Справа № 740/5073/14
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року Чернігів Справа № 740/5073/14

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Сірого І.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Держспоживінспекції у Чернігівській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, в.о. начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області Зенового Олександра Володимировича про визнання незаконними дій щодо винесення постанови про накладення штрафу та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) звернулась до суду з позовом до Держспоживінспекції у Чернігівській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ШР №0191 від 21 серпня 2014 року про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» винесену щодо Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 Держспоживінспекцією у Чернігівській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів.

23.03.2015 ОСОБА_2 надала до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просить: визнати незаконними дії в.о. начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області Зенова О.В. по винесенню постанови серії ШР №0191 від 21 серпня 2014 року про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо ОСОБА_2.; скасувати постанову серії ШР №0191 від 21 серпня 2014 року про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо ФОП ОСОБА_2, винесену в.о начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області Зенова О.В.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ознайомившись з протоколом №4 від 19.03.2014 про проведення досліджень шумового навантаження ОСОБА_2 звернулась до ТОВ «Лагрос ЛТД», який здійснив повторний виїзд на місце проживання споживача та здійснив замір рівня звуку, про що складено відповідний акт, де зазначено, що дефектів виробничого характеру не виявлено. Технічні та функціональні параметри відповідають інструкції виробника. Після отримання даної відповіді в усному порядку споживачу було роз'яснено, що магазин має право здійснювати заміну товару належної якості протягом 14 днів з моменту покупки, оскільки пройшло вже більше 2 -х місяців, то, відповідно до гарантійних зобов'язань, споживач має звернутися до сервісного центру, що проводить гарантійне обслуговування даного товару. Звертає увагу і на те, що в протоколі № 4, що був наданий споживачем зазначалося, що заміри проводилися в спальній кімнаті, де було розміщено морозильну камеру. При цьому в «Керівництві з експлуатації морозильника» (пункт 1.2) чітко зазначено: «При експлуатації морозильника в спальних приміщеннях слід враховувати, що робота морозильника супроводжується функціональними шумами та звуками. УВАГА! Приміщення, в якому слід експлуатувати морозильник повинно мати об'єм, виходячи з розрахунку не менше 1 м3 на 8 г холодоагенту R600а у виробі». Крім того, у вказаному дослідженні не встановлювалося, що морозильник є товаром неналежної якості, а лише констатувався рівень шуму в приміщенні. В дослідженні також не бралося до уваги чи вірно експлуатується морозильна камера споживачем. Незважаючи на вказане вище, саме протокол № 4 дослідження шумового навантаження було використано Держінспекцією в якості доказу того, що товар, реалізований споживачу, є товаром неналежної якості.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідачів в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення в яких позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, та зазначив, що на підставі направлення на проведення перевірки від 10.07.2014 №02-14/308 було здійснено позапланову перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів ФОП ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 В ході якої встановлено, що ФОП ОСОБА_2 відмовила споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», чим порушила вимоги ст. 6, п. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Для розгляду справи позивач був запрошений листом від 08.08.2014 №02-04/2390 на 21.08.2014. Враховую те, що холодильник «Атлант» М-7184-100 МКШ-240 було продано за 3000,00 грн., сума штрафу складає 30000,00 грн. 08.08.2014 Інспекцією прийнято постанову про накладення стягнень.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.01.2014 ОСОБА_6 звернулась з заявою до Директора магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1 та Центру сервісного обслуговування побутової техніки, в якій просила відремонтувати морозильник належним чином безкоштовно усунувши вказані недоліки, а в разі заводського брака замінити на новий (а.с.121).

21.01.2014 позивачем було надано відповідь ОСОБА_6, в якій зазначено, що якщо висновком експерта буде встановлено, що товар є неналежної якості, він буде відремонтований, а у разі наявності заводського браку буде замінений на інший (а.с.120).

12.02.2014 ОСОБА_6 звернулась з претензію до Директора магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1, в якій просила заповнити в повній мірі гарантійні документи та надати копії документів, що засвідчують якість і походження товару (а.с.122).

Позивачем було надано повторну відповідь на звернення ОСОБА_6 від 01.03.2014 (а.с.123).

ОСОБА_6 звернулась до начальника Держспоживінспекції з питань захисту прав споживачів Наконечного В.Я. з заявою в якій просить замінити морозильник «Атлант», придбаний в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1»: АДРЕСА_1, який не відповідає вимогам або повернути вартість даного товару Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с.116-118).

Протоколом Держсанепідслужби України Ніжинського відділення лабораторних досліджень №4 від 19.03.2014 про проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку встановлено, що еквівалентний рівень шуму у спальні будинку по АДРЕСА_2 (в період з 7-00 по 23-00) час роботи холодильної камери «Атлант» перевищує ГДР на 12дБА, а максимальний рівень шуму перевищує ГДР на 13 дБА, що не відповідає вимогам «СН допустимого шума в помещениях жилых и общественных зданий и на територии жилой настройки» № 3077-84 від 03.08.1984 (а.с.125).

На підставі звернення ОСОБА_6 Державна інспекція з питань захисту прав споживачі надала згоду на проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_2, АДРЕСА_1 від 02.07.2014 №01/754472014 (а.с.126).

Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області видано направлення на проведення перевірки від 10.07.2014 №02-14/308 та наказ на проведення позапланової перевірки від 10.07.2014 №02-16308-п (а.с.127).

Держспоживінспекцією у Чернігівській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів проведено перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів, на підставі якої складено акт №0272 від 16.07.2014 (а.с.128-131).

Перевіркою встановлено порушення ст.ст. 6, 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та пунктів 29, 30 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженими наказом Міністерства економіки України №104 від 19.04.2007.

Листом від 08.08.2014 №02-04/2390 позивача було запрошено на розгляд справи за матеріалами акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №0272 від 16.07.2014 на 21.08.2014 (а.с.132), який було отримано позивачем 09.08.2014 (а.с.133).

Держспоживінспекцією у Чернігівській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів 21.08.2014 винесено постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» №0191, якою на позивача накладено штраф у розмірі 30000,00 грн. (а.с.8-9).

Позивачем було подано скаргу до Держспоживінспекції України на постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 21.08.2014 №0191, за результатами розгляду якої Держспоживінспекція України встановила, що Інспекція діяла у межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством України (а.с.17-18).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України від 12.05.1991 № 1023-ХІІ "Про захист прав споживачів" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 1023-ХІІ) спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право: давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 1023-ХІІ споживач під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Згідно частини першої статті 6 Закону № 1023-ХІІ продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Пунктом 1 статті 8 Закону № 1023-ХІІ передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1023-ХІІ встановлено, зокрема, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.

У відповідності до статті 15 Закону № 1023-ХІІ споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити:

1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються;

2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція;

3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт;

4) відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами;

5) позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів;

6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції;

6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності.

7) дату виготовлення;

8) відомості про умови зберігання;

9) гарантійні зобов'язання виробника (виконавця);

10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції;

11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій;

12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Стосовно продукції, яка підлягає обов'язковій сертифікації, споживачеві повинна надаватись інформація про її сертифікацію.

Згідно частини 1 статті 21 Закону № 1023-ХІІ крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону № 1023-ХІІ у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за, зокрема, відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 877-V) підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Згідно частини першої статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою (частина друга статті 7 Закону № 877-V).

Частиною шостою статті 7 Закону № 877-V встановлено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

Відповідно до пункту 10 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року № 104, до подання товарів у торговельний (демонстраційний) зал працівники суб'єкта господарювання проводять підготовку товарів до продажу (розпакування, перевірка цілісності індивідуальної упаковки, пломб підприємства-виробника, наявності маркувальних даних і якості, чищення, прасування, перевірка наявності інструкцій з експлуатації, технічних паспортів, гарантійних талонів, комплектність виробів, перевірка роботи в дії тощо).

Згідно пункту 16 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, здійснюючи продаж непродовольчих товарів вітчизняного та іноземного виробництва, працівники суб'єкта господарювання зобов'язані надати споживачам необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари в супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також маркуванням чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів товарів.

Стосовно товарів, які за певних умов можуть бути небезпечними для життя, здоров'я споживача та його майна, навколишнього природного середовища, виробник (виконавець, продавець) зобов'язаний довести до відома споживача інформацію про такі товари і можливі наслідки їх споживання (використання).

Особливості продажу побутових холодильників, морозильників, машин і приладів для механізації побутових робіт, побутових приладів для очищення, зволоження, кондиціонування повітря, електроосвітлювальної арматури і електроламп, електронагрівальних приладів, провідникових і встановлювальних виробів тощо (далі - електропобутові товари) визначає глава 4 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, здійснюючи продаж непродовольчих товарів вітчизняного та іноземного виробництва.

Відповідно до пункту 29 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарам у разі виявлення протягом установленого гарантійного строку недоліків споживач у порядку та в строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом установленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач у порядку та в строки, що встановлені законодавством, і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Пунктом 30 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами встановлено, що продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу) зобов'язані прийняти товар неналежної якості в споживача, видати йому документ, що підтверджує одержання товару, і задовольнити його вимогу на підставі письмової заяви, яка подається споживачем у двох примірниках. Один примірник цієї заяви повертається споживачу з відміткою продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу), дати прийняття заяви, прізвища, ініціалів та посади працівника, який прийняв заяву, другий - залишається у продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу).

Таким чином, судом встановлено, що споживач, ОСОБА_6, у зв'язку з відсутністю у м. Ніжині уповноваженого сервісного центру по гарантійному ремонту холодильників «Атлант» не однократно звертався до ФОП ОСОБА_2 з проханням відремонтувати придбаний у неї холодильник «Атлант» М-7184-100 МКШ-240. Проте, працівниками суб'єкта господарювання відмовлено споживачу у прийнятті на гарантійний ремонт холодильника «Атлант» М-7184-100 МКШ-240, що підтверджується листом від 21.01.2014 (а.с.120).

ОСОБА_6 після отримання протоколу Держсанепідслужби України Ніжинського відділення лабораторних досліджень №4 від 19.03.2014 про проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку відповідно до якого вбачається, що під час роботи холодильник «Атлант» М-7184-100МКШ-240 перевищує ГДР на 12 дБА, а максимальний рівень шуму перевищує ГДР на 13 дБА, що не відповідає вимогам нормативних документів звернулася до суб'єкта господарювання з вимогою замінити придбаний неякісний холодильник. Проте позивач дану вимогу не виконав.

Отже, на підставі звернення ОСОБА_6 Держспоживінспекцією у Чернігівській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів проведено перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів, на підставі якої встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не забезпечила реалізацію прав споживача, встановлених частиною першою статті 8 закону України «Про захист прав споживачів».

Враховую все вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачі під час проведення позапланової перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів та винесення постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Постанова серії ШР №0191 від 21 серпня 2014 року про накладення стягнень винесена відповідно до встановлених порушень норм Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами.

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача на акт СЦ «Лагрос» про оцінку технічного стану замір рівня звука морозильної камери «Атлант» М-7184-100 (а.с.24), оскільки СЦ «Лагрос» не має відповідного дозволу (ліцензії) щодо заміру рівня звуку. Замірами звуку (шуму) займаються уповноважені лабораторії територіальних органів санітарно епідеміологічної станції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Держспоживінспекції у Чернігівській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, в.о. начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області Зенового Олександра Володимировича про визнання незаконними дій щодо винесення постанови про накладення штрафу та скасування постанови про накладення штрафу, не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук

Дата підписання повного тексту постанови 12.05.2015