Справа № 826/64/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/64/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07 квітня 2015 року 15 год. 45 хв. № 826/64/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва, третя особа: відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, про визнання протиправною бездіяльності відповідача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що відповідачем порушено встановлений нормами чинного законодавства строк, протягом якого він зобов’язаний перерахувати кошти згідно із платіжними дорученнями.

У ході судового розгляду справи представники позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх повністю.

Представник відповідача не визнала позовні вимоги та просила відмовити у їх задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду у судовому засіданні 02 лютого 2015 року. Пояснила, що бездіяльність відповідача відсутня, оскільки при проведенні видатків розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів відповідач у стислі строки забезпечує виконання насамперед захищених статей видатків бюджету, перелік яких визначений ч. 2 ст. 55 Бюджетного кодексу України. Незахищені видатки проводяться у порядку черговості надходження платіжних доручень.

Представник третьої особи у судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за відсутності її представника до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 02 лютого 2015 року судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

До суду 10 лютого 2015 року через канцелярію від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову разом із доказами на їх обґрунтування, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

У ході розгляду справи судом з’ясовано, що позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у несвоєчасній виплаті йому грошових коштів на підставі платіжних доручень.

Суд погоджується з доводами представників позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

У зв’язку з невиконанням у добровільному порядку судових рішень позивач звернувся до третьої особи із заявами про їх примусове виконання.

За результатами проведення виконавчих дій, із ПАТ "УСК "Гарант-Авто" та ТДВ "Страхове товариство з додатковою відповідальністю Глобус" на користь позивача стягнено суму заборгованості у розмірі 153154,68 грн.

Згідно п. 12.1 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5), органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

У ході розгляду справи судом також з’ясовано, що стягнена сума заборгованості зарахована на рахунок третьої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону, стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки.

Відповідно до п. 12.2 розділу ХІІ Інструкції № 512/5, розрахунки з таких рахунків здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих державними виконавцями сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок органу ДВС.

Викладене свідчить, що при здійсненні примусового виконання рішень та стягненні у зв’язку з цим на користь стягувача відповідних сум заборгованості, вказані суми не можуть бути перераховані безпосередньо на рахунки стягувача, оскільки в обов’язковому порядку зараховуються на рахунок органу ДВС, а тільки потім перераховуються стягувачу.

Згідно з п.п. 12.18, 12.21 розділу ХІІ Інструкції № 512/5, при перерахуванні коштів, які належать стягувачу - юридичній особі, списання коштів з відповідних рахунків органу ДВС здійснюється на підставі платіжних доручень.

Платіжне доручення підписується керівником органу ДВС та особою, яка уповноважена на ведення відповідного рахунку органу ДВС.

На виконання вище викладених норм виписано платіжні доручення на загальну суму 153154,68 грн.

У ході судового розгляду справи представники відповідача не заперечували, що саме відповідач зобов’язаний перерахувати стягнуту на користь позивача суму заборгованості, однак вони не погодились з самим фактом бездіяльності, оскільки вважають, що відповідачем виконано покладений на нього обов’язок щодо повернення коштів позивачу.

Суд зазначає, що при перерахуванні сум заборгованості на користь стягувача відповідач зобов’язаний діяти відповідно до норм Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов'язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 квітня 2014 року № 372 (далі - Порядок № 372), та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі - Інструкція № 22).

Відповідно до п. 1.2 розділу І Порядку № 372, депозитні рахунки - рахунки, які відкриваються в органах Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) та/або установах банків для обліку депозитних сум, які з настанням відповідних умов підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням.

Згідно з п. 3.5 глави 3 Інструкції № 22, банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. День оформлення платіжного доручення не враховується.

З аналізу викладеного вбачається, що відповідач зобов’язаний перерахувати на користь позивача суми заборгованості, які знаходяться на депозитних рахунках третьої особи, протягом 30 календарних днів з дня виписки платіжних доручень.

Разом з тим, як з’ясовано судом у ході розгляду справи та не заперечувалося представниками відповідача, платіжні доручення виписані 14, 15, 16 та 30 жовтня 2014 року, а сума заборгованості перерахована тільки 17 січня 2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва, третя особа: відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, про визнання протиправною бездіяльності відповідача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

3. Присудити на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (код ЄДРПОУ 20474912) здійснений ним судовий збір у розмірі 73,08 грн. (Сімдесят три гривні вісім копійок) із Державного бюджету України.

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третій особі (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин