Справа № 815/1389/15
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1389/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін:

представника позивача Берінда Д.О.

представник відповідача Мальцева Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Л - ФОРТ» до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось ТОВ «Л - ФОРТ» до Південної митниці Міндоходів в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати прийнятті Південною митницею Міндоходів рішення про коригування митної вартості товарів за № 500060001/2014/610235/2 від 03.12.2014 року;

- визнати протиправною та скасувати прийняту Південною митницею Міндоходів картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2014/00707. В обґрунтування заявленої правової позиції позивач зазначає, що рішення про коригування та картка відмови є незаконними, також позивач не погоджується з висновками про наявність розбіжностей в поданих позивачем для митного оформлення документах.

По перше: у Інвойсі відсутній підпис іноземного контрактоотримувача та відсутні відомості щодо порядку здійснення розрахунку, так як затвердженої форми Інвойсу та вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено. Згідно загальносвітової практики, Інвойс має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також, в Інвойсі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в Інвойсі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок. Крім того, фактично Інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені товари, тобто не має містити інформації щодо термінів оплати. Щодо наявності підпису керівника підприємства на Інвойсі, то відповідно до Рекомендації Європейської економічної комісії ООН № 6 1983 року «Формуляр - зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі» рахунок має місце для підписів та інших видів підтвердження автентичності, коли вони необхідні. Міжнародною практикою допускається використання рахунків-фактури без підпису особи, що його склала.

По друге: в рішенні про коригування вартості товарів зазначено, що в наданих до митного оформлення документах відсутні страхові документи. Така ситуація пояснюється пунктом 6.2. зовнішньоекономічного договору від 02.10.2014 № 10-2014, який передбачає можливість Продавця відмовитися від страхування Товару, та в такому разі його збереження протягом часу транспортування до Покупця накладається на Продавця.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача /Південної митниці Міндоходів/ проти позову заперечував. В обґрунтування заявленої правової позиції надав до суду письмові заперечення (а/с. 55-62), в яких зокрема зазначив, що Південна митниця Міндоходів під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, оскільки:

1) У разі виявлення розбіжностей Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару;

2) Митниця має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог Митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

3) У зв'язку з відмовою позивача від надання додаткових документів у Митниці не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем, що дало Митниці підстави для визначення митної вартості товарів у спосіб, передбачений ст. 57 Митного кодексу України.

При визначені митної вартості товару митницею застосований резервний метод оцінки згідно ст.64 Митного кодексу, у рішенні митниця послідовно довела неможливість застосування попередніх методів.

4) Наявність у ЄАІС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

02 жовтня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Л-ФОРТ» та компанією «VEZZA LIMITED CORP.» (Панама) укладено зовнішньо - економічний контракт № 10-2014, відповідно до якого остання сторона зобов'язалася поставляти, а ТОВ «Л-ФОРТ» приймати та оплачувати товар відповідно до специфікації поставки чи інвойсів.

Відповідно до електронного Інвойсу № 100-343 від 22.10.2014 року ТОВ «Л-ФОРТ» по справі та компанією «VEZZA LIMITED CORP.» погоджено поставку товарів на загальну суму 53497,14 доларів США.

Згідно електронного інвойсу умовами постачання було зазначено як CIF Одеса, Україна. Виходячи з територіального розташування порту постачання товару ТОВ «Л-ФОРТ» було здійснення його митного оформлення митним постом «Одеса - порт» Південної митниці Міндоходів.

02.12.2014 року, відповідно до Митного кодексу України, ТОВ «Л-ФОРТ» з метою митного оформлення до митного посту «Одеса-порт» Південної митниці Міндоходів подано в порядку електронного декларування наступні документи:

- ВМД № 500060001/2014/039864 та додатки до неї; пакувальний лист №100-343-1 від 02.12.2014 року;

- декларацію про відповідність UА.ТR.076.D.0226-14 та UА.ТR.076.D.0227-14 від 04.03.2014р.;

- картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 500/2014/0000894;

- інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного та радіологічного контролю товару № 2761 від 22.10.2014р.;

- електронний Інвойс № 100-343 та № 100 343-1 від 02.12.2014 року;

- Акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 02.12.2014 року;

- лист відправника № 5551 від 23.10.2014 року та лист продавця №55/51;

- лист Продавця № 343 від 02.12.2014;

- міжнародні товарно-транспортні накладні (СМR) № 3233 від 01.12.2014 року;

- коносамент № ЕGLV43;

- Акт про зважування вантажу від 02.12.2014 року та Звіт про зважування вантажу;

- зовнішньоекономічний контракт № 10-2014 від 02.10.2014 року, резервна позиція № 915 від 26.07.2001р.;

- декларація про походження товару № 100-343 від 22.10.2014 та від 02.12.2014;

- морська накладна САFA0139-024Е-ODS.

Відповідно до Порядку застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками під час митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Держмитслужби від 13.12.2010 №1467. програмним комплексом ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) «Інспектор-2006» на МД від 02.12.2014 №500060001/2014/039864 спрацювали профілі ризику, щодо можливого заниження митної вартості.

За результатами візуальної перевірки документів та співставлення даних, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості зазначених товарів та відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю та оформлення, на етапі контролю митної вартості було встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме:

- відповідно до п.п. 3.1 та 3.2 зовнішньоекономічного контракту від 02.10.2014 № 10-2014 зазначено, що сплата за товари здійснюється, як у вигляді передплати, так і можливе відстрочення платежу та оплата за товар здійснюється згідно інвойсів. У інвойсах наданих до митного оформлення відсутні жодні відомості щодо порядку здійснення розрахунку за товари.

- згідно до інвойсів від 22.10.2014 № 100-343 та від 02.12.2014 № 100-343-1 поставка товарів здійснюється на умовах СІF Одеса. В наданих до митного оформлення документах відсутні страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

- у інвойсі від 22.10.2014 № 100-343 відсутній підпис іноземного контрактоутримувача.

З урахуванням встановленого у митного органу виникли підстави вважати, що в наданих для здійснення митного оформлення товару документах, містяться недостовірні відомості щодо митної вартості товару.

Після чого, на підставі ч. 3 ст. 53 МКУ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, 13.06.2013 Південною митницею Міндоходів повідомлено декларанта про необхідність подання (за наявності) протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- виписку з бухгалтерської документації;

- копію митної декларації країни відправлення.

В порядку ч. 6 ст. 53 МК України декларанта було повідомлено, що він або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

03.12.2014 декларантом було надіслано лист №1/11 щодо направлення додаткових документів і неможливості надання інших документів для підтвердження заявленої митної вартості,:

1) Прайс-лист від 01.12.2014 № б/н виданий пізніше ніж комерційний інвойс № 100-343 від 22.10.2014 р.

2) Вартість товару в прайс-листі є значно більшою ніж у комерційному інвойсі від 22.10.2014 № 100-343.

3) У висновку експерта Державної акціонерної компанії «Національна мережа аукціонних центрів» від 02.12.14 № 51-69-01/11-2014 відсутнє посилання на торгівельну марку.

4) Вартість товару у висновку експерта є значно більшою ніж у комерційному інвойсі від 22.10.2014 № 100-343.

Оскільки декларант не подав до Південної митниці Міндоходів додаткових документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ст. 53 МК України, а в документах, які надані ТОВ «Л-ФОРТ» до Південної митниці Міндоходів відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч. 6 ст. 54 МК України, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару, декларанту було повідомлено про обраний метод визначення митної вартості товарів за допомогою електронних повідомлень між митним органом та декларантом, про що наявні записи у спірному рішенні про коригування митної вартості від 03.12.2014 №500060001/2014/610235/2.

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України (ЄАІС), митницею здійснено коригування заявленої декларантом позивача митної вартості до рівня митної вартості аналогічних (застосовано обґрунтовану гнучкість в застосуванні методу) товарів, митне оформлення яких вже здійснено: Посадовими особами митниці було проведено дослідження бази (діапазон з 03.09.2014 по 03.12.2014) та виявлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів - є більшим.

03.12.2014 р. о 17:51 посадовою особою м/п «Одеса - порт» ОСОБА_3 декларанту ТОВ «Л-Форт» було направлено електронну консультацію.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 55 МК України Південною митницею Міндоходів прийняте Рішення про коригування митної вартості від 03.12.2014 р. №500060001/2014/610235/2.

З урахуванням винесення митним органом рішення про коригування митної вартості від 03.12.2014 р. №500060001/2014/610235/2 та враховуючи приписи ч. 6 ст. 54 МК України, Південною митницею Міндоходів була видана Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.12.2014 № 500060001/2014/00707 та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

13.11.2014 товар: 1. Іграшки для конструювання: конструктор дерев'яний; 2. Іграшки у вигляди тварин,або інших істот,крім людей: тварина каталка дерев'яна; 3.Інструменти та пристрої музичні іграшкові дерев'яні; 4. Іграшки головоломки різноманітні: гра-головоломка дерев'яна; 5. Іграшки,які зображують людей,ляльки:лялька-матрьошка, дерев'яна; 6. Іграшки дитячі у наборах: набір іграшковий дерев'яний: палички з цифрами; 7. Настільні або кімнатні ігри, розвиваючі: гра настільна «доміно», дерев'яна випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ та оформлений у митному режимі «Імпорт» за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 03.12.2014 № 500060001 /2014/040028 та випущені у вільний обіг.

10.12.02.2015 фінансова гарантія, яка застосована у відповідності до ч. 7 ст. 55 МКУ, за митною декларацією від 03.12.2014 №500060001/2014/040028 у загальному розмірі 56 023,14 грн. перерахована згідно положень ст. 55 МКУ, розділу X Кодексу до Державного бюджету України.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Як вказує ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Слід зазначити, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму Імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Суд вважає за необхідним зазначити, що якщо органом доходів і зборів виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Так судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів №500060001/2014/610235/2 від 03.12.2014 р. зазначено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують митну вартість, містяться розбіжності, а саме: - відповідно до п. п. 3.1 та 3.2 зовнішньоекономічного контракту від 02.10.2014 № 10-2014 зазначено, що сплата за товари здійснюється, як у вигляді передплати, так і можливе відстрочення платежу та оплата за товар здійснюється згідно інвойсів. У інвойсах наданих до митного оформлення відсутні жодні відомості щодо порядку здійснення розрахунку за товари.

- згідно до інвойсів від 22.10.2014 № 100-343 та від 02.12.2014 № 100-343-1 поставка товарів здійснюється на умовах СІF Одеса. В наданих до митного оформлення документах відсутні страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

- у інвойсі від 22.10.2014 № 100-343 відсутній підпис іноземного контрактоутримувача.

Вказані зауваження, викладені Південною митницею Міндоходів у Рішенні про коригування митної вартості товарів можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини впливають на формування митної вартості товару (відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Дані про митну вартість і її складові повинні піддаватися обчисленню, тобто митниця повинна мати можливість їх перевірити (наприклад, чи включені в ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати (за наявності) на страхування, перевантаження, складування, зберігання товару за межами митної території України, пов'язані з транспортуванням цього товару).

Слід зазначити, що згідно з п. 4.4. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631, митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, декларацією митної вартості; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

Матеріалами справи підтверджено, що у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № №500060001/2014/00707 вказується, що причиною відмови у митному оформленні (випуску) товарів є винесення рішення про коригування митної вартості № 500060001/2014/610235/2 від 03.12.2014 р., яким встановлено розбіжності у поданих декларантом документах.

Суд звертає увагу, що приписами ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України встановлено правило за яким орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: для підтвердження митної вартості товару.

На підставі аналізу наведених вище норм суд дійшов висновку, що законом чітко встановлено умови, за наявності яких у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

На думку законодавця, сумніви є обґрунтованими, якщо документи: містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган Міндоходів повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

З огляду на зазначене, враховуючи результати перевірки, невідповідності відомостей у наданих документах, відсутності підтвердження числових значень складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача підстав для визнання заявленої декларантом митної вартості.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано Картку відмови в прийнятті митної декларації № 500060001/2014/00707 від 03.12.2014року.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За таких умов суд вважає, що у митного органу були всі підстави ставити під сумнів заявлену митну вартість товару, а відтак посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

12 травня 2015 року.