним місцем мешкання за адресою АДРЕСА_2 у період з 01 листопада 2014 року по 30 квітня 2015 року включно, а також з 01 травня 2015 року до часу повної відбудови належного їй зруйнованого будинку АДРЕСА_1.

Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необгрунтованість, надавши при цьому письмові заперечення (а.с.16-18), в яких посилався на п.6 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995р. №848, згідно якого субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації, а в окремих випадках - на підставі рішень районних державних адміністрацій або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися іншій особі, зареєстрованій у житловому приміщенні (будинку).

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково з наступних підстав.

Так, згідно ст.71 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Судом із пояснень позивачки та наданих нею письмових доказів було встановлено, що позивачка дійсно являється пенсіонером, вдовою та ветераном праці і їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними письмовими доказами - копією паспорта (а.с.9-10), посвідчення ветерана праці (а.с.35), свідоцтва про смерть чоловіка позивачки (а.с.11), копією технічного паспорту на будинок та домової книги (а.с.43-50). При цьому 03 жовтня 2014 року під час проведення антитерористичної операції на території Луганської області внаслідок обстрілу м.Попасна належний позивачці житловий будинок був повністю зруйнований, що підтверджується актом комісійного обстеження домоволодіння, який був складений працівниками Попаснянської міської ради (а.с.7), у зв'язку з чим позивачка була змушена переїхати на постійне мешкання в житловий будинок АДРЕСА_2, який належить її рідній дочці ОСОБА_3, що підтверджується копією технічного паспорту на будинок та домової книги (а.с.38-42), яка ще в липні 2014 року була також змушена виїхати з м.Попасна і в дійсний час знаходиться за межами України, при цьому термін повернення дочки позивачці невідомий. У зв'язку з чим позивачка в дійсний час позбавлена можливості зареєструватися в належному дочці житловому будинку або укласти відповідний договір оренди житла, так як для цього необхідна особиста письмова згода власника будинку.

Вищезазначені встановлені судом фактичні обставини по справі були також визнанні і представником відповідача.

Також судом із пояснень сторін було встановлено, що 13 листопада 2014 року позивачка, яка протягом 2009-2014 років постійно користувалася субсидією для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, звернулася до посадових осіб відповідача із відповідною заявою (а.с.4), в якій посилаючись на вищезазначені обставини, просила призначити їй субсидію за місцем її фактичного мешкання за адресою АДРЕСА_2. Проте, листом від 27.11.2014р. за підписом т.в.о. голови райдержадміністрації ОСОБА_4 (а.с.5) позивачці було відмовлено в призначенні субсидії з посиланням на те, що субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації, а позивачка в такому випадку не має права на отримання субсидії, так як мешкає без реєстрації в житловому будинку, який належить на праві власності її рідній дочці. При цьому суд зазначає, що посадові особи відповідача фактично ухилилися від безпосереднього розгляду заяви позивачки та прийняття відповідного рішення, як того вимагає Положення про комісію з розгляду питань призначення та надання населенню субсидії (а.с.59-62).

Враховуючи вищенаведене та перевіряючи доводи сторін суд зазначає, що питання призначення та надання громадянам субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг регулюється наступними нормативно-правовими актами України.

Так, на час звернення позивачки із заявою про призначення субсидії в листопаді 2014 року було чинним «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995р. №848, яке визначало умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. При цьому, абзацом 1 пункту 6 цього Положення було передбачено, що субсидія призначається уповноваженому власнику (співвласнику) житла, наймачу державного та громадського житлового фонду, членові житлово-будівельного (житлового) кооперативу, власнику (співвласнику) житлового приміщення, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації. В окремих випадках на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій та виконавчих органів міських і районних рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї субсидія може призначатися іншій особі, зареєстрованій у житловому приміщенні (будинку), а також індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, але вони сплачують вартість одержуваних житлово-комунальних послуг. А пунктом 14 цього Положення було передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначалася на шість місяців.

Разом з тим, в дійсний час Постановою КМУ №106 від 28.02.2015р. були внесені суттєві зміни до «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива». Так, починаючи з 01 травня 2015 року абзацом 1 пункту 6 цього Положення передбачено, що субсидія може призначатися одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації, або особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла, і на яку відкрито особові рахунки із сплати житлово-комунальних послуг (далі - орендар). При цьому, згідно з пунктом 14 цього Положення передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на дванадцять місяців.

Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства України, суд зазначає, що позивачка, яка фактично мешкає без реєстрації в належному її дочці житловому будинку та не має відповідного договору оренди цього житла, не має права на отримання субсидії.

Разом з тим, судом враховуються, що згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Крім того, згідно статті 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Також, відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому згідно ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи вищенаведені норми Конституції України, які є нормами прямої дії, суд зазначає, що законодавець, регулюючи питання призначення та надання субсидії, не взмозі був передбачити настання таких негативних наслідків, в яких опинилася позивачка восени 2014 року. А тому суд, керуючись принципом верховенства права та зазначеними нормами Конституції України, вважає, що при таких обставинах позивачка має право на отримання з боку держави субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому суд зазначає, що пунктом 5-1 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» законодавець передбачив можливість призначення громадянам субсидій у виняткових випадках, виходячи з конкретних обставин, що склалися.

Враховуючи вищенаведене у сукупності та вирішуючи уточненні позовні вимоги позивачки, суд вважає, що за таких обставин позивачка має право на призначення та надання субсидії за її фактичним місцем мешкання строком на дванадцять місяців починаючи з 01 травня 2015 року по 30 квітня 2016 року включно за умови наданню нею на адресу відповідача відповідних документів встановленого зразку (заяви про надання субсидії, декларації про доходи тощо).

Разом з тим, щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача призначити та надати позивачці субсидію у період з 01 листопада 2014 року по 30 квітня 2015 року включно, то в цієї частині позову, на думку суду, позовні вимоги є необґрунтованими, так як із пояснень позивачки та наданих нею письмових доказів на а.с.51-55, судом встановлено, що у зазначений період позивачка фактично не користувалася ніякими житлово-комунальними послугами та не понесла суттєвих витрат на їх оплату, так як тривалий час знаходилась за межами м.Попасна, перебуваючи в цей час в м.Києві, де проходила стаціонарне лікування у різних медичних установах міста. При цьому суд зазначає, що позивачкою не було надано на адресу суду відповідних доказів на підтвердження своїх позовних вимог в цієї частині позову. А тому суд вважає необхідним в задоволенні цієї частини позову відмовити за необгрунтованістю.

На підставі викладеного, ст.ст.3,8,46 Конституції України, «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995р. №848, керуючись ст.ст.8,71,158-163,186 КАС України, суд -

Постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області призначити та надати ОСОБА_1 щомісячну адресну безготівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива за місцем її фактичного мешкання в будинку АДРЕСА_2 на період з 01 травня 2015 року по 30 квітня 2016 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити у зв'язку з необгрунтованістю заявлених позовних вимог.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення або з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянський районний суд Луганської області.

Суддя: