Справа № 818/26/15
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 р.Справа № 818/26/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2015р. по справі № 818/26/15

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Будінмашсервіс"

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

05.01.2015 року Товариство з додатковою відповідальністю "Будінмашсервіс" звернулося до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 06.10.2014 року № /52461 про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 581 грн. 01 коп. по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності; № /52451 про зобов'язання сплатити штраф у сумі 9 631 грн. 68 коп. по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Сумський окружний адміністративний суд постановою від 26.01.2015 року задовольнив позовні вимоги.

Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення - рішення від 06.10.2014 року № /52461 про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 581 грн. 01 коп. по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності; № /52451 про зобов'язання сплатити штраф у сумі 9 631 грн. 68 коп. по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції неповністю з'ясовано обставини справи, а також порушено положення ст. 159 КАС України.

У відповідності до положень ст. 197 КАС України, зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 11.09.2014 року відповідачем проведено камеральну перевірку податкової декларації з плати за землю позивача за 2013-2014 роки.

За результатами перевірки 11.09.2014 року складений акт № 3702/15-3/01273817, згідно якого відповідач дійшов висновку про несвоєчасну сплату до бюджету узгодженого податкового зобов'язання з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2013-2014 роки (а.с. 7 - 8).

На підставі висновків вказаного акту перевірки 06 жовтня 2014 року винесено податкове повідомлення-рішення № /52461, яким визначено зобов'язання з орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в сумі 5810 грн. 15 коп., застосовано штрафну (фінансову) санкцію за затримку сплати грошового зобов'язання в сумі 581 грн. 01 коп.; № /52451, яким визначено зобов'язання з орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в сумі 48158 грн. 40 коп., застосовано штрафну (фінансову) санкцію за затримку сплати грошового зобов'язання в сумі 9631 грн. 68 коп. (а.с. 9-13).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не мав повноважень здійснювати облік сплати позивачем орендної плати за користування земельною ділянкою, яка знаходиться за межами м. Суми. Відповідно, ДПІ в м. Сумах не мала повноважень визначати податкове зобов'язання за цим об'єктом та застосовувати штрафні фінансові санкції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Згідно з п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Разом з тим, згідно з п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем укладено з Сумською міською радою два договори оренди земельних ділянок в м. Суми (а.с.41-48). Також позивач використовує на підставі договору оренди земельну ділянку під існуючим кар'єром на території Кровненської сільської ради Сумського району (а.с.52-58).

Відповідачем не подано доказів того, що органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування повідомлено ДПІ в м. Сумах про укладення з позивачем договору оренди земельної ділянки, розташованої на території Сумського району.

Позивачем в 2013 та 2014 роках подано декларацію, якою визначено розмір орендної плати за земельні ділянки в м. Сумах в 413 грн. 02 коп. щомісячно (а.с. 49-51). Також судом встановлено, що в 2013 році позивачем подано до ДПІ в м. Сумах податкову декларацію, якою визначено зобов'язання зі сплати орендної плати за земельну ділянку Стецьківського родовища в сумі 54853 грн. 06 коп. за рік. При цьому в додатку № 1 до декларації вказано номер договору, час його дії та місце знаходження ділянки (а.с.59-63). Незважаючи на помилкове подання звітності не за місцем розташування земельної ділянки, відповідачем декларація була прийнята. Виявивши помилку та скориставшись своїм правом, позивач подав уточнюючу декларацію та зменшив своє зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку, розташовану за межами м. Суми на 54853 грн. 06 коп. (а.с.69-71). На підтвердження фактичної повної та своєчасної сплати зобов'язань позивачем подано копії платіжних доручень про сплату орендної плати за ділянки в межах міста та за ділянку, що знаходиться на території Кровненської сільської ради Сумського району (а.с.72-102).

Враховуючи положення вищезазначених правових норм та обставини справи, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що відповідач не мав повноважень здійснювати облік сплати позивачем орендної плати за користування земельною ділянкою, яка знаходиться за межами м. Суми, оскільки платник податку зобов'язаний подавати податкову декларацію з плати за землю та сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою за місцем розташування такої ділянки; облік таких платників податків та сум, що ними сплачені, також здійснюється податковим органом за місцем розташування земельної ділянки.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки акту перевірки від 11.09.2014 року № 3702/15-3/01273817 є неправомірними, а тому

податкові повідомлення-рішення від 06.10.2014 року № /52461 та № /52451 підлягають скасуванню.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2015р. по справі № 818/26/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.