Справа № 2а/1770/5063/2011
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"20" серпня 2012 р. Справа № 2а/1770/5063/2011

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" березня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Інтердизайн" до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Інтердизайн» звернулося з позовом до Державної податкової інспекції в м. Рівне про скасування податкового повідомлення-рішення № від 28 березня 2011 року та податкового повідомлення-рішення №/0 від 30 березня 2011 року в частині податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2867, 40 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.03.2012 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ДПІ в м. Рівне було проведено перевірку своєчасності подачі розрахунку, декларації ТОВ «Інтердизайн» про що складено акт №117 від 22 березня 2011 року. Перевіркою встановлено не подачу позивачем по справі податкових декларацій у строки, визначені законодавством, а саме: «порушення п. 203.1 ст.203, ст. 120 п. 1 абзацу 1 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 р.» по терміну подачі 09.02.2010 р.

На підставі акта перевірки №117 від 22 березня 2011 року ДПІ в м. Рівне прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28 березня 2011 року, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ «Інтердизайн»з податку на додану вартість по вітчизняних товарах на 170, 00 грн. (за фінансовими) санкціями (штрафами).

Крім того ДПІ в м. Рівне було проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкової декларації з податку на додану вартість, за наслідками якої складено акт №159 від 23 березня 2011 року.

Перевіркою встановлено, що розмір податку, зазначеного платником у декларації, є меншим (більшим), ніж визначено за результатами даної перевірки, оскільки при заповненні податкової декларації платником в порушення «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість , затвердженого ДПА України №166 від 30.05.97 р. (в редакції наказу №213 від 15.06.05 р. та зареєстрованого в Мінюсті України за №702/10982) від 30.06.05 р.

За результатами перевірки встановлено, що платник не виконав вимогу п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2756-VI., а саме не визнав умовний продаж на суму 14451 грн., з них на суму ПДВ - 2890,20 грн., та не відніс їх до податкового зобов'язання. ТзОВ «Інтердизайн» занизив собі податкове зобов'язання з декларації з податку на додану вартість.

На підставі акта перевірки №159 від 23 березня 2011 року ДПІ в м. Рівне прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 30 березня 2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах на суму 3620, 75 грн., в тому числі за основним платежем + 2890, 20 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями(штрафами) + 722, 55 грн.

Відповідно до п.1.7 ст. Закону України «Про податок на додану вартість» (який діяв на момент виникнення правовідносин) податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Згідно з п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість»- об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Як вбачається з п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). Згідно вимог п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

При цьому, відповідно до пп. 7.4.2. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що у випадку, коли платник податку придбаває (виготовляє) товари (послуги) та основні фонди, які призначаються для їх використання в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 та пунктом 11.44 статті 11 цього Закону, то суми податку, сплачені у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включаються до складу податкового кредиту такого платника.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що позиція податкового органу стосовно не визнання умовного продажу необоротних активів на суму 14337,00 грн., з них ПДВ - 2867,40 грн., а відповідно і заниження позивачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість на цю суму, є не правильною з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на балансі ТОВ «Інтердизайн» є основний засіб - легковий автомобіль, залишковою балансовою вартістю 14337,00 грн. При купівлі даного основного засобу податковий кредит з податку на додану вартість не нараховувався, тому що згідно Закону України «Про податок на додану вартість» при купівлі легкового автомобіля податковий кредит не нараховується. Дані обставини стверджуються рахунком-фактурою № 711600-98/04 від 24 лютого 2004 року на купівлю автомобіля на суму 17400, в якому ПДВ не вказано, а також кредитним договором застави транспортного засобу № 0/122/63/044-з від 02.03.2004 року між АППБ "Аваль" та ТОВ «Інтердизайн» (автомобіль купувався в кредит) в якому в п. 1.3 зазначено предмет застави в сумі 17400,00 грн. і ПДВ також не вказано. Крім того, в матеріалах справи знаходиться документальне підтвердження оплати та реєстрації транспортного засобу позивачем: накладна №98/04, платіжне доручення №241 від 25.02.2004 року. Згідно протоколу зборів засновників ТОВ «Інтердизайн» від 20.02.2004 року одностайним голосуванням передано в заставу придбаний автомобіль Таврія/модель згідно рахунку/711600-98/04 від 24.02.2004 року.

Таким чином у відповідності з пп. 184.7 ст.187 Податкового кодексу України, якщо в останньому звітному (податковому) періоді на обліку у платника податку залишаються товари та необоротні активи, при придбанні яких суми податку були включені до податкового кредиту, платник податку не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов'язаний визнати умовне постачання таких товарів та необоротних активів та нарахувати податкові зобов'язання виходячи із звичайної ціни відповідних товарів чи необоротних активів, крім випадків реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.

Тим самим, якщо в останньому звітному (податковому) періоді на обліку у платника залишаються товари та необоротні активи, при придбанні яких суми податку були включені до податкового кредиту, то тільки тоді платник податку зобов'язаний визнати умовне постачання таких товарів та необоротних активів та нарахувати податкові зобов'язання.

ТОВ «Інтердизайн» не відносило до податкового кредиту з ПДВ вартість легкового автомобіля, про що зазначається у поданих до ДПІ у м. Рівне деклараціях з податку на додану вартість. ДПІ у м. Рівне не взято до уваги той факт, що до податкового кредиту не включалось ПДВ з вартості придбання легкового автомобіля, про що свідчать записи в книзі обліку продажу-придбання за лютий 2004 року. Всі декларації ОСОБА_3 до податкової інспекції подавались своєчасно і в повному обсязі. При цьому, не було враховано той факт, що ДПІ у м. Рівне за своєю ініціативою та самостійно 30.11.2009р. було скасовано реєстрацію платника ПДВ ТОВ «Інтердизайн», про що ТОВ «Інтердизайн» не було повідомлено. Відповідно і ліквідаційна декларація з ПДВ до податкового органу не подавалась.

Пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

З огляду на викладене, відповідачем невірно визначено умовний продаж активу на суму 14337,00 грн. і заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2867,40 грн. визначено неправомірно. Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач не доведено правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень № від 28 березня 2011 року та №/0 від 30 березня 2011 року в частині податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2867, 40 грн.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі є обґрунтованою та законною, а тому її слід залишити без змін, доводи ж відповідача є не переконливими, спростовуються наведеним вище та відповідно, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" березня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_4

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Інтердизайн" вул.Соборна, 192,м.Рівне,33000

3- відповідачу ОСОБА_5 податкова інспекція у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби вул.Відінська, 8,м.Рівне,33023