Справа № 398/10607/13-а
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2015 рокусправа № 398/10607/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2014 року у справі № 398/10607/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Магазин "Конвалія", Олександрійська міська рада, про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2013 року позивач звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради про визнання відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень та просить винести постанову, якою визнати відсутність в Управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради компетенції (повноважень) на звернення до суду з вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, відчуженого у процесі приватизації та його повернення у комунальну власність.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 09.08.2013 року управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради, як правонаступник фонду комунального майна Олександрійської міської ради, звернулося до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу приміщення недійсним, повернення нежитлового приміщення у комунальну власність.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 05.09.2013 року відкрито провадження у справі № 398/6714/13-ц за позовом управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради.

Тому позивач звернулася до суду першої інстанції та вважає, що відповідач не мав права на звернення до суду з вищевказаним позовом з огляду на відсутність у нього відповідних повноважень.

Вирішуючи спір у справі та відмовляючи у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу, діяв у відповідності вимогам ЦПК України, відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог відносно встановлення відсутності компетенції для звернення з позовною заявою про визнання недійсною угоду. Вимога про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноваження) суб'єкта владних повноважень, у відповідності з п.6 ч.4 ст.105 КАС України, може бути пред'явлена лише у випадку оскарження фізичною особою чи юридичною особою рішення (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо неї, але у даному випадку позивач оскаржує компетенцію суб'єкта щодо звернення до суду з позовом у порядку ЦПК України.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У контексті з положеннями ч. 1 ст. 6 КАС України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах при здійсненні суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 4 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи не вчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

При цьому, за загальними нормами, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло.

Суд першої інстанції правильно визначив, що право фізичної особи, яка не є суб'єктом владних повноважень на звернення до суду з позовними вимогами щодо встановлення відсутності компетенції у суб'єкта владних повноважень законодавчо не передбачено, а отже позивачем невірно обраний спосіб захисту свого права, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст.212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов