Справа № 817/955/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/955/15

29 квітня 2015 року 12год. 40хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. за участю секретаря судового засідання Школяр О.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи -підприємця ОСОБА_3
до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про скасування податкового повідомлення-рішення від 20.11.2014 №
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - Дубенська ОДПІ) про скасування податкового повідомлення - рішення від 20.11.14 року № .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити повністю виходячи з того, що в ході перевірки не було враховано, що відповідно до частини 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану вартість, аналогічна норма міститься і у п. 297.1 ст. 297.1 Податкового кодексу України. Вважає, що суму передбачену підпунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України слід відраховувати лише з моменту перевищення платником податків граничного обсягу виручки, встановленого Указом чи нормами податкового кодексу, тобто, з моменту, коли платник податків припиняє діяльність у межах спрощеної системи оподаткування.

Вказав на те, що ФОП ОСОБА_3 протягом 2011 років та початку 2012 років перебувала на спрощеній системі оподаткування, здійснені господарські операції, у межах законодавчо визначеного граничного обсягу виручки, протягом цього часу не підлягали оподаткуванню податком на додану вартість, а тому не могли бути враховані у загальному обсязі оподаткованих операцій. За таких обставин просив позов задовольнити.

Відповідач подав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнає, в судовому засіданні зазначив, що за даними перевірки встановлено, що з 01.04.2012 року перейшла із спрощеної системи оподаткування на загальну систему. Та відповідно загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів (послуг) підлягає оподаткуванню згідно з п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу, так як обсяг продажу протягом останніх 12 календарних місяців сукупно становив 595388,47 грн. (з період з 01.04.2011р. по 31.03.2012р.), що перевищує 300000 грн. і відповідно до вимог п. 181.1, п.183.2 ст.183 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 мала зареєструватись платником ПДВ з 11.04.2012р.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Дубенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Рівненській області на підставі наказу № 448 від 23.10.2014 року проведено позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.10.2011 р. по 31.12.2013 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 р. по 07 жовтня 2014 р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2011 р. по 31 грудня 2013 р.

За результатами перевірки 06.11.14 року складено акт документальної перевірки № 1240/17/НОМЕР_2 та винесено 20.11.14 року податкове повідомлення - рішення

№ , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 43168,55 грн. в т. ч. за основним платежем 34534,82 та штрафними санкціями 8633,73 грн.

Зазначені податкові повідомлення - рішення оскаржувалися в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Рівненській області та Державної фіскальної служби України та залишені без змін.

Підставами для винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення послужили висновки акту перевірки, щодо порушення Позивачем п. 181.1 ст. 181, п. 183.2, п. 183.4 ст. 183, абз. «а» п. 187.1 ст. 187, п. 10 Підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість в сумі 34534,82 грн., а саме за травень 2012 року - 1691,17 грн., червень 2012 року - 1267,83 грн., липень 2012 року - 1278,62 грн., серпень 2012 року - 1558,75 грн., вересень 2012 року - 1762,11 грн., жовтень 2012 року - 1988,88 грн., листопад 2012 року - 1371,41 грн., грудень 2012 року - 1491,67 грн., січень 2013 року - 790,08 грн., лютий 2013 року - 947,73 грн., березень 2013 року - 1330,88 грн., квітень 2013 року - 1296,72 грн., травень 2013 року - 4177,65 грн., червень 2013 року - 1711,34 грн., липень 2013 року - 1362,99 грн., серпень 2013року - 1878,48 грн., вересень 2013 року - 2102,87 грн., жовтень 2013 року - 2116,00 грн., листопад 2013 року - 1970,77 грн., грудень 2013 року - 2438,87 грн.

Проте з вказаними висновками податкового органу суд не погоджується з огляду на наступне.

Як свідчать обставини справи у періоді з 01.01.2011р. по 31.03.2012р. ФОП ОСОБА_3 здійснювала діяльність на спрощеній системі оподаткування (КВЕД 49.41 - вантажний автомобільний транспорт) в період з 01.04.2012р. по 31.12.2013р. на загальній системі оподаткування (КВЕД 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування).

Відповідно до поданих звітів платника єдиного податку за 2011 рік обсяг виручки платника єдиного податку становить 494376,37 грн. в т. ч. 4 кв. - 50846,33 грн.

З 01.01.12 р. по 31.03.12 року згідно поданої декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_3 дохід платника єдиного податку становить 186129,10 грн..

Відповідно до акту перевірки податковим органом не встановлено порушення вимог Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" та гл. 1 розділу ХІV Податкового кодексу України.

У відповідності до поданої заяви про відмову від спрощеної системи оподаткування ФОП ОСОБА_3з 01.04.2012 року перейшла з спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування. Зазначені обставини сторонами не заперечувалися.

Згідно акту перевірки в період з 11.04.2012 р. по 31.12.2012 р. ФОП ОСОБА_3 отримала дохід від діяльності в сумі 62052,19 грн та з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. в сумі 110621,91 грн. що оподатковується податком на додану вартість за ставкою 20%.

Суд вважає висновки відповідача про порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.2, п. 183.4 ст. 183, абз. «а» п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, щодо заниження податкових зобов'язань в сумі 34534,82 грн., а саме за травень 2012 року - 1691,17 грн., червень 2012 року - 1267,83 грн., липень 2012 року - 1278,62 грн., серпень 2012 року - 1558,75 грн., вересень 2012 року - 1762,11 грн., жовтень 2012 року - 1988,88 грн., листопад 2012 року - 1371,41 грн., грудень 2012 року - 1491,67 грн., січень 2013 року - 790,08 грн., лютий 2013 року - 947,73 грн., березень 2013 року - 1330,88 грн., квітень 2013 року - 1296,72 грн., травень 2013 року - 4177,65 грн., червень 2013 року - 1711,34 грн., липень 2013 року - 1362,99 грн., серпень 2013року - 1878,48 грн., вересень 2013 року - 2102,87 грн., жовтень 2013 року - 2116,00 грн., листопад 2013 року - 1970,77 грн., грудень 2013 року - 2438,87 грн. необґрунтованими.

Пунктом. 181.1. ст. 181 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

У відповідності до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до вимог п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а у разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з підпунктом 183.10 статті 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, вважається платником податку з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу, без права на віднесення сум податку до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування до моменту реєстрації платником податку на додану вартість.

Відповідно до п. 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкту малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, встановлено, що останній не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів) як податок на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків;

Положення Указу знайшли відображення в нормах , а саме відповідно до підпункту 1 пункту 1 підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України платники єдиного податку не є платниками, зокрема, податку на додану вартість з операцій з постачання товарів та послуг, місце надання яких розташоване на митній території України, за винятком податку на додану вартість, що сплачується юридичними особами, які обрали ставку оподаткування 6 відсотків.

Критеріям визначення умов застосування спрощеної системи оподаткування передбачено п. 1 Указу, а саме спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва як фізичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Таким чином, із системного аналізу норм Указу та Податкового кодексу України можна встановити наступне, що фізична особа-підприємець має право оподатковувати свої доходи єдиним податком при обсязі виручки за рік яка не перевищує 500 тис. грн. і в той же час не бути платником з податку на додану вартість. Обсяг оподатковуваних операцій визначається починаючи з періоду переходу на загальну систему оподаткування.

При перебуванні позивача на спрощеній системі оподаткування діяла і норма п.18 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: "особи, які перейшли на загальну систему оподаткування із спрощеної системи оподаткування і не були зареєстровані платниками податку на додану вартість, підлягають обов'язковій реєстрації платниками податку на додану вартість з урахуванням вимог пункту 181.1 статті 181 цьогоКодексу. Обсяг оподатковуваних операцій визначається починаючи з періоду переходу на загальну систему оподаткування".

Станом на 06.08.2011 року відповідно до закону №3609-VI від 07.07.2011 року п.18. підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України виключено.

Крім того, дію норми п. 6 Указу і підпункту 1 пункту 1 підрозділу 8 розділу XX ПКУ в 2011 році в цілому законодавець не виключав і не позбавляв права платників єдиного податку не бути платниками податку на додану вартість за умов визначених законом.

Позивач будучи платником єдиного податку не перевищив граничний обсягу виручки для перебування на спрощеній системі оподаткування за відповідний період.

Отже з огляду на вище наведене, суму передбачену підпунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України слід відраховувати лише з моменту перевищення платником податків граничного обсягу виручки, встановленого Указом чи нормами податкового кодексу, тобто, з моменту, коли платник податків припиняє діяльність у межах спрощеної системи оподаткування.

Посилання відповідача на п.183.4 ст. 183 Податкового кодексу України не заслуговує уваги, оскільки Дубенською ОДПІ не надано доказів факту перевищення граничного обсягу виручки у сумі 500 тис. грн.. при перебування позивача на спрощеній системі оподаткування так і не доведено факту досягнення обсягу 300 000 грн. сукупно за останні дванадцять календарних місяців при перебуванні позивача на загальній системі оподаткування. Тому, збільшення позивачеві грошового зобов'язання з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення від 20.11.14 року № є неправомірним.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 20.11.2014 №.

Враховуючи викладене, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 20.11.2014 №.

Присудити на користь позивача фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.