Справа № 2а-11688/09/1570
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2015р. м. Київ К/9991/84153/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІГРА»

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року

у справі №2а-11688/09/1570

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІГРА»

до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси

про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІГРА» (далі - позивач) звернулось до суду з позовами до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси (далі - відповідач) про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 21 січня 2009 року № .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року позов був задоволений частково. Визнано частково протиправним та скасовано рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 21 січня 2009 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій до ТОВ «ІГРА» на суму 6460,00 грн. В задоволені решти позовних вимог було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року було скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволені позову відмовлено.

В касаційній ТОВ «ІГРА», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПА в Одеській області була проведена перевірка за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, а саме: господарської одиниці - залу гральних автоматів, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 62/2, та належить суб'єкту підприємницької діяльності - ТОВ «ІГРА», за результатом якої складений акт на бланку № 000499 від 15 січня 2009 року № 0237/15/32/23/33721690 (зареєстрований за №0031/15/54/23/33721690 від 19 січня 2009 року).

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які полягали у здійсненні позивачем розрахункових операцій у сфері надання послуг у сфері грального бізнесу із застосуванням 20 гральних автоматів (всі знаходились в робочому стані та підключені до електромережі), які не обладнані блоками фіскальної пам'яті, не зареєстровані та не переведені у фіскальний режим роботи.

21 січня 2009 року на підставі вказаного акта перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси прийняла рішення № , яким на підставі пункту 2 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосувала до ТОВ «ІГРА» штрафні (фінансові) санкції у сумі 6800,00 грн.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що під час перевірки був встановлений лише один факт проведення розрахункової операції через один гральний автомат на суму 10,00 грн., а відносно інших 19 гральних автоматів такого порушення встановлено не було, з урахуванням того, що законом встановлена відповідальність за факт проведення розрахункової операції зі споживачами через незареєстрований, неопломбований та непереведений у фіскальний режим реєстратор розрахункових операцій, а не за невиконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1315 щодо не обладнання гральних автоматів фіскальними пристроями.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що починаючи з 01 липня 2008 року Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій містить модель реєстратора під назвою «Фіскал», сфера застосування якого - казино, зали гральних автоматів, фіскалізація гральних автоматів, торгівля та послуги гральних закладів, в той час як позивач на жодному пристрої (обладнанні), вказану модель реєстратора не встановив, не зареєстрував, не опломбував та не перевів у фіскальний режим роботи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) на суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при наданні послуг у сфері грального бізнесу законодавець покладає обов'язок проводити розрахункові операції через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, видавати розрахунковий документ встановленої форми, а також застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Статтею 11 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що терміни переведення суб'єктів господарювання на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, Державної податкової адміністрації України та Національного банку України

Пунктом 6 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2001 року №121 «Про терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено термін переведення суб'єктів підприємницької діяльності, які працювали у сфері грального бізнесу із використанням гральних автоматів до 31 грудня 2006 року.

Абзацом 1 статті 12 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на території України у сферах, визначених цим Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті реєстратори розрахункових операцій вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2001 року № 121 «Про терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) на Міністерство промислової політики України було покладено обов'язок забезпечити організацію розроблення автоматів з продажу товарі (послуг), які відповідатимуть зазначеним вимогам, а також запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної пам'яті) для оснащення автоматів, що вже діють.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 01 липня 2008 року № 430, від 10 вересня 2008 року № 581 «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій у новій редакції» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до Державного реєстру було включено комп'ютерно-касову систему «Фіскал», яка призначена для фіскалізації гральних автоматів, автоматизації збору, обліку і контролю даних про функціонування залів гральних автоматів.

Таким чином, з вищевикладеного випливає, що держава виконала взятий на себе обов'язок щодо забезпечення переведення суб'єктів господарювання на облік розрахункових операцій у готівковій формі при використанні гральних автоматів із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій.

Як встановлено судом апеляційної інстанцій та підтверджується матеріалами справи, перевірка господарської одиниці, яка належать позивачу, була проведена після включення вищезазначеної комп'ютерно-касової системи до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, а відтак вина позивача у порушенні ним порядку використання реєстраторів розрахункових операцій має місце.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач використовував гральні автомати, які не були переведені у фіскальний режим роботи. Ці обставини у позовних заявах ТОВ «ІГРА» не заперечувало. Використання позивачем реєстратора розрахункових операцій, який включений до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій наказом Державної податкової адміністрації України, не забезпечувало фіскалізацію кожного грального автомата з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій на індивідуальному гральному автоматі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про правомірність оспорюваного рішення та відсутність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ТОВ «ІГРА» підлягає залишенню без задоволення, а постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІГРА» залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна