Справа № 805/197/15-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2015 р. Справа № 805/197/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченко Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області про визнання дій протиправними та скасування постанов, -

встановив:

21 січня 2015 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (далі - відповідач або ВДВС), в якому позивач просив:

1. визнати незаконними дії державного виконавця ВДВС Гаврилової Г.О. щодо винесення 16 червня 2014 року, тобто за межами строку, відведеного законодавством для проведення цих дій, постанов про приєднання виконавчих проваджень ВП № 43383010, ВП № 43382840, ВП № 43383176, ВП № 43383711 до зведеного виконавчого провадження ВП № 43703915;

2. скасувати постанови державного виконавця ВДВС Гаврилової Г.О. від 16 червня 2014 року про приєднання виконавчих проваджень ВП № 43383010, ВП № 43382840, ВП № 43383176, ВП № 43383711 до зведеного виконавчого провадження ВП № 43703915, як винесених за межами строку, встановленого законодавством;

3. визнати незаконними дії начальника ВДВС Сахова Є.В., які полягали в прийнятті рішення про об'єднання виконавчих проваджень за межами строків, передбачених законодавством;

4. визнати протиправними дії державного виконавця ВДВС Гаврилової Г.О. щодо винесення постанови від 16 червня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

5. скасувати постанову державного виконавця ВДВС Гаврилової Г.О. від 16 червня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

6. зобов'язати ВДВС зняти арешт з належних ОСОБА_1 транспортних засобів: SWIDNIK 23.61 сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1; VOLKSWAGEN TRONSPORT чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3; TOYOTA RAV-4 білого кольору, номерний знак НОМЕР_4.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що 15 липня 2014 року під час розгляду Жовтневим районним судом м. Маріуполя його скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Гаврилової Г.О. йому стало відомо про те, що в провадженні ВДВС перебуває зведене виконавче провадження, в якому він має статус боржника. 21 липня 2014 року позивач ознайомився з матеріалами зведеного виконавчого провадження і отримав копії спірних постанов.

Позивач доводив, що спірні постанови є протиправними та такими, що винесені з порушенням законодавства.

21 січня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 41644643 з примусового виконання виконавчого листа № 2/236/9/2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 229,25 грн.

22 травня 2014 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 43383010, ВП № 43382840, ВП № 43383176, ВП № 43383711 з примусового виконання постанов державного виконавця від 05 березня 2014 року та від 14 травня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафів, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

За твердженням позивача, постанови про накладення на нього штрафу, стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій винесені у виконавчому провадженні ВП № 42191703, закінченому 14 травня 2014 року. Оскільки це виконавче провадження закінчено, позивач не є у ньому стороною.

16 червня 2014 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесені постанови про приєднання виконавчих проваджень ВП № 43383010, ВП № 43382840, ВП № 43383176, ВП № 43383711, ВП № 416644643 до зведеного виконавчого провадження ВП № 43703915.

Посилаючись на ст.25, ст.30, ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», п.3.8.1. Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (із змінами та доповненнями), позивач доводив, що виконавчі провадження щодо одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження або приєднуються до зведеного виконавчого провадження не пізніше наступного для після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання. Строк добровільного виконання рішення визначений ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» і становить до семи днів з моменту винесення постанови.

Таким чином, виконавчі провадження ВП № 43383010, ВП № 43382840, ВП № 43383176, ВП № 43383711 мали бути об'єднані, а відповідні постанови винесені не пізніше 29 травня 2014 року.

З огляду на те, що відповідно до ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа, державний виконавець Гаврилова Г.О. у незаконний спосіб протиправною бездіяльністю збільшила строк примусового виконання виконавчого провадження ВП № 41644643 на 17 днів.

Оскільки постанова про приєднання виконавчого провадження чи про об'єднання виконавчих проваджень виноситься державним виконавцем на підставі рішення начальника відділу державної виконавчої служби, позивач вважав незаконним рішення начальника ВДВС Сахова Є.В., що мало наслідком оспорюване приєднання виконавчих проваджень до зведеного.

Посилаючись на ч.6 ст.52, ч.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», п.3.8.2. Інструкції з примусового виконання рішень, позивач стверджував, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. За зведеним виконавчим провадженням арешт на майно боржника накладається у межах загальної суми стягнення, виконавчого забору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Позивач доводив, що вартість трьох транспортних засобів, на які накладено арешт спірною постановою, істотно перевищує суму стягнення (2 041,72 грн.), що свідчить про зловживання державним виконавцем наданими йому правами і про порушення вимог ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження».

Додатково в обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на той факт, що він є фізичною особою-підприємцем і здійснює роздрібну торгівлю непродовольчими товарами.

Позивач стверджував, що на підставі ч.5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» пропонував державному виконавцю звернути стягнення на майно, що використовується позивачем для здійснення підприємницької діяльності.

Крім того, з 24 лютого 2014 року на примусовому виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження ВП № 42172464 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 1 250,00 грн.

Стягнуті на користь позивача 1 250,00 грн. вже перебувають на рахунках ВДВС. 15 липня 2014 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. підготовлено розпорядження-рахунок 16/87 і винесена постанова про перерахування цієї суми в рахунок погашення боргових зобов'язань позивача за штрафом, виконавчим збором і витратами на проведення виконавчих дій.

На цих підставах позивач стверджував, що накладення арешту на належні йому транспортні засоби суперечить ч.1 ст.11, ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, позивач наполягав на задоволенні позову (а.с.3-9).

Відповідач свого ставлення до заявлених позовних вимог не висловив.

Про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином відповідно до ст.38, ч.4 ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), про що свідчить звіт про надіслання електронної судової повістки (а.с.51).

Позивач у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.9, 39-40, 42).

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду не надав.

На підставі ч.4 ст.122, ч.4 ст.128 КАС України справа розглянута в письмовому провадженні за наявними в ній документами.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

За даними он-лайн сервісу отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР), запровадженого Міністерством юстиції України (https://usr.minjust.gov.ua), встановлено таке.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця 09 листопада 1994 року, про що 28 листопада 2005 року до ЄДР внесений запис за номером 2 007624. Його основним видом економічної діяльності за КВЕД є код 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Відповідач - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (ідентифікаційний код 34908779) зареєстрований у якості юридичної особи, про що 29 березня 2007 року до ЄДР внесений запис за номером 1 005686.

На примусовому виконанні у ВДВС перебуває низка виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів.

1. З приводу виконавчого провадження № 710/6 (номер за Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень 41644643) судом встановлені наступні обставини.

20 січня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до ВДВС із заявою, датованою 16 січня 2014 року, в якій просила відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/263/9/2013 (а.с.119).

Разом з цією заявою поданий виконавчий лист № 2/263/9/2013, виданий 31 грудня 2013 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя на підставі рішення Апеляційного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні майном та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи: Маріупольська міська рада, КП «Маріупольське БТІ», про визнання дій незаконними та усунення перешкод у користуванні майном.

Виконавчий лист № 2/263/9/2013, виданий 31 грудня 2013 року, стосувався стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору, на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, правову допомогу, по 229,25 грн. з кожного. За цим виконавчим документом боржником є ОСОБА_1, стягувачем - ОСОБА_4 (а.с.118).

22 січня 2014 року державним виконавцем Ткаченко Р.М. відкрито виконавче провадження ВП № 41644643 з примусового виконання виконавчого листа № 2/263/9/2013, виданого 31 грудня 2013 року Апеляційним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору та ІТЗ розгляду справи, правової допомоги по 229,25 грн. з кожного.

Сторонами виконавчого провадження ВП № 41644643 є боржник ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_4 Боржнику наданий семиденний строк для добровільного виконання цього рішення (а.с.15, 117).

Разом із супровідним листом від 23 січня 2014 року № В16 постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 41644643 надіслана на адресу боржника і стягувача (а.с.116). Ця постанова отримана боржником під особистий підпис 17 лютого 2014 року (а.с.117).

12 лютого 2014 року з метою встановлення майнового становища боржника на адресу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя та ЦНППВАЗ-2 м. Маріуполя надісланий запит державного виконавця за № В16 (а.с.111).

13 лютого та 18 березня 2014 року від ЦНППВАЗ-2 м. Маріуполя державним виконавцем отримані відомості про те, що на ім'я ОСОБА_1 зареєстровані транспортні засоби: SWIDNIK 23.61 сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1; VOLKSWAGEN TRONSPORT чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3; TOYOTA RAV-4 білого кольору, номерний знак НОМЕР_4 (а.с.99, зворотній бік а.с.111).

За інформацією, наведеною у листі Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя від 17 лютого 2014 року № 4270/6, на обліку в органах Пенсійного фонду ОСОБА_1 не перебуває і пенсію не отримує (а.с.112).

03 березня 2014 року у виконавчому провадженні ВП № 41644643 державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідно до якої стягненню з ОСОБА_1 підлягав виконавчий збір у сумі 22,92 грн.

Ця постанова винесена на підставі ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» і мотивована тим, що боржник не виконав рішення у строк, наданий для його добровільного виконання (а.с.114-115).

Постанова надіслана на адресу ОСОБА_1 07 березня 2014 року разом із супровідним листом від 05 березня 2014 року № В16/710. Одночасно з цим боржнику надіслані винесені у виконавчому провадженні ВП № 42191612 постанови від 05 березня 2014 року про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу; відповідь на скаргу від 28 лютого 2014 року на протиправне відкриття виконавчого провадження, а також постанову про розгляд заяви про відвід державного виконавця. Також ОСОБА_1 повідомлено, що 12 березня 2014 року відбудеться повторна перевірка стану виконання судового рішення за виконавчим провадженням ВП № 42191612 (а.с.113).

13 березня 2014 року на адресу ОСОБА_1 надісланий виклик державного виконавця № В16, яким боржника зобов'язано з'явитися 17 березня 2014 року до ВДВС для надання документів, підтверджуючих про сплату боргу (а.с.110).

З метою встановлення майнового стану боржника надіслані запити державного виконавця до Пенсійного фонду України (від 22 травня 2014 року № 4904938, № 4904952), та до Державної податкової служби України (від 22 травня 2014 року № 4904921, № 4904924).

22 травня 2014 року Пенсійним фондом України надана відповідь № про відсутність відомостей щодо ОСОБА_1 як про особу, яка отримує пенсію (а.с.106).

23 травня 2014 року Державною податковою службою України надана відповідь № про відсутність інформації про джерела отримання доходів ОСОБА_1 як боржником-фізичною особою (а.с.105).

23 травня 2014 року Державною податковою службою України надана відповідь № з інформацією про наявність 2 рахунків, відкритих в Маріупольській філії ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я ОСОБА_1 (а.с.104).

29 травня 2014 року Пенсійним фондом України надана відповідь № про відсутність відомостей про останнє місце роботи ОСОБА_1 як особи-боржника, яка працює за трудовим чи цивільно-правовим договором (а.с.107).

02 червня 2014 року ОСОБА_1 з'явився до державного виконавця Гаврилової Г.О. та надав усні пояснення з приводу наявності складнощів, пов'язаних з оплатою штрафів та виконавчого збору, про що свідчить відповідна заява боржника (а.с.109).

16 червня 2014 року на підставі ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про приєднання виконавчого провадження ВП № 41644643 до зведеного виконавчого провадження ВП № 43703915, яке веде ВДВС. Постанова мотивована тим, що на виконанні перебуває декілька виконавчих проваджень щодо одного боржника (а.с.18, 108).

16 червня 2014 року на підставі ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП № 41644643 державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, відповідно до якої стягненню з ОСОБА_1 підлягали витрати на проведення виконавчих дій у сумі 33,18 грн. Того ж дня ця постанова затверджена начальником ВДВС Саховим Є.В. (а.с.103).

Вказана постанова надіслана на адресу ОСОБА_1 разом із супровідним листом від 16 червня 2014 року № В16/710 (а.с.102).

16 червня 2014 року на підставі ст.59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст.11, 52 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП № 41644643 державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про арешт коштів боржника.

Постанова мотивована тим, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/263/9/2013, виданого 31 грудня 2013 року Апеляційним судом, та постанов б/н від 14 травня 2014 року, від 05 березня 2014 року, від 13 березня 2014 року, від 05 березня 2014 року, від 16 червня 2014 року, від 03 березня 2014 року, виданих ВДВС, про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору та ІТЗ розгляду справи, правової допомоги по 229,50 грн. з кожного, стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 33,18 грн., виконавчого збору в розмірі 22,92 грн., штрафу в розмірі 680,00 грн., штрафу в розмірі 340,00 грн., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 56,37 грн., виконавчого збору в розмірі 680,00 грн., встановлено, що боржник має відкриті рахунки у банківських установах.

На цій підставі постановлено накласти арешт на кошти, що містяться на двох рахунках, що належать боржнику ОСОБА_1 та відкриті в Маріупольській філії ПАТ КБ «Приватбанк», у межах суми 2 041,72 грн. Арешт поширено також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту (а.с.101).

Разом із супровідним листом від 16 червня 2014 року № В16/710 постанова про арешт коштів боржника надіслана на адресу ОСОБА_1, ОСОБА_4 та до ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.100).

16 червня 2014 року на підставі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП № 41644643 державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постанова мотивована тим, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/263/9/2013, виданого 31 грудня 2013 року Апеляційним судом, та постанов б/н від 14 травня 2014 року, від 05 березня 2014 року, від 13 березня 2014 року, від 05 березня 2014 року, від 16 червня 2014 року, від 03 березня 2014 року, виданих ВДВС, про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору та ІТЗ розгляду справи, правової допомоги по 229,50 грн. з кожного, стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 33,18 грн., виконавчого збору в розмірі 22,92 грн., штрафу в розмірі 680,00 грн., штрафу в розмірі 340,00 грн., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 56,37 грн., виконавчого збору в розмірі 680,00 грн., встановлено, що ОСОБА_1 належать транспортні засоби, а згідно з заявою боржника від 02 червня 2014 року самостійно сплатити суму боргу він не має можливості.

На цій підставі постановлено накласти арешт на транспортні засоби: SWIDNIK 23.61 сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1; VOLKSWAGEN TRONSPORT чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3; TOYOTA RAV-4 білого кольору, номерний знак НОМЕР_4, що належать боржнику ОСОБА_1, у межах суми звернення стягнення 2 041,72 грн.; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише в межах суми боргу; арешт накласти з моменту надходження постанови (а.с.97-98).

Разом із супровідним листом від 16 червня 2014 року № В-16/710 постанова про арешт майна боржника надіслана на адресу ОСОБА_1, ОСОБА_4 та до ЦНППВАЗ-2 м. Маріуполя (а.с.96).

16 червня 2014 року на підставі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП № 41644643 державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про розшук майна боржника.

Постанова мотивована тим, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/263/9/2013, виданого 31 грудня 2013 року Апеляційним судом, та постанов б/н від 14 травня 2014 року, від 05 березня 2014 року, від 13 березня 2014 року, від 05 березня 2014 року, від 16 червня 2014 року, від 03 березня 2014 року, виданих ВДВС, про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору та ІТЗ розгляду справи, правової допомоги по 229,50 грн. з кожного, стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 33,18 грн., виконавчого збору в розмірі 22,92 грн., штрафу в розмірі 680,00 грн., штрафу в розмірі 340,00 грн., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 56,37 грн., виконавчого збору в розмірі 680,00 грн., встановлено, що постановою державного виконавця від 16 червня 2014 року накладено арешт на транспортні засоби, що належать боржнику.

На цій підставі оголошений розшук майна - транспортних засобів: SWIDNIK 23.61 сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1; VOLKSWAGEN TRONSPORT чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3; TOYOTA RAV-4 білого кольору, номерний знак НОМЕР_4, що належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.95).

Разом із супровідним листом від 16 червня 2014 року № В16/710 постанова про розшук майна боржника надіслана на адресу ОСОБА_1, ОСОБА_4, а також до ЦНППВАЗ-2 м. Маріуполя та Управління ДАІ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.94).

Як свідчать повідомлення ЦНППВАЗ-2 м. Маріуполя від 24 червня 2014 року на підставі постанов державного виконавця від 16 червня 2014 року накладений арешт на транспортні засоби ОСОБА_1, а саме: SWIDNIK 23.61 сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1; VOLKSWAGEN TRONSPORT чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3; TOYOTA RAV-4 білого кольору, номерний знак НОМЕР_4, та оголошений їх розшук (а.с.88-93).

2. З приводу виконавчого провадження № 1762/16 (номер за Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень 43382711) судом встановлені наступні обставини.

05 березня 2014 року у виконавчому провадженні ВП № 42191612 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/263/9/2013 від 01 жовтня 2013 року, виданого 19 лютого 2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_4 належним їй 27/50 частками домоволодіння АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 знести огорожу, встановлену впритул до фасаду стіни вказаного домоволодіння, на відстань 1м в бік вул. Овальної у м. Маріуполі, державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про накладення штрафу.

Згідно із вказаною постановою за невиконання боржником зобов'язань за виконавчим листом № 2/263/9/2013 на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 340,00 грн. Постанова винесена на підставі ст.ст.11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» і мотивована тим, що у наданий строк боржник добровільно не виконав рішення суду (а.с.165).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 липня 2014 року № 4с/263/42/2014 (263/6175/14ц) відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця Гаврилової Г.О. від 05 березня 2014 року про накладення штрафу, поданої у рамках виконавчого провадження ВП № 42191612 (а.с.86-87).

14 травня 2014 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191612. Постанова мотивована тим, що 08 травня 2014 року рішення суду виконано примусово; знесена огорожа, встановлена до фасадної стіни домоволодіння АДРЕСА_1, про що державним виконавцем складений акт від 08 травня 2014 року.

Згідно з п.2 постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191612 в окреме провадження виділені постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

14 травня 2015 року постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191612 затверджена начальником ВДВС Саховим Є.В. (а.с.20, 166).

14 травня 2015 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. на ім'я начальника ВДВС Сахова Є.В. подана заява № В-16 про прийняття до виконання постанови державного виконавця від 05 березня 2014 року про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу в розмірі 340,00 грн., виділеної в окреме провадження (а.с.165).

22 травня 2014 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. відкрито виконавче провадження ВП № 43382711 з примусового виконання постанови № б/н, виданої 05 березня 2014 року ВДВС, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у сумі 340,00 грн.; в п.2 вказаної постанови зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. Строк, наданий боржнику для добровільного виконання рішення, у постанові не визначений (а.с.13, 164).

23 травня 2014 року разом із супровідним листом від 22 травня 2014 року № В16/1762 постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана на адресу ОСОБА_1 (а.с.164).

16 червня 2014 року на підставі ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про приєднання виконавчого провадження ВП № 43382711 до зведеного виконавчого провадження ВП № 43703915, яке веде ВДВС (а.с.16, 163).

3. З приводу виконавчого провадження № 1763/16 (номер за Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень 43382840) судом встановлені наступні обставини.

13 березня 2014 року у виконавчому провадженні ВП № 42191612 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/263/9/2013 від 01 жовтня 2013 року, виданого 19 лютого 2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_4 належним їй 27/50 частками домоволодіння АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 знести огорожу, встановлену впритул до фасаду стіни вказаного домоволодіння, на відстань 1м в бік вул. Овальної у м. Маріуполі, державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про накладення штрафу.

Згідно із вказаною постановою за невиконання боржником зобов'язань за виконавчим листом № 2/263/9/2013 на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 680,00 грн. Постанова винесена на підставі ст.ст.11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» і мотивована тим, що при повторному виході за адресою: АДРЕСА_1 для перевірки виконання боржником рішення суду встановлено, що боржник рішення суду самостійно не виконав (а.с.171).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 липня 2014 року № 4с/263/42/2014 (263/6175/14ц) відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця Гаврилової Г.О. від 13 березня 2014 року про накладення штрафу, поданої у рамках виконавчого провадження ВП № 42191612 (а.с.86-87).

14 травня 2014 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191612. Постанова мотивована тим, що 08 травня 2014 року рішення суду виконано примусово; знесена огорожа, встановлена до фасадної стіни домоволодіння АДРЕСА_1, про що державним виконавцем складений акт від 08 травня 2014 року.

Згідно з п.2 постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191612 в окреме провадження виділені постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

14 травня 2015 року постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191612 затверджена начальником ВДВС Саховим Є.В. (а.с.20, 171).

14 травня 2015 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. на ім'я начальника ВДВС Сахова Є.В. подана заява № В-16 про прийняття до виконання постанови державного виконавця від 13 березня 2014 року про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу в розмірі 680,00 грн., виділеної в окреме провадження (а.с.170).

22 травня 2014 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. відкрито виконавче провадження ВП № 43382840 з примусового виконання постанови № б/н, виданої ВДВС, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у сумі 680,00 грн.; в п.2 вказаної постанови зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. Строк, наданий боржнику для добровільного виконання рішення, у постанові не визначений (а.с.13, 170).

23 травня 2014 року разом із супровідним листом від 22 травня 2014 року № В16/1763 постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана на адресу ОСОБА_1 (а.с.169).

16 червня 2014 року на підставі ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про приєднання виконавчого провадження ВП № 43382840 до зведеного виконавчого провадження ВП № 43703915, яке веде ВДВС (а.с.17, 169).

4. З приводу виконавчого провадження № 1764/16 (номер за Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень 43383010) судом встановлені наступні обставини.

05 березня 2014 року у виконавчому провадженні ВП № 42191612 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/263/9/2013 від 01 жовтня 2013 року, виданого 19 лютого 2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_4 належним їй 27/50 частками домоволодіння АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 знести огорожу, встановлену впритул до фасаду стіни вказаного домоволодіння, на відстань 1м в бік вул. Овальної у м. Маріуполі, державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору.

Згідно із вказаною постановою стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягав виконавчий збір у сумі 680,00 грн. Постанова винесена на підставі ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» і мотивована тим, що боржнику запропоновано виконати рішення у добровільному порядку протягом семи днів з дня винесення постанови, у наданий строк боржник виконавчий лист не виконав (а.с.161).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 липня 2014 року № 4с/263/42/2014 (263/6175/14ц) відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця Гаврилової Г.О. від 05 березня 2014 року про стягнення виконавчого збору, поданої у рамках виконавчого провадження ВП № 42191612 (а.с.86-87).

14 травня 2014 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191612. Постанова мотивована тим, що 08 травня 2014 року рішення суду виконано примусово; знесена огорожа, встановлена до фасадної стіни домоволодіння АДРЕСА_1, про що державним виконавцем складений акт від 08 травня 2014 року.

Згідно з п.2 постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191612 в окреме провадження виділені постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

14 травня 2015 року постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191612 затверджена начальником ВДВС Саховим Є.В. (а.с.20, 162).

14 травня 2015 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. на ім'я начальника ВДВС Сахова Є.В. подана заява № В-16 про прийняття до виконання постанови державного виконавця від 05 березня 2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 680,00 грн., виділеної в окреме провадження (а.с.161).

22 травня 2014 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. відкрито виконавче провадження ВП № 43383010 з примусового виконання постанови № б/н, виданої 05 березня 2014 року ВДВС, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у сумі 680,00 грн.; в п.2 вказаної постанови зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. Строк, наданий боржнику для добровільного виконання рішення, у постанові не визначений (а.с.14, 160).

23 травня 2014 року разом із супровідним листом від 22 травня 2014 року № В16/1764 постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана на адресу ОСОБА_1 (а.с.159).

16 червня 2014 року на підставі ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про приєднання виконавчого провадження ВП № 43383010 до зведеного виконавчого провадження ВП № 43703915, яке веде ВДВС (а.с.17, 158).

5. З приводу виконавчого провадження № 1765/16 (номер за Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень 43383176) судом встановлені наступні обставини.

14 травня 2014 року у виконавчому провадженні ВП № 42191612 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/263/9/2013 від 01 жовтня 2013 року, виданого 19 лютого 2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_4 належним їй 27/50 частками домоволодіння АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 знести огорожу, встановлену впритул до фасаду стіни вказаного домоволодіння, на відстань 1м в бік вул. Овальної у м. Маріуполі, державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Згідно із вказаною постановою стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягали витрати на проведення виконавчих дій у сумі 56,37 грн. Постанова винесена на підставі ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» і мотивована тим, що в ході проведення виконавчих дій були понесені витрати на їх організацію і проведення. 14 травня 2014 року ця постанова затверджена начальником ВДВС Саховим Є.В. (а.с.155).

14 травня 2014 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191612. Постанова мотивована тим, що 08 травня 2014 року рішення суду виконано примусово; знесена огорожа, встановлена до фасадної стіни домоволодіння АДРЕСА_1, про що державним виконавцем складений акт від 08 травня 2014 року.

Згідно з п.2 постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191612 в окреме провадження виділені постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

14 травня 2015 року постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191612 затверджена начальником ВДВС Саховим Є.В. (а.с.20, 156).

14 травня 2015 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. на ім'я начальника ВДВС Сахова Є.В. подана заява № В-16 про прийняття до виконання постанови державного виконавця від 14 травня 2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 56,37 грн., виділеної в окреме провадження (а.с.154).

22 травня 2014 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. відкрито виконавче провадження ВП № 43383176 з примусового виконання постанови № б/н, виданої 14 травня 2014 року ВДВС, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат на проведення виконавчих дій у сумі 56,37 грн.; в п.2 вказаної постанови зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. Строк, наданий боржнику для добровільного виконання рішення, у постанові не визначений (а.с.14, 153).

23 травня 2014 року разом із супровідним листом від 22 травня 2014 року № В16/1765 постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана на адресу ОСОБА_1 (а.с.151).

16 червня 2014 року на підставі ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про приєднання виконавчого провадження ВП № 43383176 до зведеного виконавчого провадження ВП № 43703915, яке веде ВДВС (а.с.16, 152).

Судом також встановлено, що 16 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Гаврилової Г.О. з клопотанням про ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження, до складу якого увійшли виконавчі провадження ВП № 43383010, ВП № 43382840, ВП № 43383176, ВП № 43382711. З матеріалами виконавчих проваджень ОСОБА_1 ознайомився 21 липня 2014 року, про що свідчить його підпис на клопотанні (а.с.85).

Копії спірних постанов про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, а також про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження отримані ОСОБА_1 21 липня 2014 року, про що свідчить його підпис на клопотанні від 16 липня 2014 року (а.с.84).

05 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ВДВС Сахова Є.В. із зверненням, в якому просив скасувати постанови державного виконавця Гаврилової Г.О. від 16 червня 2014 року про приєднання виконавчих провадження ВП № 43383010, ВП № 43382840, ВП № 43383178, ВП № 43382711 до зведеного виконавчого провадження ВП № 43703915 як таких, що винесені за межами строків, визначених законодавством; скасувати постанову державного виконавця Гаврилової Г.О. від 16 червня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; а також зняти арешт з належних йому транспортних засобів (а.с.54-57).

19 вересня 2014 року у відповідь на звернення ОСОБА_1 на його адресу надісланий лист від 15 серпня 2014 року № 4342/31-26, в якому повідомлялося, що рішення про об'єднання виконавчих проваджень приймалося державним виконавцем; арешт на майно накладено з додержанням вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»; роз'яснено, що ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» взагалі не передбачає оскарження постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, а відповідно до ч.2 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. З урахуванням наведеного ВДВС повідомив заявника про відсутність підстав для скасування оспорюваних ним постанов.

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

Відповідно до ч.1 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Судом досліджені наявні у справі письмові докази - матеріали виконавчих проваджень:

№ 709/16 (номер за Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень 41644536) з примусового виконання виконавчого листа № 2/263/9/2013, виданого 31 грудня 2013 року Апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 229,25 грн. (а.с.52, 58-82);

№ 1760/16 (номер за Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень 43382341) з примусового виконання постанови № б/н, виданої 13 березня 2014 року ВДВС, про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави 680,00 грн. (а.с.120-126);

№ 1759/16 (номер за Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень 43382235) з примусового виконання постанови № б/н, виданої 05 березня 2014 року ВДВС, про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави 340,00 грн. (а.с.127-135);

№ 1758/16 (номер за Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень 43382053) з примусового виконання постанови № б/н, виданої 14 травня 2014 року ВДВС, про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави 59,53 грн. (а.с.136-142);

№ 1761/16 (номер за Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень 43382507) з примусового виконання постанови № б/н, виданої 05 березня 2014 року ВДВС, про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави 680,00 грн. (а.с.143-149).

На підставі ч.1 ст.70, 86 КАС України суд не бере до розгляду ці докази, як такі, що не стосуються предмету доказування. Позивач не є стороною у виконавчих провадженнях ВП № 41644536, ВП № 43382341, ВП № 43382235, ВП № 43382053, ВП № 43382507. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або інших посадових осіб ВДВС, прийняті, вчинені чи допущені у цих виконавчих провадженнях, не є предметом спору у справі № 805/197/15-а.

З приводу посилання ОСОБА_1 в обґрунтування позову на те, що оскільки виконавче провадження ВП № 42191703 закінчене, то він не є стороною у цьому виконавчому провадженні, суд відзначає наступне.

14 травня 2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/263/9/13, виданого 19 лютого 2014 року Апеляційним судом м. Маріуполь, про усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_4 належним їй 27/50 частками домоволодіння АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 знести огорожу, встановлену впритул до фасаду стіни вказаного домоволодіння, на відстань 1м в бік вул. Овальної у м. Маріуполі, державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 42191703.

Постанова винесена на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» і мотивована тим, що 08 травня 2014 року рішення суду виконано примусово; знесена огорожа, встановлена до фасадної стіни домоволодіння АДРЕСА_1, про що державним виконавцем складений акт від 08 травня 2014 року. 14 травня 2014 року ця постанова затверджена начальником ВДВС Саховим Є.В. (а.с.20).

Сторонами виконавчого провадження ВП № 42191703 були ОСОБА_5 - боржник та ОСОБА_4 - стягувач, а позивач у цьому виконавчому провадженні стороною взагалі не був.

Таким чином, для позивача факт закінчення виконавчого провадження ВП № 42191703 правових наслідків не мав, рівно як і не впливав на вчинення дій та прийняття рішень, які є предметом спору у справі.

Не знайшли підтвердження доводи позивача стосовно того, що з метою погашення заборгованості він пропонував державному виконавцю звернути стягнення на майно, що є предметом його підприємницької діяльності.

Стосовно доводів позивача з приводу того, що з 24 лютого 2014 року на примусовому виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження ВП № 42172464 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 1 250,00 грн.; стягнуті на користь позивача 1 250,00 грн. вже перебувають на рахунках ВДВС; 15 липня 2014 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. підготовлено розпорядження-рахунок 16/87 і винесена постанова про перерахування цієї суми в рахунок погашення боргових зобов'язань позивача за штрафом, виконавчим збором і витратами на проведення виконавчих дій, суд відзначає таке.

На підставі Інформації про виконавче провадження ВП № 42172464, наявної у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, встановлено наступне.

24 лютого 2014 року державним виконавцем Гавриловою Г.О. відкрито виконавче провадження ВП № 42172464 з примусового виконання виконавчого листа № 2/263/9/2013 від 25 липня 2013 року, виданого 14 січня 2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат за проведення експертизи в розмірі 1 250,00 грн.

Сторонами виконавчого провадження ВП № 42172464 є ОСОБА_4 - боржник та ОСОБА_1 - стягувач (а.с.19).

04 березня 2014 року на підставі ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП № 42172464 державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 125,00 грн.

13 травня 2014 року на підставі ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП № 42172464 державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_4 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 15,00 грн.; того ж дня ця постанова затверджена начальником ВДВС Саховим Є.В.

13 травня 2014 року на підставі ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП № 4217464 державним виконавцем Гавриловою Г.О. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату (інші доходи) боржника, мотивована тим, що боржник отримує дохід з ДНЗ «Маріупольський ЦПТО».

У зв'язку з цим постановлено звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; запропоновано проводити утримання суми боргу в розмірі 1 250,00 грн. з усіх видів доходу (заробітку) боржника у розмірі 20% доходу після утримання податків, яку перерахувати на рахунок ВДВС, відкритий у ГУ ДКСУ в Донецькій області; крім того утримати: утримані із заробітку суму витрат на проведення виконавчих дій (згідно ст.44 Закону України «Про виконавче провадження» витрати на проведення виконавчих дій утримуються в першу чергу) у розмірі 15,00 грн. та виконавчий збір у розмірі 125,00 грн. перерахувати на рахунок ВДВС, відкритий у ГУ ДКСУ в Донецькій області.

15 липня 2014 року на підставі ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП № 4217464 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на кошти у сумі 1 250,00 грн., які знаходяться на депозитному рахунку ВДВС, для подальшого перерахування стягувачу ОСОБА_4 та на користь держави.

Постанова мотивована тим, що на депозитний рахунок ВДВС від ОСОБА_4 надійшли кошти в розмірі 1 250,00 грн. в рахунок погашення боргу за виконавчим листом; на примусовому виконанні ВДВС перебуває зведене виконавче провадження про стягнення боргу на користь ОСОБА_4 та стягнення на користь держави виконавчого збору, штрафів та витрат на організацію та проведення виконавчих дій, де стягувач ОСОБА_1 є боржником.

Таким чином, звернення стягнення на кошти, які надійшли від ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № 4217464, та їх подальше перерахування цій же особі як стягувачу у зведеному виконавчому провадженні, боржником за яким є ОСОБА_1, має наслідком зменшення загальної суми боргу позивача.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені норми права.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч.3 ст.181 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є орган державної виконавчої служби.

За приписами ч.ч.1-2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР) державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону № 202/98-ВР виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців.

Ч.2 ст.4 Закону № 202/98-ВР містить правову норму, відповідно до якої державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадови осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з п.11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суд України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавчої служби», із змінами внесеними згідно з постановами Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2012 року № 5, від 14 вересня 2012 року № 10, від 30 вересня 2013 року № 14 та від 12 вересня 2014 року № 10, відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (ст.181 КАС України). Такими органами державної виконавчої служби є: 1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень. 2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень. 3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Системний аналіз законів № 202/98-ВР та № 606, а також п.7 ч.1 ст.2 КАС України, зумовлює висновок, що ВДВС, його державні виконавці та посадові особи є суб'єктами владних повноважень, як наслідок, у справах щодо оскарження дій та рішень цих суб'єктів суд має перевірити їх відповідність критеріям, наведеним у ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону № 606 рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.2 ст.82 Закону № 606 боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно у судовому порядку.

Ч.4 ст.82 Закону № 606 визначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.5 ст.82 Закону № 606 рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з абз.3 п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 всі справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) з метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднані виконавчі провадження щодо виконання рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів, навіть у разі, коли у зведеному виконавчому провадженні відсутнє виконавче провадження з примусового виконання рішення адміністративного суду.

Абз.4 п.6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Таким чином, публічно-правовий спір, за вирішенням якого ОСОБА_1 звернувся до суду, належить вирішувати за правилами адміністративного судочинства.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що ОСОБА_1 як боржником оскаржуються рішення та дії державного виконавця та начальника ВДВС, пов'язані з приєднанням до зведеного виконавчого провадження виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого листа, виданого у цивільній справі, а також постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафів, які хоча і були винесені у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого у цивільній справі, однак після його закінчення виділені у окремі провадження.

Оспорювані рішення та дії державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника прийняті (вчинені) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого у цивільній справі. Водночас, зважаючи на те, що спірною постановою накладено арешт на майно боржника у межах загальної суми звернення стягнення за зведеним виконавчим провадженням, боржником у якому є ОСОБА_1, ці вимоги також належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їхні посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту ст.1 Закону № 606 вбачається, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, що передбачено ч.1 ст.6 Закону № 606.

Особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника визначені ст.33 Закону № 606, який на час виникнення спірних правовідносин діяв у редакції від 02 березня 2014 року.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону № 606 у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведення виконавчих дій.

Строк, впродовж якого державним виконавцем має бути прийнято рішення про об'єднання виконавчих проваджень у зведене (або про приєднання виконавчого провадження до зведеного), Законом № 606 не встановлений.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, (далі - Інструкція № 512/5).

На час виникнення спірних правовідносин Інструкція № 512/5 діяла в редакції від 06 червня 2014 року.

Відповідно до п.3.8. Інструкції № 512/5 у разі якщо в органі ДВС відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження.

Пп.3.8.1. п.3.8. Інструкції № 512/5 визначено, що виконання зведеного виконавчого провадження розпочинається постановою про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виноситься постанова, копія якої зберігається у зведеному виконавчому провадженні. Виконавчі провадження щодо одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження або приєднуються до зведеного виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання.

Таким чином, пп.3.8.1. п.3.8. Інструкції № 512/5 встановлений граничний строк для прийняття державним виконавцем рішення про приєднання виконавчого провадження до зведеного.

Вказана норма кореспондується з ч.1 ст.27 Закону № 606, яка визначає початок примусового виконання рішення та передбачає, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Строк самостійного виконання рішення регламентований ст.25 Закону № 606, згідно з абз.2 ч.2 якої у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів).

Згідно з пп.3.7.4. п.3.7. Інструкції № 512/5 у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.п.1, 2, 5, 8, 9, 11-13 ч.1 ст.49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого забору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається.

Відповідно до пп.3.13.2. п.3.13. Інструкції № 512/5 у разі якщо виконавче провадження було завершено, а витрати на організацію та проведення виконавчих дій не були стягнуті, постанова про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій виділяється в окреме провадження в порядку, передбаченому пп.3.7.4. п.3.7. цього розділу.

Як встановлено судом, 14 травня 2014 року закінчено виконавче провадження ВП № 42191612, а в окреме провадження виділені постанови про накладення штрафів, про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

22 травня 2014 року за цими виконавчими документами відкриті виконавчі провадження ВП № 43381010, ВП № 43383176, ВП № 43382711 та ВП № 43382840, строк для самостійного виконання боржнику не надавався. У виконавчому провадженні ВП № 41644643, відкритому 22 січня 2014 року, семиденний строк для самостійного виконання сплинув 29 січня 2014 року.

Спірні постанови про приєднання виконавчих проваджень ВП № 43381010, ВП № 43383176, ВП № 43382711, ВП № 43382840 та ВП № 41644643 до зведеного провадження ВП № 43703915 винесені 16 червня 2014 року, тобто поза межами граничного строку, визначеного пп.3.8.1. п.3.8. Інструкції № 512/5.

За приписами пп.3.8.4 п.3.8. Інструкції № 512/5 наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними Єдиного реєстру відкритих виконавчих проваджень.

Відповідно до пп.3.8.5. п.3.8. Інструкції № 512/5 у разі виявлення іншого виконавчого провадження, відкритого щодо одного й того самого боржника в тому самому органі ДВС, державний виконавець звертається до начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, щодо прийняття рішення стосовно об'єднання виконавчих проваджень у зведене чи приєднання виконавчого документа до зведеного виконавчого провадження.

Докази на підтвердження факту звернення державного виконавця до начальника відділу щодо прийняття рішення стосовно приєднання виконавчих проваджень ВП № 43381010, ВП № 43383176, ВП № 43382711, ВП № 43382840 та ВП № 41644643 до зведеного провадження ВП № 43703915, рівно як і саме рішення керівника з цього приводу, суду не надані.

Більше того, листом від 15 серпня 2014 року № 4342/31-26 позивача було повідомлено, що рішення про об'єднання виконавчих проваджень приймалося саме державним виконавцем.

Таким чином, оспорювані постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження винесені державним виконавцем з порушенням пп.3.8.1., 3.8.5 п.3.8. Інструкції № 512/5 і підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню. (При цьому суд виходить з того, що внаслідок технічної помилки в абзаці другому резолютивної частини адміністративного позову замість виконавчого провадження ВП № 43383176 позивачем зазначений № 43383178. Цей висновок ґрунтується на змісті мотивувальної частини позову, в якому вказується на виконавче провадження ВП № 43383176, та підтверджений наявними у справі письмовими доказами).

З приводу посилання відповідача у листі від 15 серпня 2014 року № 4342/31-42 на те, що ст.33 Закону № 606 взагалі не передбачає оскарження постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного провадження, суд вважає за потрібне зазначити таке.

Можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця встановлена ст.ст.6, 82 Закону № 606, а також ст.181 КАС України.

Постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного впливають на права та обов'язки сторін виконавчого провадження, зокрема на строк здійснення виконавчого провадження, який відповідно до ч.2 ст.30 Закону № 606 обчислюється з моменту приєднання останнього виконавчого документа до зведеного, арешт на майно боржника накладається у межах загальної суми стягнення за зведеним провадженням (ч.1 ст.33 Закону № 606) тощо.

Отже, у разі порушення прав особи постановою про приєднання виконавчого провадження до зведеного, таке право підлягає судовому захисту.

Стосовно вимог позивача про визнання незаконними дій державного виконавця щодо винесення спірних постанов про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження суд відзначає таке.

Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої йому компетенції. Самі по собі оспорювані дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для позивача. Правові наслідки для позивача має рішення суб'єкта владних повноважень (акт індивідуальної дії) - постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, саме вони впливають на його права та інтереси як боржника у виконавчому провадженні.

Виходячи із завдань адміністративного судочинства, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише у разі його порушення рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Оскільки оспорювані дії державного виконавця не створювали правових наслідків для позивача, позовні вимоги про визнання їх незаконними не підлягають задоволенню.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання незаконними дій начальника ВДВС, які полягали в прийнятті рішення про об'єднання виконавчих проваджень у зведене, оскільки таке рішення цією посадовою особою не приймалося.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений ст.52 Закону № 606.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону № 606 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

За правилами ч.ч.2-4 ст.52 Закону № 606 стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, проте відповідачем не доведено, що державним виконавцем вчинялися дії, спрямовані на виявлення та вилучення у нього готівкових коштів, (зокрема отриманих під час здійснення підприємницької діяльності).

Згідно з ч.5 ст.52 Закону № 606 у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Відповідно до ч.6 ст.52 Закону № 606 стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Ч.1 ст.57 Закону № 606 встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту, що визначено ч.2 ст.57 Закону № 606.

Згідно з ч.3 ст.57 Закону № 606 постановами, передбаченими ч.2 цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону № 606 та пп.3.8.2. п.3.8. Інструкції № 512/5 за зведеним виконавчим провадженням арешт на майно боржника накладається у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Виконавчий збір за зведеним виконавчим провадженням стягується окремо за кожним виконавчим провадженням, об'єднаним у зведене, у розмірі 10 відсотків суми, виплаченої стягувачу за таким окремим виконавчим провадженням.

Спірна постанова від 16 червня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена у виконавчому провадженні ВП № 41644643, проте нею накладений арешт на транспортні засоби позивача у межах загальної суми звернення стягнення 2 041,72 грн., в тому числі за виконавчими документами, примусове виконання яких здійснювалося в рамках виконавчих проваджень ВП № 43381010, ВП № 43383176, ВП № 43382711, ВП № 43382840, приєднаних до зведеного провадження ВП № 43703915.

Оскільки приєднання виконавчих проваджень ВП № 43381010, ВП № 43383176, ВП № 43382711, ВП № 43382840 та ВП № 41644643 до зведеного провадження ВП № 43703915 відбулося з порушенням Інструкції № 512/5, а арешт накладений в межах загальної суми звернення стягнення за зведеним виконавчим провадженням, постанова від 16 червня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Судом також враховано той факт, що звернення стягнення на кошти, які надійшли від ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № 4217464, та їх подальше перерахування цій же особі як стягувачу у зведеному виконавчому провадженні, боржником за яким є ОСОБА_1, має наслідком зменшення загальної суми боргу позивача, і як наслідок, зменшення суми звернення стягнення, у межах якої накладається арешт на майно боржника.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 16 червня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не підлягають задоволенню з тієї причини, що самі по собі ці дії не створювали правових наслідків для ОСОБА_1

Відповідно до ч.3 ст.60 Закону № 606 якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання ВДВС зняти арешт з належних позивачу транспортних засобів є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 73,08 грн. (а.с.28).

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог на користь позивача з Державного бюджету України підлягають судові витрати у сумі 36,54 грн.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 181, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області про визнання дій протиправними та скасування постанов - задовольнити частково.

2. Скасувати постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області Гаврилової Г.О. від 16 червня 2014 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, винесену у виконавчому провадженні ВП № 43382711.

3. Скасувати постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області Гаврилової Г.О. від 16 червня 2014 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, винесену у виконавчому провадженні ВП № 43383176.

4. Скасувати постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області Гаврилової Г.О. від 16 червня 2014 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, винесену у виконавчому провадженні ВП № 43383010.

5. Скасувати постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області Гаврилової Г.О. від 16 червня 2014 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, винесену у виконавчому провадженні ВП № 43382840.

6. Скасувати постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області Гаврилової Г.О. від 16 червня 2014 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, винесену у виконавчому провадженні ВП № 41644643.

7. Скасувати постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області Гаврилової Г.О. від 16 червня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену у виконавчому провадженні ВП № 41644643.

8. Зобов'язати Жовтневий відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зняти арешт з транспортних засобів: SWIDNIK 23.61 сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1; VOLKSWAGEN TRONSPORT чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3; TOYOTA RAV-4 білого кольору, номерний знак НОМЕР_4, накладений на це майно за постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області Гаврилової Г.О. від 16 червня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною у виконавчому провадженні ВП № 41644643.

9. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

10. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки.

11. Постанова прийнята, складена і підписана у нарадчій кімнаті.

12. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

13. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

14. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.