Справа № 603/267/15-а
Суддя: Галіян І. М.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/267/15-а
Провадження № 2-а/603/18/2015
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді - Галіяна І. М.

при секретарі Пшеничняк В.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Монастириська справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Бучацько-Монастириського об`єднаного районного військового комісаріату

про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника Бучацько-Монастириського об`єднаного районного військового комісаріату не з`явився ,-

в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з адміністративним позовом до Бучацько-Монастириського об`єднаного районного військового комісаріату про визнання незаконною та скасування постанови №11 від 29 квітня 2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 210-1 КУпАП.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 28 квітня 2015 року старшим офіцером відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Бучацько-Монастириського об`єднаного районного військового комісаріату ОСОБА_2 відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення № 11 від 28 квітня 2015 року за статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), за результатами розгляду якого, 29 квітня 2015 року тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара Бучацько-Монастириського об`єднаного районного комісаріату полковником ОСОБА_3 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №11 від 29 квітня 2015 року, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 210-1 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень, з якою він не погоджується, так як оскаржувана постанова складена з грубим порушенням законодавства й у ній жодним чином не доведено вини позивача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Жодної позиції з приводу адміністративного позову в заяві представник не відобразив.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №11 від 28 квітня 2015 року, складеного старшим офіцером відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Бучацько-Монастириського об`єднаного районного військового комісаріату старшим лейтенантом ОСОБА_2 , в результаті перевірки, близько 15 год. 30 хв., встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 210-1 КУпАП.

29 квітня 2015 року, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення № 11 від 29 квітня 2015 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, за порушення ч. 16 ст. 18 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з тим, що ним не забезпечено на території населеного пункту виконання законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Спірні правовідносини врегульовані Кодексом України про адміністративні правопорушення та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон), якими визначено умови і порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення й визначено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки цих суб`єктів мобілізації.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складення; посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписи ст. 283 КУпАП передбачають, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Проаналізувавши матеріали адміністративного провадження, суд вважає що ні протокол ні оспорювана постанова, зазначеним вимогам закону не відповідають.

Зокрема, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначено суть, дату, місце, обставини вчинення правопорушення та не встановлено належним чином наявність події адміністративного правопорушення.

Крім того, норма ч. 1 ст. 210 КУпАП є бланкетною, зокрема постанова про притягнення до відповідальності за цією нормою, у відповідності до ст. 283 КУпАП, повинна містити також і посилання на конкретну норму Закону, за порушення якої наступає відповідальність. Так, у постанові вказано, що позивачем порушено «ч.16 ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»», відповідно до якої виконавчі органи сільських, селищних, міських рад забезпечують на території відповідних населених пунктів виконання законів України та інших нормативно правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації. Однак, дана норма закону є теж бланкетною, а вказівки на нормативний акт, який було порушено, всупереч ст. 283 КУпАП ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові про накладення адміністративного стягнення немає.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім цього, в оскаржуваній постанові № 11 від 29 квітня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутні відомості про те, що суб`єкт владних повноважень визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке притягнув до адміністративної відповідальності, що є неприпустимим з точки зору основних принципів притягнення особи до юридичної відповідальності.

Між тим, як вбачається із пояснень, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №11 від 28 квітня 2015 року в графі «пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності», позивач ОСОБА_1 , із відомостями які зазначені в протоколі не згідний, оскільки свої обов`язки виконує належним чином. Зокрема зазначено, що «з території сільської ради с. Ковалівка один громадинин знаходиться в зоні АТО, один 27 квітня 2015 року пішов на строкову службу, один 25 квітня 2015 року прийшов із строкової служби».

Також, як встановлено в судовому засіданні, головою сільської ради с. Ковалівка вживалися заходи щодо належного оповіщення осіб, яких необхідно було викликати в ОРВК для уточнення військово-облікових данних, та призовників, явку яких необхідно було забезпечити для проходження медичної комісії, зокрема, як вбачається з довідок № 80 від 26 січня 2015 року, №78 від 27 січня 2015 року, №79 від 26 січня 2015 року, №97 від 02 лютого 2015 року, №182 від 12 березня 2015 року, № 181 від 12 березня 2015 року, № 54 від 21 січня 2015 року, №98 від 02 лютого 2015 року виданих виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про те, що громадяни: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 - не зареєстровані та в даний час не проживають на території с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області; громадяни ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на даний час відсутні за місцем проживання; громадяни ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 зареєстровані, однак в даний час не проживають на території с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області. Крім того, як вбачається з письмових пояснень родичів ОСОБА_17 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_16 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_31 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_32 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_15 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_27 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_10 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_33 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_34 від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_30 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_35 від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_36 від 21 квітня 2015 року, ОСОБА_37 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_38 від 21 квітня 2015 року, ОСОБА_29 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_39 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_40 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_41 від 29 квітня 2015 року, ОСОБА_42 від 29 квітня 2015 року, ОСОБА_43 від 29 квітня 2015 року, ОСОБА_44 від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_45 від 16 квітня 2015 року - вищевказані особи знаходяться за межами України; з письмових пояснень родичів ОСОБА_46 від 06 травня 2015 року, ОСОБА_20 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_47 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_48 від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_49 від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_50 від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_51 від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_52 від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_53 від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_54 від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_28 від 16 квітня 2015 року від 16 квітня 2015 року, вбачається, що вищезазначені особи проживають за межами області, зв`язок з ними відсутній.

Крім того, згідно дослідженої в судовому засіданні довідки виданої Національним університетом «Одеська юридична академія» Прикарпатського юридичного інституту, один із призовників ОСОБА_55 є студентом 2 курсу денної форми навчання Національного університету «Одеська юридична академія» Прикарпатського юридичного інституту, з терміном закінчення навчання 30 червня 2017 року.

Вищенаведені докази свідчать, що позивачем ОСОБА_1 належним чином здійснюється забезпечення на території населеного пункту виконання законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Окрім цього, як випливає із санкції ч.1 ст. 210-1 КУпАП розмір штрафу встановлено від 510 до 1700 грн.

Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим суд вважає, що посадовою особою при накладенні стягнення, на вищевказану норму закону взагалі уваги не звернуто, оскільки не мотивовано які саме обтяжуючі обставини дали підстави застосувати до позивача стягнення у вигляді штрафу в максимальному його розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, посилання позивача на вимоги п.1 ст. 247 КУпАП відповідно до яких відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, оскільки в супереч вищезазначеним нормам, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які давали би підстави для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 210 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте не скористався своїм правом надати суду заперечення проти позовних вимог та доказів на їх підтвердження для спростування аргументів позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 159, 163, 167, 247 КАС України, суд, -

у х в а л и в :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бучацько-Монастириського об`єднаного районного військового комісаріату про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати постанову Бучацько-Монастириського об`єднаного районного військового комісаріату №11 від 29 квітня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 210-1 КУпАП у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.- незаконною.

Скасувати постанову Бучацько-Монастириського об`єднаного районного військового комісаріату №11 від 29 квітня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 210-1 КУпАП у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає оскарженню в порядку та в строки передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя І. М. Галіян