Справа № 813/2935/14
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Справа № 876/5634/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.

за участю секретаря Бєлкіної Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Павлюк-Апостол Г.С., Данилишина С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2014 р. у справі №813/2935/14 за позовом ОСОБА_1 до Львівської виправної колонії № 48 управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області про стягнення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування зі сум грошового забезпечення, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2014 р. у справі №813/2935/14 за позовом ОСОБА_1 до Львівської виправної колонії № 48 Державної пенітенціарної служби України у Львівській області про стягнення з ЛВК № 48 18350,19 грн. збору на обов'язкове державне пенсійне страхування зі сум грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке було присуджено позивачу постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2а-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а-14133/11/1370; зобов'язання відповідача затвердити належним чином довідку № 10 шляхом підписання її головним бухгалтером і начальником установи та скріпити печаткою установи ЛВК № 48 й зареєструвати належним чином та видати позивачу дану довідку № 10 про заробітну плату для обчислення пенсії з січня 2001 року по лютий 2006 року на суму 79575,79 грн., в якій враховане грошове забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке стягнуто постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2а-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а/14133/11/1370; встановлення судового контролю за виконання судового рішення шляхом зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, у позові було відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі скаржник просить постанову суду скасувати та задовольнити позов. Апеляційна скарга мотивована тим, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2013 р. у справі № 813/6837/13-а було визнано протиправними дії ЛВК № 48 щодо несплати страхових внесків з грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке було присуджено позивачу постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а-14133/11/1370; визнано протиправними дії ЛВК № 48 щодо видачі позивачу довідки № 10 про заробітну плату для обчислення пенсії від 04.09.2013 р., у яку не увійшли суми грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески та яке стягнуто постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а-14133/11/1370; зобов'язано ЛВК № 48 видати позивачу довідку про заробітну плату для обчислення пенсії з врахуванням грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке стягнуто постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а-14133/11/1370. Відповідна постанова не оскаржена та набрала законної сили 11.11.2013 року. Скаржник 13.11.2013 р. звернувся до Сихівського відділу ДВС ЛМУЮ з заявою про виконання даного судового рішення, однак всупереч чинному законодавству рішення суду до сьогоднішнього дня не виконане.

В судових засіданнях скаржник та представник скаржника апеляційну скаргу підтримали із зазначених у ній мотивів.

Представники відповідача апеляційну скаргу заперечили за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Як правильно встановив суд першої інстанції, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2013 р. у справі № 813/6837/13-а позов скаржника було задоволено частково: визнано протиправними дії ЛВК № 48 щодо несплати страхових внесків з грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески та яке було присуджено скаржникові постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а-14133/11/1370; визнано протиправними дії ЛВК № 48 щодо видачі йому довідки № 10 про заробітну плату для обчислення пенсії від 04.09.2013 р., у яку не увійшли суми грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке стягнуто постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а-14133/11/1370; зобов'язано ЛВК № 48 видати йому довідку про заробітну плату для обчислення пенсії з врахуванням грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке стягнуто постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а-14133/11/1370.

Оскільки вказана постанова, хоча і набрала законної сили, але не була виконана відповідачем незважаючи на звернення до органу ДВС, скаржник звернувся із позовними вимогами про стягнення з ЛВК № 48 18350,19 грн. збору на обов'язкове державне пенсійне страхування зі сум грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке було присуджено позивачу постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2а-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а-14133/11/1370; зобов'язання відповідача затвердити належним чином довідку № 10 шляхом підписання її головним бухгалтером і начальником установи та скріпити печаткою установи ЛВК № 48 й зареєструвати належним чином та видати позивачу дану довідку № 10 про заробітну плату для обчислення пенсії з січня 2001 року по лютий 2006 року на суму 79575,79 грн., в якій враховане грошове забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке стягнуто постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2а-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а/14133/11/1370; встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд першої інстанції підставно встановив, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2013 р. у справі № 813/6837/13-а за заявою ЛВК № 48 було роз'яснено, що нарахування та сплату збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування із сум грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, слід здійснювати за ставкою, що діяла в період, за який скаржникові присуджено виплату грошового забезпечення, згідно з постановами судів від 13.12.2006 р. у справі № 2-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а-14133/11/1370.

Однак, в світлі змісту даного роз'яснення, суд першої інстанції помилково, вийшовши за межі такого роз'яснення, покликається на позицію відповідача про те, що виходячи з роз'яснення судового рішення у його виконанні слід керуватися п. 17 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції від 08.06.2007 року (із змінами внесеними Законом України від 03.04.2007 р. № 857-V «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), згідно із яким особи рядового і начальницького складу підлягають загальнообов'язковому пенсійному страхуванню, тобто є застрахованими особами, а тому, нарахування та утримання страхових внесків до Пенсійного фонду України з грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу установою здійснюється лише з 2007 року. Вказаною ухвалою суду було роз'яснено лише розмір ставки збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а не порядок виконання постанови суду чи особу, відповідальну за його утримання та нарахування.

Колегія суддів не погоджується з мотивами суду першої інстанції, з яких було відмовлено скаржникові у позові та суть яких зводиться до того, що в світлі тривання виконавчого провадження, позовні вимоги, спрямовані на виконання судового рішення, що вже перебуває на виконанні, є безпідставними. Судом першої інстанції не враховано відмінності заявлених позовних вимог із тими, що розглядалися Львівським окружним адміністративним судом при винесенні постанови від 22.10.2013 р. у справі № 813/6837/13-а і тим самим обмежено скаржникові доступ до правосуддя.

Водночас, у задоволенні позовної вимоги про стягнення з ЛВК № 48 18350,19 грн. збору на обов'язкове державне пенсійне страхування зі сум грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, слід було відмовити з іншої підстави. Враховуючи, що ст. 11 та інші норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачають обов'язок відповідного суб'єкта нараховувати та утримувати страхові внески до Пенсійного фонду України, позивач, з сум грошового забезпечення якого підлягали утриманню відповідні внески, не наділений повноваженнями вимагати сплати таких внесків на користь іншого уповноваженого суб'єкта.

Суд першої інстанції підставно встановив, що ЛВК № 48 було видано довідку, вих. 5079 від 27.11.2013 р., про нарахування, які скаржникові виплачені згідно з рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р., а також, на виконання рішення суду від 22.10.2013 р. у справі № 813/6837/13-а ЛВК № 48 02.12.2013 р., видано довідку № 10 про заробітну плату за 2001-2006 роки для обчислення пенсії та довідку № 196 про грошове забезпечення за 2001-2006 роки. Виконавче провадження з примусового виконання постанови від 22.10.2013 р. у справі № 813/6837/13-а (ВП № 40730956) триває, оскільки начальником Сихівського ВДВС ЛМУЮ 15.01.2014 р. було скасовано постанову ВП № 40730956 від 28.11.2013 р. про закінчення виконавчого провадження. Також, Сихівським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області проводиться досудове розслідування щодо невиконання відповідного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV зазначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. За правилами ч. 1 ст. 82 Закону № 606-XIV рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відмовляючи у позові в цій частині, суд першої інстанції помилково, без врахування змісту зазначеної позовної вимоги, виходив з того, що суд не вправі своїми рішеннями чи діями підміняти діяльність державної виконавчої служби у процесі виконання судових рішень.

Однак, скаржником заявлена позовна вимога про зобов'язання відповідача затвердити належним чином довідку № 10 шляхом підписання її головним бухгалтером і начальником установи та скріпити печаткою установи ЛВК № 48 й зареєструвати належним чином та видати позивачу дану довідку № 10 про заробітну плату для обчислення пенсії з січня 2001 року по лютий 2006 року на суму 79575,79 грн., в якій враховане грошове забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке стягнуто постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2а-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а/14133/11/1370. Відтак, така вимога лише в частині зобов'язання видати позивачу дану довідку № 10 про заробітну плату для обчислення пенсії з січня 2001 року по лютий 2006 року на суму 79575,79 грн., в якій враховане грошове забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке стягнуто постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2а-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а/14133/11/1370, збігається із вимогою, яка по суті була вирішена постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2013 р. у справі № 813/6837/13-а.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами. Відтак, в цій частині вимоги слід було закрити провадження у справі.

В частині ж вимоги про зобов'язання відповідача затвердити належним чином довідку № 10 шляхом підписання її головним бухгалтером і начальником установи та скріпити печаткою установи ЛВК № 48 й зареєструвати її належним чином, суду першої інстанції належало розглянути її по суті.

На думку колегії суддів, така позовна вимога не підлягає задоволенню у зв'язку із її недоведеністю, враховуючи, що позивачем - скаржником не доведено порушення його прав такими діями відповідача. В матеріалах справи не міститься доказів видачі відповідачем довідки, оформленої із порушенням закону та, як наслідок, не прийняття її тим органом, для подання якому вона видавалась. При цьому, в цій частині вимоги позивач не оскаржує змісту самої довідки, у т.ч. сум збору, обчислених позивачем, не вимагає затвердження поданої саме ним довідки, покликаючись лише на необхідність лише належного оформлення такої довідки.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Однак, в цій частині вимог у позові слід відмовити, а відтак правові підстави для використання судом свого права зобов'язати відповідача надати відповідний звіт, - відсутні.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2014 р. у справі №813/2935/14 - скасувати.

Закрити провадження у справі в частині вимоги про зобов'язання видати позивачу довідку № 10 про заробітну плату для обчислення пенсії з січня 2001 року по лютий 2006 року на суму 79575,79 грн., в якій враховане грошове забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке стягнуто постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2006 р. у справі № 2а-1980/06 та від 17.01.2012 р. у справі № 2а/14133/11/1370.

В частині решти вимог у позові - відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Бруновська Н.В.

Повний текст постанови складений 12.05.2015 року.