Справа № 607/3172/14а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 4937/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Заверухи О.Б., Курильця А.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.04.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі Тернопільської області про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії.

Позивачка посилалася на те, що в 2006-2014 роках відповідач зобов'язаний був здійснити перерахування пенсії, тобто привести у відповідність до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та рішень Конституційного суду України розмір виплати її пенсії з врахуванням права на надбавку як дитині війни.

Позивачка просила зобов'язати відповідача виплатити на її користь недоплачене як дитині війни підвищення до пенсії, починаючи з 1.01.2006 року та проводити виплату такого підвищення довічно.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.04.2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії за період з 1.01.2006 року по 4.09.2013 року залишено без розгляду.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.04.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила позивачка ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є протиправною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона має право на отримання підвищення до пенсії як дитина війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову суперечить законодавству України, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову , суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстави для виплати позивачці підвищення до пенсії в розмірі визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в період з 5.09.2013 року відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та є правильними.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дитиною війни, що підтверджується тимчасовою довідкою, копія якої долучена до матеріалів справи .

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

14.06.2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19.06.2011 року. Пунктом 7 ч.1 цього Закону Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено п.4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14.06.2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», 6.07.2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» також було встановлено, що норми і положення ст. 5 та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

З 1.01.2012 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» розмір виплати надбавки «дітям війни» встановлено в розмірі 7% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність в сумі 57,54 грн., з 1.04.2012 - 58,66 грн., з 1.07.2012 - 59,08 грн., з 1.10.2012 - 59,92 грн., з 1.12.2012 - 61,88 грн., з 1.01.2013 року виплачується в розмірі - 62,58 грн.

Отже, нарахування та виплата дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, за період до 23.07.2011 року повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а після 23.07.2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 6.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», Законів України «Про Державний бюджет України на відповідний рік».

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії за період з 5.09.2013 року.

Судом першої інстанції при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам у справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.04.2014 року по справі № 607/3172/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : О.Б.Заверуха

А.Р. Курилець