Справа № 809/1446/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа № 809/1446/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя: Остап'юк С.В.,

за участю секретаря: Мельничука Є.С.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Кота Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови в митному оформленні в режимі тимчасового ввезення транспортного засобу з загальною умовою звільнення від сплати ввізних платежів та зборів, зобов'язання відповідача прийняти рішення, яким надати позивачу дозвіл на тимчасове ввезення транспортного засобу для особистого використання, стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень та звільнення позивача від оплати за весь період перебування вилученого транспортного засобу на складі митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці Державної фіскальної служби у Львівській області.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 17.03.2015 року посадовими особами відповідача протиправно, в порушення норм статтей 204-206, 374, 308, 319, 380 Митного кодексу України, Конвенції про тимчасове ввезення, ратифікованої Законом України №1661 від 24.03.2004 року відмовлено позивачу - громадянці Республіки Коста-Ріка в режимі тимчасового ввезення транспортного засобу з загальною умовою звільнення від сплати ввізних платежів та зборів та протиправно поміщено транспортний засіб на склад митного поста «Рава-Руська».

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав викладених в адміністративному позові. Зазначили, що позивач є власником транспортного засобу, перетинала митний та державний кордон України на транспортному засобі з метою його особистого використання на час перебування на території України.

Представник відповідача позову не визнав, проти заявлених позовних вимог заперечив, мотивуючи тим, що транспортний засіб, що ввезення позивачем транспортного засобу в режимі тимчасового ввезення із загальною умовою звільнення від сплати ввізних платежів та зборів є неможливим, оскільки такий транспортний засіб є тимчасово зареєстрованим в іноземній державі на особу, що не здійснює його ввезення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази суд дійшов висновку, що адміністративний позов підставний частково та підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних мотивів.

15.10.2014 року позивач згідно фактури за № А0662612 спільно з своїм чоловіком ОСОБА_5 придбала транспортний засіб - легковий автомобіль 1 класу марки Volvo Pv AB Avd 50841 Vci-1, номерний знак НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, шасі НОМЕР_3 (далі - транспортний засіб), на ім'я позивача та її чоловіка продавцем видано гарантійні сертифікати, позивачем сплачено страхові платежі (а.с. 13,14, 40, 43, 44, 48-50).

Тоді ж, 15.10.2014 року здійснено тимчасову реєстрацію транспортного засобу в Королівстві Швеції на ім'я ОСОБА_5, терміном дії до 15.10.2015 року (а.с.12).

17.03.2015 року при перетині митного кордону України позивачем - громадянкою Республіки Коста-Ріка, відповідно до візи України на дворазовий в'їзд, дозволеним строком перебування 90 днів, дійсної до 28.07.2015 року, відповідачем відмовлено позивачу в митному оформленні в режимі тимчасового ввезення транспортного засобу з загальною умовою звільнення від сплати ввізних платежів та зборів, а транспортний засіб прийнято на зберігання митницею та поміщено на склад митного поста (а.с.10, 53).

Пунктом 25 частини 1 статті 4 Митного кодексу України визначено, що митний режим це комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Пунктом 6 частини 1 статті 70 Митного кодексу України до видів запроваджених митних режимів віднесено митний режим тимчасового ввезення.

Стаття 103 Митного кодексу України встановлює, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до частини першої статті 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частина друга вказаної статті Митного кодексу України передбачає, що транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об'єктом оподаткування митними платежами.

Частина 4 статті 380 Митного кодексу України встановлює, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Крім того, Конвенцією про тимчасове ввезення, ратифікованою Законом України №1661 від 24.03.2004 року, що набула чинності для України 22.09.2004 року встановлено, що для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком транспортні засоби приватного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які постійно проживають на такій території (пункт b, стаття 5 Додаток С).

Згода на тимчасове ввезення транспортних засобів надається без вимагання митного документа або гарантії (стаття 6).

Виходячи з аналізу вищевказаних норм права, які регулюють спірні правовідносини суд робить висновок, що позивач наділена правом допуску транспортного засобу на митну територію України в митному режимі тимчасового ввезення, оскільки вимоги частини 1 статті 380 Митного кодексу України та Додатку С Конвенції про тимчасове ввезення, ратифікованою Законом України №1661 від 24.03.2004 року для запровадження вказаного митного режиму позивачем дотримано.

Транспортний засіб зареєстровано в уповноваженому органі іноземної держави, що підтверджується відповідним документом, транспортний засіб є транспортним засобом приватного використання, зареєстровано на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та правомірно використовується особою, яка постійно проживає на такій території, з метою особистого використання.

Твердження представника відповідача про наявність обов'язку в громадянина - нерезидента, що здійснює ввезення транспортного засобу пред'явлення документів про реєстрацію транспортного засобу, що допускається до режиму тимчасового ввезення на власне ім'я, а також на постійні основі є таким, що значно розширює зміст визначених норм права Митного кодексу України та Конвенції про тимчасове ввезення та встановлює для такої особи додаткові обов'язки, які не передбачені такими нормами права.

Судом встановлено факт дотримання позивачем вимог статті 380 Митного кодексу України та Додатку С Конвенції про тимчасове ввезення, при цьому суд звертає увагу на ту обставину, що термін чинності реєстрації транспортного засобу в Королівстві Швеція, охоплює дозволений термін перебування позивача на території України, згідно виданої їй Україною візи.

Як наслідок, дії відповідача щодо відмови в митному оформленні в режимі тимчасового ввезення транспортного засобу з загальною умовою звільнення від сплати ввізних платежів та зборів є протиправними.

Дія такої відмови, а також перебування транспортного засобу на складі митного поста «Рава-Руська» є таким, що продовжує порушувати вказані права позивача, які підлягають судовому захисту відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею другою Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, позовні вимоги про зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на тимчасове ввезення транспортного засобу для особистого використання та повернути транспортний засіб з складу митного поста для ввезення на митну територію України є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги про звільнення позивача від оплати за весь період перебування з 17.03.2015 року транспортного засобу на складі митного поста «Рава-Руська», оскільки вимоги про відшкодування витрат органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, що передбачені частиною 6 статті 239 Митного кодексу України поширюється на товари та транспортні засоби комерційного призначення, а транспортний засіб позивача є транспортним засобом приватного використання і поміщено на склад митного поста відповідачем протиправно.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень до задоволення не підлягають.

Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди.

Під час розгляду справи позивачем не доведено факту заподіяння моральної шкоди.

Судом не встановлено підстав для задоволення вимог про відшкодування шкоди, наявності самої шкоди, її розміру.

За таких обставин вважати обґрунтованими позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди немає підстав.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Львівської митниці Державної фіскальної служби у Львівській області щодо відмови в митному оформленні в режимі тимчасового ввезення транспортного засобу з загальною умовою звільнення від сплати ввізних платежів та зборів.

Зобов'язати Львівську митницю Державної фіскальної служби у Львівській області надати громадянці Демократичної Республіка Коста-Ріка ОСОБА_1 дозвіл на тимчасове ввезення транспортного засобу для особистого використання легкового автомобіля 1 класу марки Volvo Pv AB Avd 50841 Vci-1, номерний знак НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, шасі НОМЕР_3 та повернути вказаний автомобіль, з складу митного поста «Рава-Руська», ОСОБА_1 для ввезення на митну територію України.

Звільнити ОСОБА_1 від оплати за весь період перебування з 17.03.2015 року автомобіля марки Volvo Pv AB Avd 50841 Vci-1 на складі митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці Державної фіскальної служби у Львівській області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 05.05.2015 року.