Справа № 174/209/15-а
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
"13" травня 2015 р. справа № 174/209/15-а(2-а/174/8/2015)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.
суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області за адміністрітивним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії з призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", -
Постановою Вільногірського міського сулу Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії з призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"- задоволено в повному обсязі.
Не погодившись з постановою суду, Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах оскарження та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
6 лютого 2015 року ОСОБА_1 виповнилося 50 років і у нього виникло право на призначення пенсії, відповідно до ст.55 ЗУ «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто зі зменшенням віку на 10 років, як особі, яка працювала у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів.
Позивач звернувся до Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області з заявою та переліченими документами раніше, які підтверджують статус учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи для призначення пенсії, але йому було відмовлено, про що він був повідомлений листом від 26.02.2015 р. №1102/07/40.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював в «Управлінні механізації будівництва №7», в час коли 26 квітня 1986 року сталася аварія на Чорнобильській АЕС був направлений на ліквідацію наслідків аварії, про що свідчить посвідчення про відрядження №272 в Київ Чорнобиль, з відміткою про прибуття в м. Вишгород Киівської області 10.05.1986 р. та про вибуття з м. Вишгород 26.05.1986 р. Відповідно довідки від 10.12.1992 р. №195, виданої «Управлінням механізації будівництва №7», він працював в 30-кілометровій зоні по будівництву саркофагу з 10.05.1986 р. по 25.05.1986 р. Протягом 16-ти днів в зоні відчуження йому було нараховано заробітну плату в підвищених розмірах, про що свідчить Довідка №330 про заробітну плату та іншу доходи за 1986 р., де зазначена заробітна плата в травні 1986 р. в розмірі 552 крб. 91 коп. Внаслідок цих подій ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії. В подальшому проводилась перевірка факту його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 20.01.1997 р. №51, за результатами якої посвідчення було переєстровано, про що є відмітка «Переєстровано».
В разі неможливості подання довідки за формою №122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються іншу первинні документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи, копії відомостей на виплату заробітної плати.
Відповідно довідки від 10.12.1992 р. №195, виданої Управлінням Механізації будівництва №7, ОСОБА_1 був направлений на роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і працював в 30-кілометровій зоні по будівництву саркофагу з 10.05.1096 р. по 25.05.1986 р.
Суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 2-ої категорії, що він відповідно до положень ст.55 ЗУ «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на призначення пенсії зі зменшенням віку на 10 років, як особа, яка працювала у зоні відчуження в період, з моменту аварії 26 квітня 1986 р. до 1 липня 1986 р., незалежно від кількості робочих днів, що надає йому право на отримання пільгової пенсії після досягнення 50 років. Його вимоги підтверджуються рядом доказів, а саме:
- копією аркушів паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 ;
- копією посвідчення серії НОМЕР_1 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. (дата видачі 29.04.1993, є відтиски трьох круглих печаток та штамп переестровано, з зазначенням дати 08.10.1997 р.) Даний документ не викликає сумнівів стосовно його дійсності, оскільки відповідає вимогам, передбаченим Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. №51, та підтверджує факт визнання державою ОСОБА_1 учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС;
- копією посвідчення про відрядження, згідно якого ОСОБА_1 був направлений у відрядження в Киів-Чорнобиль на період з 09 травня 1986 р. по 07 червня 1986 р. на підстави Наказу №193-к від 08.05.1986 р. з відмітками про: прибуття в м. Вишгород 10 травня 1986 р. та вибуття з м. Вишгорода 26 травня 1986 р., та прибуття в м. Вільногірськ 27 травня 1986 р.;
- копією довідки від 10.12.1992 р. №195, виданої «Управлінням Механізації будівництва №7», згідно якої ОСОБА_1 , згідно наказу №195-к від 08.05.1986 р. був направлений на роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і працював в 30- км зоні по будівництву саркофагу з 10.05.1986 р. по 25.05.1986 р.;
- копією особового листка на ім`я ОСОБА_1 від 09.06.1986 р. в якому зазначені відпрацьовані дні з 3 10 по 25 травня 1986 р. з відміткою Чорнобиль, та зазначено розрахунок і суму оплати 500.29 8.86 = 491.43;
- копією довідки №330 від 10.12.1992 р. про заробітну плату та інші доходи за 1986 р. працівника УМС-7 тр. «ДСМ», ОСОБА_1 , згідно якої за травень 1986 р. йому нараховано заробітну плату: 52.62+500.29, тобто на загальну суму 552.91 крб, в той час, як середньомісячна зарплата була значно менше 200 крб., що свідчить про підвищену заробітну плату, яку позивач отримував працюючи на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ;
- копією витягу із табелю обліку робочого часу працівників УМС-7 тресту «Дніпробудмеханізація» за травень 1986 р., згідно якого ОСОБА_1 відпрацював 16 днів, починаючи з 10 по 25 травня 1986 р. включно, при цьому 10 та 25 числа зазначено відпрацьовано часи по 8 год, а всі інші дні по 12 годин, знизу є відмітка: погодинні робочі дні рахувати 10-ти годинними робочими, згідно довідки.
Виходячи з вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не вбачає підстав для погодження з листом Відділу з призначення пенсій управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області на адресу позивача від 26.02.2015 р. вих.. №1102/07/40, в якому повідомляється про рішення комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою пенсій при Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області, від 25.02.2015 р.
Відсутність довідки форми №122 не є достатньою підставою для відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії, оскільки фактично надані докази, які в їх сукупності надають обґрунтовану можливість зробити однозначний висновок, що позивач дійсно, як водій 3 кл. перебував у відрядженні та працював в зоні відчуження, розташований в межах 30-кілометрової зони ЧАЕС, в період з 10 по 25 травня 1986, тобто протягом 16 днів, за що отримав підвищену заробітну плату, що, в цілому є підставою для призначення йому пільгової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії.
Відповідно до ст.49 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Позивач фактично працював у зоні відчуження, категорії 2, в період після виникнення катастрофи і до 01.07.1986 р., що надає йому право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років, що передбачено ст.55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 вчасно звернувся до Управління Пенсійного фонду в м. Вільногірську Дніпропетровської області з проханням призначити йому пільгову пенсію з моменту досягнення ним віку 50 років, що відповідач не надав доказів на підтвердження своїх заперечень, суд вважає, що державну пенсію позивачу, як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 2, слід призначити з дня виникнення у нього права на цю пенсію, тобто з 05 лютого 2015 р., тобто з моменту досягнення позивачем 50 років, і відповідно до вимог ст. 49, ст. 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Право на пенсійне забезпечення, передбачене ст.1,3 ч.2 ст 6, ст.8, ч.2 ст.19 , ст.22, ст.23, ч.1 ст.24 Конституції України. Згідно ч.2 ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» сума пенсії, не одержана своєчасно з вини органу, що призначає або сплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком. Відповідно до вимог ч.2 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, не одержана своєчасно з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.
Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області залишити без задоволення.
Постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії з призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, ухвала оскарженню не підлягає .
Головуючий: Ю.М. Дадим
Суддя: І.Ю. Богданенко
Суддя: С.А. Уханенко