Справа № 201/10431/14-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2015 рокусправа № 201/10431/15-а(2а/201/20/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська області від 31 березня 2015 року у справі №201/10431/15-а (пр.2а/201/20/2015) за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного центру з нарахування та здійсненню соціальних виплат Дніпропетровської облдержадміністрації, Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації про визнання дій протиправними та стягнення щорічної разової грошової допомоги до 5 травня,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому, з урахуванням уточнень (а.с.47-50), просив: визнати протиправними дії відповідачів щодо нарахування щорічної разової грошової допомоги, як інваліду війни відповідно до ст. 13 України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2014 рік неправомірними, та солідарно стягнути з відповідачів за рахунок Державного Бюджету України суми перерахованої одноразової допомоги за 2014 рік згідно ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 8 538,37 грн.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що він є інвалідом Великої вітчизняної війни І групи, у зв'язку із чим має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993р. № 3551-XII за 2014 рік у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне з пізнанні" мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, дорівнює 949 грн. Тому розмір разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік повинен становити 10 * 949 = 9 490 грн.

З урахуванням сум фактично виплаченої допомоги (2575,0грн.), сума недоплаченої щорічної разової грошової допомоги становить 6915,0грн. Посилаючись на ст..625 Цивільного кодексу України, позивач вказує на те, що сума недоплаченої допомоги має бути стягнута солідарно з відповідачів з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми.

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська області від 31 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що позивачем невірно визначено осіб, які мають відповідати за його вимогами. Суд першої інстанції виходив з того, що належним відповідачем у справі є управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання позивача. Оскільки, позивач категорично відмовився від заміни відповідача або притягнення до участі в якості співвідповідача управління праці та соціального захисту населення, то суд дійшов висновку на безпідставність заявленого позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо визначення позивачем неналежних відповідачів.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є інвалідом Великої Вітчизняної Війни І групи, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Самарського району м.Дніпропетровська та користується пільгами, які визначено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам І групи виплачується разова грошова допомога у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком.

Не погодившись з фактично виплаченим розміром такої допомоги (2575,0грн.) позивач звернувся з позовом до суду, в якому особами, відповідальними за здійснення таких виплат, визначив Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації та Дніпропетровський обласний центр з нарахування та здійсненню соціальних виплат Дніпропетровської облдержадміністрації.

Як зазначено вище, фактично підставою для відмови у задоволенні позову, стали висновки суду першої інстанції про неналежність відповідачів, які зазначені позивачем у позові. За позицією суду першої інстанції належним відповідачем за вимогами ОСОБА_1 має бути управління праці та соціального захисту населення Самарського району м.Дніпропетровська.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст..17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в редакції до 09.12.2012р., щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Отже, в зазначеній редакції ст..17-1 Закону, виплату разової грошової допомоги до 5 травня дійсно здійснювали органи праці та соціального захисту населення.

Законом N 5462-VI від 16.10.2012р., який набрав чинності 09.12.2012р., внесено зміни до ст..17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та вказана норма права у чинній редакції передбачає, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення є Міністерство соціальної політики України.

Відповідно до пп..34 п.4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого указом Президента України від 06 квітня 2011 року №389/2011, Мінсоцполітики України відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", жертвам нацистських переслідувань.

Згідно із Положенням про Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації, затвердженого розпорядженням голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 28.12.2012р. №Р-985/0/3-12, Департамент підпорядкований голові обласної державної адміністрації, а також підзвітний і підконтрольний Міністерству соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики).

Відповідно до п.3 Положення Департамент у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Мінсоцполітики, інших центральних органів виконавчої влади, розпорядженнями голови обласної державної адміністрації, а також цим Положенням.

Згідно із п.4 Положення Департамент забезпечує виконання в області повноважень, встановлених законодавством України у сферах: соціального захисту працюючого населення, у тому числі працівників, зайнятих на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці; соціальної підтримки та надання соціальних послуг особам похилого віку та інвалідам, громадянам, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, малозабезпеченим та іншим соціально вразливим верствам населення; захисту прав та реалізації соціальних гарантій, визначених законодавством України для окремих категорій населення, у тому числі ветеранів війни та праці, жертв політичних репресій та нацистських переслідувань, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пп..16 п.6 Положення Департамент забезпечує організацію виплати разової грошової допомоги до 05 травня особам, на яких поширюється чинність законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", а також виплати винагороди жінкам, яким присвоєно почесне звання України "Мати-героїня".

Отже, на Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації, як на орган уповноважений забезпечувати в області, виконання законодавства України щодо соціального забезпечення, покладено обов'язок по забезпеченню організації виплати разової грошової допомоги до 05 травня особам, на яких поширюється чинність законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до Положення про Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійснення соціальних виплат, затвердженого розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 18.09.2014р. №Р-515/0/3-14, Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійснення соціальних виплат (який на час виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у квітні 2014р. мав назву Центр по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації) є державною установою і підпорядковується департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Відповідно до пп.3.1 п.3 Положення Головними завданнями Центру є

забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту та обслуговування населення, надання соціальної допомоги громадянам, які потребують підтримки з боку держави.

Згідно із п.4 Положення Центр відповідно до покладених на нього завдань:

4.9. Проводить перерахунки розмірів грошової допомоги (в тому числі і у зв'язку з індексацією), забезпечує своєчасну підготовку бухгалтерської та статистичної звітності з використанням уніфікованих програмних засобів.

Таким чином, на Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійснення соціальних виплат, як на державну установу, покладено обов'язки щодо забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту, у тому числі, шляхом здійснення контролю по правильністю визначення розмірів грошової допомоги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що позивачем не вірно визначено осіб, які мають відповідати за його позов. При цьому, колегія суддів приймає до уваги і офіційні відповіді управління праці та соціального захисту населення Самарського району м.Дніпропетровська на запити ОСОБА_1 в яких зазначено, що Управління не наділене повноваженнями щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Щодо права позивача на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, які визначені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу виплачено разову грошову допомогу до 5 травня за 2014 рік у квітні місяці 2014 року у розмірі, який встановлено постановою КМУ від 16 квітня 2014 року №102 - 2575,0грн.

Так, згідно з постановою КМУ від 16 квітня 2014 року №102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2014 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державної адміністрації (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, що не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах:

1) інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

I групи - 2575 гривень;

II групи - 2250 гривень;

III групи - 2020 гривень.

Заперечуючи проти заявленого позову Дніпропетровський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат посилався на те, що розмір грошової допомоги є правомірним та визначений на підставі постанови КМУ №102. При цьому, вказують на те, що Конституційний Суд України рішенням у справі №3-рп/2012 від 25.01.2012р. визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розмірі соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету.

Надаючи правову оцінку таким доводам відповідача колегія суддів виходить з наступного.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розмір соціальний виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, у випадках передбачених законом.

Відповідно до ст..17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян).

Таким чином, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, що кореспондується з положеннями ст.95 Конституції України.

Так, з 01.01.2014 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року № 1622-VII, який набув чинності 3 серпня 2014 року доповнено Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII пунктом 6-7 та за яким установлено, що у 2014 році норми і положення, зокрема, ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Проте, на момент виплати позивачу грошової допомоги за 2014 рік (квітень 2014 року) положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено інших умов для реалізації положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ніж ті, які визначені останнім. Зміни, зокрема, до ст.13 Закону в частині визначення розмірів виплат грошової допомоги не вносилися, не було делеговано і права на встановлення розмірів таких виплат Кабінету Міністрів України.

Отже, застосування положень постанови КМУ №120 під час виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2014 році, є неправомірним.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у 2014 році у розмірах, які визначено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо неправомірності дій відповідачів під час нарахування щорічної разової грошової допомоги, як інваліду війни відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2014 рік.

В той же час, необґрунтованими колегія суддів вважає вимоги позивача щодо стягнення цих сум солідарно з відповідачів, оскільки Кодекс адміністративного судочинства України визначає можливість стягнення лише шкоди, завданої незаконними діями (рішенням) суб'єкта владних повноважень (ст..ст.21, 105 КАС України). У спірному випадку, недоплачені суми грошової допомоги неможливо визнати шкодою, оскільки ці суми є соціальною гарантією держави по відношенню до осіб, які визначені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Таким чином, заявлені вимоги в цій частині, повинні бути задоволенні шляхом зобов'язання відповідачів нарахувати та забезпечити виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік у розмірах, які визначені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Необґрунтованими колегія суддів вважає і вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів суми недоплаченої грошової допомоги з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. Як вбачається з позову, такі вимоги обґрунтування посиланням на ст..625 ЦК України, але вказана норма права встановлює відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. У спірному випадку між сторонами відсутні грошові зобов'язання у розумінні Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим відсутні і правові підстави для застосування до цих правовідносин положень ст..625 ЦК України.

Як вбачається з заявленого позову, позивач просить, за наслідками розгляду справи, встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, а саме встановити строки виконання відповідачами судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративний справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю є правом, а не обов'язком суду. При цьому, колегія суддів враховує, що у суду відсутні підстави вважати, що відповідач не виконає зобов'язальне рішення суду або допустить неоправдане зволікання при його виконанні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, у зв'язку з чим вважає за необхідне постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

поСтановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська області від 31 березня 2015 року у справі №201/10431/15-а (пр.2а/201/20/2015) - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації та Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо нарахування ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, яка передбачена Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за 2014 рік.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації та Дніпропетровський обласний центр з нарахування та здійсненню соціальних виплат Дніпропетровської облдержадміністрації нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2014 рік у розмірах, які передбачені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - 10 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Постанову у повному обсязі складено 05.05.2015 р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк