Справа № 810/780/15
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року № 810/780/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Терлецької О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доПереяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 17.02.2015 № прийняте з порушенням норм матеріального права, є таким, що суперечить нормам чинного законодавства України та підлягає скасуванню.

В призначений день та час у судове засідання сторони не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Від представника позивача та представника відповідача до суду надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У зв'язку з тим, що сторони розгляд справи просили проводити без їх участі, з огляду на це суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження на основі наявних в матеріалах справи доказів.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував з підстав, викладений у письмових запереченнях на адміністративний позов, у задоволення позовних вимог просив відмовити.

Всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, код за ЄДРПОУ: НОМЕР_2.

З матеріалів справи встановлено, що Переяслав-Хмельницькою ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено перевірку позивача, за результатами якої складено Акт від 03.02.2015 № 18/1700- «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, за період з 01.01.2013 по 31.12.2013».

В ході проведення перевірки встановлено, що позивач за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування та звітувався відповідно до Податкового кодексу України.

Перевіркою правильності визначення обсягу виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за період перевірки встановлено заниження виручки від наданих послуг.

Облік доходів, отриманих від підприємницької діяльності позивача за період перевірки вів в Книзі обліку доходів та витрат, яка зареєстрована Яготинським відділенням Переяслав-Хмельницької ОДПІ, відповідно до встановленої форми.

Перевіркою встановлено, що виручка, яка відображена в Книзі обліку доходів та витрат за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 становить - 877 485, 20 гривень.

Торгова виручка, яка надійшла на розрахунковий рахунок за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 становить 670 844, 00 гривень. таким чином відповідач дійшов висновку, що виручка від реалізації м'ясних виробів за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 становить 1 548 329, 20 гривень.

Таким чином, документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 291.4 статті 291, пункту 292.1 статті 292 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи-підприємця дохід, отриманий протягом податкового звітного періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій). Відповідно виручка від реалізації м'ясних виробів за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 становить - 1 548 329, 20 гривень; пункту 293.8 статті 293 Податкового кодексу України, платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому звітному періоді обсяг доходу, до суми перевищення зобов'язані застосувати ставку податку у розмірі 15 %, що встановлено за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 (1 548 329, 20 гривень - 1 000 000, 00 гривень = 548 329, 2 гривень * 15 % = 82 249, 38 гривень).

За результатами перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 17.02.2015 № за платежем: єдиний податок з фізичних осіб, на суму грошового зобов'язання за основним платежем - 82 249, 38 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями - 20 562, 34 гривень.

Позивач зазначив, що всю отриману виручку в сумі 877 485, 20 гривень від реалізації м'ясних виробів за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 оприбуткував у відповідності до вимог чинного законодавства, що відображено в Книзі обліку доходів та витрат. Таким чином, не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд його скасувати, що і є предметом даного позову.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що податкове повідомлення-рішення є правомірним, підстави для його скасування відсутні.

Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України передбачено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України, фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Абзацем 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Як встановлено судом, позивач здійснював оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності за перевіряємий період на спрощеній системі оподаткування на другій групі платника єдиного податку.

Відповідно до пункту 292.1 статті 292 Податкового кодексу України, доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Пунктом 292.13 статті 292 Податкового кодексу України передбачено, що дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої та п'ятої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 оприбутковано дохід в сумі 877 485, 20 гривень у відповідності до вимог чинного законодавства, що підтверджується копією витягу з Книзі обліку доходів та витрат.

Суд зазначає, що для перевірки дотримання позивачем гранично допустимого обсягу виручки у період перебування на спрощеній системі оподаткування, службові особи контролюючого органу на підставі первинних документів повинні були встановити факт реалізації товарів та обсяг саме отриманої платником виручки від такої реалізації.

Однак суд звертає увагу, що в Акті перевірки відповідачем на підставі первинних документів обліку платника податків, інших належних та допустимих доказів в розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України факту отримання виручки від реалізації товарів у відповідному обсязі не встановлено. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якому лежить обов'язок доказування згідно зі статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідні докази суду не надав, у матеріалах справи такі докази відсутні.

Згідно з пунктами 1.5-1.7 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 № 395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 за № 607/23139, Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Акт від 03.02.2015 № 18/1700- «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, за період з 01.01.2013 по 31.12.2013» зазначеним вимогам не відповідає, оскільки факт отримання позивачем виручки в обсязі, що перевищує гранично допустимі межі для платника єдиного податку, відповідачем жодними документальними доказами не підтверджено.

Твердження податкового органу про надходження на розрахунковий рахунок позивача за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 торгової виручки від реалізації товару в сумі 670 844, 00 гривень окремо від суми 877 485, 20 гривень, яка зазначена в Книзі обліку доходів та витрат, під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Натомість досліджена копія виписки по особовому рахунку позивача № 9001 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 у ПАТ «Банк «Київська Русь» не містить відомостей, які б підтверджували висновки відповідача, що саме сума 670 844, 00 гривень є окремою сумою виручки від суми 877 485, 20 гривень, яка зазначена в Книзі обліку доходів та витрат.

Суд критично ставиться до таких тверджень відповідача з посиланням на джерела доказів, зокрема, щодо виписки по особовому рахунку позивача № 9001 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 у ПАТ «Банк «Київська Русь», яка лягла в основу висновків перевірки як єдиний беззаперечний доказ порушення позивачем вимог податкового законодавства, у зв'язку з тим, що у відповідності до вимог пункту 292.13 статті 292 Податкового кодексу України, дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 цього Кодексу.

Як зазначалося вище, у відповідності до статті 296 Податкового кодексу України, платники єдиного податку ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1 - 296.1.3 цього пункту.

Саме статтею 296 Податкового кодексу України визначено джерело фактичних даних щодо обсягу отриманого доходу платником єдиного податку, яким є Книга обліку доходів платника єдиного податку. Суд зазначає, що Книга обліку доходів та витрат позивача відповідає вимогам податкового законодавства та містить вичерпну інформацію щодо оприбуткованого позивачем доходу за реалізований товар у перевіряємому періоді, а твердження відповідача з посиланням на виписку по особовому рахунку позивача № 9001 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 у ПАТ «Банк «Київська Русь» є помилковим, а висновки Акта перевірки зроблені виключно на припущеннях посадових осіб податкового органу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв'язку з наведеним, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України та є підставами для скасування податкового повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 17.02.2015 № , а тому, адміністративний позов підлягає задоволенню.

В силу пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій та винесення відповідних рішень.

Суд, всебічно та об'єктивно дослідивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 53, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 122, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 17.02.2015 № .

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 205 (двісті п'ять) гривень 63 копійки.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.