Справа № 2/а/0417/345/2012
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2015 рокусправа № 2/а/0417/345/2012

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради про визнання протиправними дій, -

встановив:

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради, відповідно до якого просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати не в повному обсязі щорічної допомоги на оздоровлення інваліду 3-ї групи за 2011 та 2012 роки;

- стягнути з відповідача недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік в розмірі 4112,00 грн. та за 2012 рік у розмірі 4376,00 грн.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та є інвалідом 3-ї групи (а.с. 9).

Виплата допомоги на оздоровлення за 2011 рік була здійснена 24 січня 2012 року, отже саме з цього часу позивач дізнався про порушення своїх прав, щодо отримання такої допомоги в розмірі меншому ніж передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на те, що позивач про порушення своїх прав дізнався 24 січня 2012 року а звернувся до суду лише 06 грудня 2012 року, тобто більше ніж за шість місяців, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропуску позивачем встановленого строку.

Разом з тим, у відповідності до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Оскільки позивач не звертався до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, та не навів поважних підстав для поновлення такого строку, адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

З наведеного вбачається, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог за 2011 рік.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Що стосується позовних вимог за 2012 рік апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог, з огляду на наступне.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена щорічна допомога на оздоровлення, в тому числі інвалідам 3 групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету.

Частинами 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Відповідно до пункту 5 статті 51 Бюджетного кодексу розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 4 Бюджетного Кодексу України до нормативно-правових актів, які регулюють бюджетні відносини в Україні належать нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, які прийняті на підставі та на виконання Бюджетного кодексу та інших законів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі № 20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

22 грудня 2011 року прийнято Закон України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", який, згідно пункту 1 Прикінцевих положень, набрав чинності з 01 січня 2012 року.

Пунктом 3 Прикінцевих положень установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року зазначено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність здійснення виплат у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Доводи апеляційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду підлягає частковому скасуванню, з постановленням нового рішення про залишення позовних вимог за 2011 рік без розгляду.

Керуючись ч. 10 ст. 183-2, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2012 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради по виплаті не в повному обсязі щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік та стягнення допомоги у розмірі 4112,00 грн. - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині залишити без розгляду.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 22 квітня 2015 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов