Справа № 824/125/15-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/125/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Маренича І.В.

секретаря судового засідання Григоряк У.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ;

представника позивача Сироти М.І;

представників відповідача Албулеси Ю.М., Муляр Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України у Чернівецькій області про визнання протиправним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної міграційної служби України у Чернівецькій області (далі-Відповідач) в якому просив скасувати Рішення викладене в Поданні про відміну рішення про встановлення належності до Громадянства України від 31.12.2014 року, яким начальником Управління ДМС України в Чернівецькій області відмінено рішення начальника ВГП та ІС УМВС України в Чернівецькій області про встановлення належності до громадянства України від 27.09.2001 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що на території України проживає з 1992 року. 09 жовтня 2001 року Сторожинецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 . В січні 2015 року на його адресу надійшов лист з Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області від 12.01.2015 року в якому було вказано, що 31.12.2014 року УДМС України в Чернівецькій області відмінено рішення начальника ВПР та МР УМВС України в Чернівецькій області про встановлення його належності до громадянства України від 27 вересня 2001 року у зв`язку з поданням свідомо неправдивих відомостей та недійсних документів. Вважає рішення відповідача незаконним, необґрунтованим та протиправним.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити та надали пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , уродженець села Бум Кутшенського району Азербайджанської РСР 27.09.2001 року подав заяву про встановлення належності його до громадянства України.

В своїй заяві позивач вказав, що прибув в Україну на постійне проживання 07.10.1993 року і в той же день був прописаний в селі Банилів Вижницького району Чернівецької області.

До заяви про встановлення належності до громадянства ОСОБА_1 подав ксерокопію паспорта громадянина СРСР серії НОМЕР_2 , виданого 05.04.1988 року Куткашенським ВВС Азербайджанської РСР.

27.09.2001 року було прийнято рішення про надання йому громадянства України згідно п.3 ст.3 Закону України «Про громадянство України».

28 вересня 2001 року була видана Довідка №227/2001 «В» з якої вбачається, що громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно п.3 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» є громадянином України.

31.12.2014 року було складено Висновок за матеріалами службової перевірки фактів, викладених в доповідній записці головного спеціаліста сектору кадрового забезпечення та антикорупційного моніторингу УДМС України в Чернівецькій області ОСОБА_2 щодо законності встановлення належності до громадянства України на підставі п.3 ст.3 Закону України «Про громадянство України», в якому було вирішено, а саме рішення щодо встановлення належності до Громадянства України громадянином ОСОБА_1 відмінити, як таке, що прийнято безпідставно.

31.12.2014 року було винесене Подання в якому Рішення Управління МВС України в Чернівецькій області від 27 вересня 2001 року про встановлення належності до громадянства України відмінити, у зв`язку з поданням громадянином ОСОБА_1 свідомо неправдивих відомостей та недійсних документів.

З листа Чернівецького обласного військкомату від 29 грудня 2014 року за №6877 вбачається, що інформація про гр. ОСОБА_3 у військових комісаріатах Чернівецької області відсутня.

З Довідки виданої Виконавчим комітетом Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області вбачається, що вона видана про те, що гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 по господарських та домових книгах не зареєстрований та не значиться в с. Банилів Вижницького району і ніколи не проживав. (Даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ).

В судовому засіданні крім іншого було досліджено матеріали Справи №227/20001 «В» про набуття громадянства відносно ОСОБА_1 з усіма додатками.

В судовому засіданні були також допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_6 , пояснила суду, що була одружена з азербайджанцем ОСОБА_10 . ОСОБА_11 та його брат ОСОБА_12 на початку 90-х років проживали тимчасово у них в хаті. Працювали вони в м. Чернівцях, однак жили у них. Питаннями прописки займався її колишній чоловік та мати.

Свідок ОСОБА_7 надала суду покази про те, що в даному селі вона проживає з 1961 року. З 1994 року вона працювала в Банилівській сільській раді на посаді начальника військово-облікового столу. Вона займалася пропискою та випискою громадян. Підпис на штампі виписки ОСОБА_3 в 1996 році з с. Банилі Вижницького району Чернівецької області їй не належить, хто проставив штамп невідомо. Громадянин ОСОБА_13 ніколи в їхньому селі не прописувався та не проживав.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав покази про те, що ОСОБА_3 в с. Банилів не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується відсутністю будь-яких записів про його реєстрацію та зняття з реєстрації в побудинкових книгах та відсутність його перебування на обліку у військових комісаріатах.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що коли вона отримала дану заяву з додатками для набуття громадянства ОСОБА_1 вони відповідали Закону і підстав для відмови в наданні громадянства не було.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 , уродженець села Бум Кутшенського району Азербайджанської РСР 27.09.2001 року подав заяву про встановлення належності його до громадянства України.

В своїй заяві позивач вказав, що прибув в Україну на постійне проживання 07.10.1993 року і в той же день був прописаний в селі Банилів Вижницького району Чернівецької області.

До заяви про встановлення належності до громадянства ОСОБА_3 подав ксерокопію паспорта громадянина СРСР серії НОМЕР_2 , виданого 05.04.1988 року Куткашенським ВВС Азербайджанської РСР.

З копії паспорта який був досліджений в судовому засіданні вбачається, що гр. ОСОБА_13 був прописаний в с. Банилів 17.09.1993 року та виписаний 30 квітня 1996 року.

Як вбачається із Домової книги Старожадовської сільської ради громадянин ОСОБА_11 прописався тимчасово в селі Стара Жадова Сторожинецького району з 10.06.1996 року по 10.12.1996 року (а.с. 92), дані підтверджуються копією паспорта.

У зв`язку з цим судом було встановлено, що гр. ОСОБА_11 з 10.12.1996 року по день подання заяви про належність до громадянства не був зареєстрований в Україні взагалі.

У зв`язку з цим судом було встановлено, що особа яка приймала заяву не здійснила перевірки даних поданих заявником та не переконалася що даний громадянин зареєстрований в Україні і проживає на законних підставах.

Як видно з копії паспорта зразка 1974 року було анульовано штамп «УКРАЇНА» Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області.

Окрім цього фотокартка в паспорт 15 травня 1996 року вклеєна Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-III (далі - Закон № 2235-ІІІ).

Згідно вимог п.3. ст. 3 Закону № 2235-ІІІ, громадянами України є: особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України.

Отже, для того щоб встановити належність до громадянства України на підставі п.3 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» необхідні дві передумови, а саме постійне проживання після 13 листопада 1991 року на території України та наявність напису у паспорті «громадянин України».

На виконання положень Закону № 2235-ІІІ Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок), який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до п. 3 Порядку заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником.

За змістом п. 4 Порядку особа, яка проживає в Україні на законних підставах, подає заяви та інші документи з питань громадянства до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем проживання особи в Україні.

Відповідно до п. 89 Порядку управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України. Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Згідно з п. 90 Порядку Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

Відповідно до вимог п.92 органи міграційної служби приймають рішення про оформлення набуття громадянства України:

за народженням;

за територіальним походженням;

внаслідок поновлення у громадянстві;

внаслідок усиновлення;

внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя;

внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

З огляду на викладе суд приходить до висновку що факти, з якими пов`язується належність особи ОСОБА_1 до громадянства України, не існували, а позивач є такою особою, яка не перебувала у громадянстві України. А тому рішення про оформлення належності підлягає відміні (скасуванню), як таке що прийнято безпідставно.

У зв`язку з вищезазначеним, проаналізувавши дії відповідача на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства, суд приходить до висновку про їх правомірність.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства с захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. Органів місцевого самоврядування" їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність своїх дій, а тому суд вважає, що дії та рішення відповідача не суперечать вимогам ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв`язку з відсутністю таких витрат, суд не вирішує питання про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст.2,3,6-12,17,18,71,94,157,160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя І.В. Маренич

У судовому засіданні 14 квітня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову виготовлено в повному обсязі 20 квітня 2015 року ( 19 квітня 2015 року - вихідний день неділя).