Справа № 826/7431/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2015 року № 826/7431/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Добрівської Н.А., суддів: Гарника К.Ю., Кармазіна О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шаповалової К.В.

представника позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - Манюгіна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3
доАдміністрації Державної прикордонної служби України
прозобов'язання не чинити перешкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної прикордонної служби України про зобов'язання органів Державної прикордонної служби України не чинити перешкод у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після невдалої спроби перетнути кордон України, він був змушений звернутися із запитом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, яка повідомила про наявність в органах охорони відносно нього з 12.10.2012р. ухвали Білогірського районного суду АР Крим від 26.09.2012 року у цивільній справі №104/2576/12 за поданням ВДВС Білогірського РУЮ АР Крим про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Оскільки вирішити питання щодо зняття тимчасового обмеження права позивача у виїзді за кордон ні в адміністративному, ні в судовому порядку на день звернення до суду із даним позовом не виявилось за можливе, ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом.

У судовому засіданні 14 травня 2015 року за згодою представника позивача здійснено заміну первісного відповідача - Державну прикордонну службу України на належного - Адміністрацію Державної прикордонної служби України (надалі - Адміністрація Держприкордонслужби України, відповідач).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Адміністрації Держприкордонслужби України проти позову заперечив та наголошував відсутності будь-яких порушень вимог законодавства з боку відповідача, який має діяти лише у межах і у спосіб, визначені законодавцем.

Заслухавши наведені в обґрунтування позову доводи представника позивача, а також заперечення представника відповідача по суті позовних вимог, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд, при вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позову, зважає на наступне.

Згідно з статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до пункту 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»№3857-XII від 21.01.1994р. громадянин України може бути тимчасово обмежений у праві виїзду за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Пунктом 18 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

26 вересня 2012 року ухвалою Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим постановлено ухвалу, якою задоволено подання Відділу державної виконавчої служби Білогірського районного управління юстиції АР Крим та ухвалено тимчасово обмежити в праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, до виконання ним зобов'язань за зведеним виконавчим провадженням №4520/12 від 30.05.2012 року, що перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Білогірського районного управління юстиції АР Крим.

Дана ухвала станом на час звернення позивача до суду набрала законної сили.

У відповідності до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 4 частини 1 статті 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу» передбачено, що Органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов'язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну» тимчасове обмеження у праві виїзду громадян за межі встановлюється - до виконання зобов'язань за рішенням. Після виконання боржником судового рішення, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як це передбачено ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований та копія якої у триденний строк надсилається сторонам, що є безумовною підставою для зняття особи з контролю Адміністрацією Держприкордонслужби України.

При цьому, відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 12 статті 92 Основного закону України встановлено, що виключно законами України визначаються організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

При цьому, Конституція України не передбачає право центральних органів виконавчої влади застосовувати аналогію права або закону при вирішенні будь-яких питань, що належать до їх компетенції, а вимагає діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 та до ст.11 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 ч.3 ст129 Конституції України та ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи порушень відповідачем вимог законодавства не виявлено, як і законних підстав для покладення на останнього обов'язку по вчиненню певних дій.

З огляду на відсутність станом на день розгляду даної справи по суті належних і допустимих доказів в підтвердження скасування судового рішення, яким тимчасово обмежено ОСОБА_3 в праві виїзду за межі України та / або виконання останнім зобов'язань за рішенням, суд з урахуванням вимог статей 49, 70 КАС України, визнає вимоги позивача необґрунтованими, а відтак такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.69-71, 94, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову громадянина ОСОБА_5 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про зобов'язання не чинити перешкод у праві виїзду за межі території України - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.А. Добрівська

Судді: К.Ю. Гарник

О.А. Кармазін