Справа № 818/2159/14
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015 року м. Київ К/800/61477/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Ліпського Д.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області про зобов'язання вчинити дії,

встановила:

У серпні 2014 року ПАТ «Сумихімпром» звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області про зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області поновити, а потім винести постанови про закінчення виконавчого провадження по постановам від 23.09.2013 № 39893611, від 16.09.2013 № 39789771, від 16.09.2013 № 39789593, від 23.09.2013 № 39893677, від 23.09.2013 № 39893763, від 23.09.2013 № 39893848, від 31.01.2014 № 41812994 та від 07.05.2014 № 43200538.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року, позовні вимоги ПАТ «Сумихімпром» залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ПАТ «Сумихімпром» посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідно положень статтей 17, 19, 25 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області були винесені постанови від 23.09.2013 №39893611, від 16.09.2013 №39789771, від 16.09.2013 №39789593, від 23.09.2013 №39893677, від 23.09.2013 №39893763, від 23.09.2013 №39893848, від 31.01.2014 №41812994 та від 07.05.2014 №43200538 про відкриття виконавчого провадження на підставі рішень Управління пенсійного фонду України у м. Сумах №670 від 22.09.2009, рішення №188 від 21.04.2011, рішення №450 від 09.06.2009, рішення №607 від 27.08.2009, рішення №240 від 27.04.2010, рішення №538 від 02.11.2010, рішення №185 від 16.04.2010, рішення №452 від 04.10.2010 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

У зв'язку з тим, що на виконанні на той момент вже перебувало зведене виконавче провадження №36341588, щодо стягнення заборгованості з ПАТ "Сумихімпром", вищезазначені виконавчі провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження, про що винесено відповідні постанови від 01.10.2013, від 23.09.2013, від 11.02.2014 та від 15.05.2014.

24 жовтня 2011 року ухвалою Господарського суду Сумської області №5021/2509/2011 було порушено справу про банкрутство ПАТ «Сумихімпром».

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах є обставиною для винесення державним виконавцем постанови про зупинення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених: пунктами 3, 4, 6 - 10 і 12 - 14 частини першої статті 37 цього Закону, пунктами 2 - 5 частини першої статті 38 цього Закону, - до закінчення строку дії зазначених обставин.

Пунктом 5 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

Таким чином законодавством чітко визначені підстави для зупинення виконавчого провадження та його поновлення.

Судами встановлено, що підставою для зупинення зазначених виконавчих проваджень стало порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника. Строк дії обставин, який зумовили зупинення виконавчих проваджень не закінчився, провадження у справі про банкрутство ПАТ «Сумихімпром» триває.

Враховуючи викладене підстави для поновлення вказаних виконавчих проваджень відсутні.

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;

6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Судами встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази наявності будь - якої з підстав визначених статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» для закінчення виконавчих проваджень.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області про зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

Д.В. Ліпський