Справа № 820/2622/15
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 травня 2015 р. № 820/2622/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рубан В.В., суддів Панченко О.В., Бадюкова Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, в якому просить суд: визнати незаконною бездіяльність Державної міграційної служби України, з приводу невидачі ОСОБА_1 проїзного документу особи, якій надано додатковий захист; зобов'язати Державну міграційну службу України, невідкладно видати ОСОБА_1 проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12.09.2012 року звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області. Рішенням Державної міграційної служби України №217-13 від 05.04.2013 року позивач визнаний в Україні особою, яка потребує додаткового захисту. 21.01.2015 року він звернувся до Державної міграційної служби України із заявою про надання проїзного документу особи, якій надано додатковий захист. Листом № Р-293/8/429-15 від 14.02.2015 р. відповідач повідомив позивача, що після врегулювання необхідних організаційно-правових та матеріально - технічних заходів усі особи, які отримали додаткових захист в Україні будуть в установленому порядку документовані проїзними документами встановленого зразка. На думку позивача дії відповідача є протиправними та незаконними.

Представник позивача у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином, надав заперечення, в яких проти позову заперечував, вказав, що в діях відповідача відсутня протиправність, а тому позов задоволенню не підлягає, просив розглядати справи у його відсутність.

Суд вважає можливим розглядати справу відповідно до ч. 6 ст.128 КАС України в порядку письмового провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшла наступного висновку.

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні визначений Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" від 08.07.2011 року №3671-VI.

12.09.2012 року позивач звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області.

Рішенням Державної міграційної служби України №217-13 від 05.04.2013 року позивач визнаний в Україні особою, яка потребує додаткового захисту.

Як вбачається з матеріалів справи 21.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Державної міграційної служби України із заявою про надання проїзного документу особи, якій надано додатковий захист.

Листом № Р-293/8/429-15 від 14.02.2015 року відповідач повідомив позивача, що після врегулювання необхідних організаційно-правових та матеріально - технічних заходів усі особи, які отримали додаткових захист в Україні будуть в установленому порядку документовані проїзними документами встановленого зразка.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 10 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом семи робочих днів з дня отримання рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає кожній особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, посвідчення біженця чи посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.

Згідно до ч. 12 ст. 10 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особа, яку визнано біженцем, та особа, яка потребує додаткового захисту, які досягли шістнадцятирічного віку, мають право отримати проїзний документ для виїзду за кордон у порядку, встановленому законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2012 року № 197 затверджено положення про проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Відповідно до приписів Положення про проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист (далі - документ), є документом, що посвідчує особу, яку визнано особою, якій надано додатковий захист, та надає їй право на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Документ видається територіальним органом ДМС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) за місцем проживання особи, якій надано додатковий захист, яка досягла шістнадцятирічного віку, за наявності посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, за її особистим зверненням або зверненням її законного представника.

Бланки документа виготовляються відповідно до вимог законодавства на замовлення ДМС. Зразок бланка документа затверджується МВС.

Бланк документа має вигляд зшитої нитками обрізної книжечки розміром 88 х 125 міліметрів, що складається з обкладинки, яка містить сторінку даних, та 32 паперових сторінок. Бланк документа скріплюється замкненим швом, виконаним нитками із захисними властивостями.

Усі сторінки бланка документа мають захисні елементи, виконані спеціальними фарбами відповідно до розробленої в установленому порядку схеми захисту.

Під час судового розгляду справи з'ясовано, що проїзний документ на заяву позивача від 21.01.2015 року Державною міграційною службою України не видавався.

Щодо вимоги позивача зобов'язати Державну міграційну службу України видати позивачу проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, суд зазначає, що із системного аналізу положень ч. 1 ст. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України в кореспонденції з приписами ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади та ст. 8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, вбачається, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, а правовим -мотивування спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. При цьому, суд зауважує, що з приписів перелічених норм права вбачається неприпустимість підміни судом суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта.

Зі змісту рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R/80/2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

Тому, в даному випадку, питання про видачу проїзного документа особи, якій надано додатковий захист, віднесено виключно до компетенції відповідача та не входить до компетенції суду, а тому позовні вимоги про зобов'язання видати проїзний документ є такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Водночас, на підставі ч. 2 ст. 11 КАСУ для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та частково задовольнити позовні вимоги шляхом зобов'язання Державної міграційної служби України вирішити питання щодо видачі ОСОБА_1 проїзного документу як особі, якій надано додатковий захист.

Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що із листа Державної міграційної служби України № Р-293/8/429-15 від 14.02.2015 року, встановлено, що наразі у відповідача не має змоги виконати окремі етапи процедури оформлення зазначеного виду документа, однак Державною міграційною службою України вживаються заходи щодо врегулювання питання документування осіб, які отримали захист в Україні відповідними проїзними документами, а тому в діях відповідача відсутня бездіяльність щодо не видачі проїзного документа позивачу.

А отже, позовні вимоги позивача в частині визнання незаконною бездіяльність Державної міграційної служби України, з приводу невидачі ОСОБА_1 проїзного документу особи, якій надано додатковий захист задоволенню не підлягають.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Державну міграційну службу України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) вирішити питання щодо видачі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проїзного документу як особі, якій надано додатковий захист.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Рубан В.В.

Судді Панченко О.В.

Бадюков Ю.В.