Справа № 226/334/15-а
Суддя: Перекупка І. Г.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/334/15-а
Справа № 2 «а»/226/12/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Трифоновій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Димитров Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України Житомирської митниці ДФС про оскарження постанови у справі про порушення митних правил № 0295/101000001/2014 від 29 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про оскарження постанови у справі про порушення митних правил № 0295/101000001/2014 від 29 жовтня 2014 року, в обґрунтування якого зазначив, що Житомирська митниця ДФС направила йому листа, в якому вказується, що у відношенні нього була винесена постанова у справі про порушення митних правил №0295/101000001/2014 від 29 жовтня 2014р. В вищевказанному документі зазначається, що він порушив частину 3 статті 470 Митного Кодексу України. З даною постановою він не згоден з наступних підстав. Згідно частини 1 статті 11 Закону України №2681-111 від 13.09.2001 р. тимчасове ввезення транспортних засобів за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 УКТ ЗЕД на митну територію України громадянами-резидентами дозволяється строком до одного року після сплати ввізного мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при ввезенні автомобілів. Разом з цим, згідно з п. 2 ст. 2 Конвенції про тимчасове ввезення, прийнятої 26.06.90 р. у м. Стамбулі (далі - Стамбульська конвенція), режим тимчасового ввезення надається із загальним умовним звільненням від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру. Транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстровані на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і мають ввозитися та використовуватися особами, які здійснюють свою діяльність з такої території. Незважаючи на це, транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватися третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території тимчасового ввезення. Таким чином, виходячи з даних положень Стамбульської конвенції, громадянин-резидент України може тимчасово в'їжджати на територію України на транспортному засобі, зареєстрованому постійно у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, без сплати будь-яких податків і зборів та без застосування до нього ввізних обмежень чи заборон економічного характеру, за умови що зазначений транспортний засіб перебуває у власності (розпорядженні) фізичної (юридичної) особи, яка проживає (зареєстрована) на території іншої держави, та використовується з комерційною метою (платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів). У зв'язку з цим Держмитслужба визначила порядок проведення митних процедур під час здійснення митного контролю та пропуску такого транспортного засобу, якщо він переміщується порожнім (без вантажу), але водій надав для митного контролю всі нижченаведені документи:

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і посвідчення водія;

· документи на право власності та користування транспортним засобом;

· документи, що підтверджують правовідносини водія з особою (підприємством, установою, організацією) - власником транспортного засобу (договір на працевлаштування, установчий, засновницький договір тощо);

· дорожній лист, виписаний особою, на користь якої громадянин- резидент здійснює свою діяльність, та/або інший документ (посвідчення про відрядження), що свідчить про відрядження водія на митну територію України особою, на користь якої громадянин-резидент здійснює свою діяльність.В ч.І ст.487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Відповідно до п.1 ч.І ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Усі документи, що підтверджують комерційне використання автомобіля на території України, у мене є в наявності і були передані працівнику митниці для ознайомлення. Відповідно до п.59 ст.4 МК України, транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення. Згідно п.60 ст.4 МК України до транспортних засобів особистого користування належать - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, катери та повітряні судна, що зареєстровані на відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно. Таким чином він вважаю, що ним були дотримані всі норми чинного законодавства. Враховуючи всі обставини, позивач просить суд скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0295/101000001/2014 від 29 жовтня 2014 року.

Позивач до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи є заперечення проти позовної заяви, в яких зазначив, що 29.09.2014 року працівниками УДА1 УМВС України в Житомирській області спільно з працівниками Житомирської митниці Міндоходів у ході а проведення оперативно - профілактичних заходів під умовною назвою «Кільце» та «База» на стаціонарному посту ДПС «Кочерів» був зупинений автомобіль марки «АUDI А4» кузов № НОМЕР_1, державний знак - НОМЕР_2, під керуванням громадянина України ОСОБА_1. У ході проведення перевірки було встановлено, що вказаний транспортний засіб був увезений на митну територію України громадянином України ОСОБА_1 16.06.2014 року через зону діяльності Харківської митниці Міндоходів у митному режимі «транзит». Однак ОСОБА_1 строк доставки вказаного транспортного засобу до митниці, встановлений ст.95 Митного кодексу перевищено більше ніж на десять діб. Відповідно до п.57 ст.4 Митного кодексу України товари - це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Згідно ст. 181 Цивільного кодексу України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. П. 60 ст. 4 Митного кодексу України визначено транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно. П. 50 ст. 4 Митного кодексу України встановлено, що резидентом є фізична особа - громадянин України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном. Відповідно до ст. 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на мигну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом. Статтею 93 Митного кодексу України передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту не можуть використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу. Статтею 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб). Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України під контролем митного органу ( ст. 102 МКУ ). Частиною 2 ст. 200 Митного кодексу України передбачено, що доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений статтею 95 Митного кодексу України. Таким чином, автомобіль «АUDI А4», кузов № НОМЕР_1, державний знак - НОМЕР_2, ввезений на митну територію України ОСОБА_1, знаходиться на митній території України з _ порушенням встановленого законом строку. В своєму поясненні гр. ОСОБА_1 зазначив, що він дійсно 16.06.2014 року через зону діяльності Харківської митниці Міндоходів в йому режимі «транзит» ввіз на митну територію України транспортний засіб «АUDI А4», кузов № НОМЕР_1, державний знак - НОМЕР_2, своєчасно транспортний засіб не вивіз, свою вину визнав. Дані обставини підтверджуються також митною декларацією, в якій безпосередньо позивачем, як декларантом, самостійно зазначено митний режим транзит та даними Журналу пункту пропуску та Диспетчера ЗМК (зони митного контролю). За цими даними вбачається, що позивач мав намір увезти автомобіль в режимі тимчасового ввезення строком до 1 року. Проте такий пропуск здійснено не було і о 10 годині 45 хвилин по червоному коридору автомобіль пропущено в режимі транзит. За відомостями Харківської митниці на пропуск автомобіля в режимі тимчасового ввезення було надано картку відмови. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 транспортний засіб увезено в режимі транзиту, відповідно до положень ст.ст. 95, 200 МК України автомобіль повинен бути вивезений за межі території України в установлений строк. Обґрунтування в позовній заяві факту своєї невинуватості посиланням на те, що він мав намір увезти автомобіль в режимі тимчасового ввезення не спростовує факту порушення ним митних правил: по-перше, автомобіль увезено в режимі транзиту і дотримання правил повинно здійснюватися, виходячи з режиму «транзит», по-друге, питання правомірності відмови у митному режимі «тимчасового ввезення» даного факту не стосується, так як дозвіл на увезення автомобіля на митну територію України позивачем отримано в режимі «транзит», по-третє, транспортний засіб, який увезено на митну територію України позивачем не є комерційним транспортом у розумінні поняття, визначеного п.59 ч.І ст.4 Митного кодексу України. Так за змістом ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів негарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання. При цьому ч. 1 ст. 105 МК України визначає, що у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1 - В.9, С, О до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу. Відповідно до положень пункту 59 статті 4 Митного кодексу України транспортні засоби комерційного призначення - це, зокрема, автотранспортні засоби (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів. Пунктом (а) статті 8 Додатка С до Конвенції про тимчасове ввезення та частиною третьою статті 189 МК України визначено, що тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України. Статтею 1 Додатка С до Конвенції про тимчасове ввезення визначено, що комерційне використання означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів. Згідно з пунктом (а) статті 5 Додатка С до Конвенції про тимчасове ввезення транспортні засоби комерційного використання можуть помішуватися в режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування за умови дотримання наступних вимог: вони повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення; вони повинні бути зареєстрованими на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення; вони повинні ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території. З викладеного слідує, що віднесення транспортного засобу до категорії комерційного призначення, тягне за собою можливість використання його лише для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів. Використання транспортного засобу комерційного призначення в інших цілях виключається, оскільки в даному випадку мета використання транспортного засобу є кваліфікуючою ознакою для визначення його категорії. Водночас ч.ч. 1, 2 ст. 321 МК України, передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 МК України, у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють орган доходів і зборів (митниця), у зоні діяльності якого товари будуть пред'явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари. Попереднє повідомлення про намір ввезти товари на митну територію України дійснюється шляхом надання органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого товари будуть пред'явлені для митного оформлення, попередньої митної декларації або іншого документа, що може використовуватися замість митної текларації відповідно до статті 94 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 259 МК України попередня митна декларація повинна містити відомості, достатні для ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України забезпечення доставки їх до органу доходів і зборів призначення. Крім того, згідно зі статтею 6 Закону України «Про автомобільний - транспорт» у пунктах пропуску через державний кордон України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, у сфері міжнародних автомобільних перевезень, здійснює контроль наявності дозвільних документів на виконання перевезень та ведення обліку автомобільних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено документи, які перевізник повинен мати при здійсненні міжнародних перевезень, зокрема, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та документи на вантаж. У разі використання транспортних засобів комерційного призначення для платного перевезення пасажирів, згідно зі статтею 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів і багажу (Женева, 01.03.1973 року) перевізник повинен видати індивідуальний або колективний квиток, у якому зазначені назва та адреса перевізника, а також який містить вказівку, що договір перевезення підпадає під дію положень цієї Конвенції. Такі умови позивачем не підтверджені. Обставин, передбачених ст.460 МК України, які виключають відповідальність за ст. 470 МК України,також не встановлено. Таким чином, в діях громадянина ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України. Про розгляд справи про порушення митних правил позивач належним чином був повідомлений, що підтверджується його особистим підписом у протоколі про ПМП. Справу розглянуто без його участі, постанову направлено поштою 30.10.2014 року, вих. № 06-70-26/146 та вручено 19.1 1.2014 позивачу. Тому просять у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що року 29 жовтня 2014 року заступником начальника Житомисрької митниці Державної фіскальної служби України Бондарчук С.О. винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0295/101000001/2014 відносно ОСОБА_1, згідно з якою встановлено, що 29.09.2014 року працівниками УДАІ УМВС України в Житомирській області спільно з працівниками Житомирської митниці Міндоходів в ході проведення оперативно-профилактичних заходів під умовною назвою «Кільце» та «База» на стаціонарному посту ДПС «Кочерів» був зупинений автомобіль марки «АUDI А4» кузов № НОМЕР_1, державний знак - НОМЕР_2, під керуванням громадянина України ОСОБА_1. У ході проведення перевірки було встановлено, що вказаний транспортний засіб був увезений на митну територію України громадянином України ОСОБА_1 16.06.2014 року через зону діяльності Харківської митниці Міндоходів у митному режимі «транзит». Однак ОСОБА_1 перевищив більше ніж на десять діб встановлений ст.95 Митного кодексу України строк доставки вказаного транспортного засобу до митного органу. Гр-на ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 грн.(а.с. 7-8).

В своєму поясненні гр. ОСОБА_1 зазначив, що він дійсно 16.06.2014 року через зону діяльності Харківської митниці Міндоходів в йому режимі «транзит» ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «АUDI А4» кузов № НОМЕР_1, державний знак - НОМЕР_2, своєчасно транспортний засіб не вивіз, свою вину визнав (а.с.38).

Дослідивши надані суду дані, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на мигну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Статтею 93 Митного кодексу України передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту не можуть використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України під контролем митного органу.

Частиною 2 ст. 200 Митного кодексу України передбачено, що доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений статтею 95 Митного кодексу України.

Таким чином, автомобіль «АUDI А4», кузов № НОМЕР_1, державний знак - НОМЕР_2, ввезений на митну територію України ОСОБА_1, знаходиться на митній території України з _ порушенням встановленого законом строку.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.93,95,102,381 Митного Кодексу України, та керуючись ст.ст.11, 86, 99, 100, 158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України Житомирської митниці ДФС про оскарження постанови у справі про порушення митних правил № 0295/101000001/2014 від 29 жовтня 2014 року, відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: І.Г.Перекупка