Справа № 802/1208/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

07 травня 2015 р. Справа № 802/1208/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Бойка А.М.

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання наказу протиправним

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання наказу протиправним.

29 квітня 2015 року позивачем подано заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій просить заборонити Головному управлінню Держземагентства у Вінницькій області та ОСОБА_4 вчиняти адміністративно-розпорядчі дії та будь-які інші дії щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 41,7762 га.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначив, що в разі прийняття відповідачем рішення про передачу спірної земельної ділянки ОСОБА_4 ускладниться або взагалі унеможливиться виконання рішення суду у даній адміністративній справі та постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 року у справі № 802/4442/14-а, якою зобов'язано Головне управління Держземагентства у Вінницькій області розглянути його клопотання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства орієнтовною загальною площею 97,7281 га із числа земель запасу Бортницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

У судовому засіданні позивач доводи заяви підтримав та просив її задовольнити із наведених підстав.

Представники відповідача та третьої особи просили відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на відсутність визначених ст. 117 КАС України підстав для забезпечення адміністративного позову у справі.

Надавши оцінку доводам заяви про забезпечення позову та заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, суд дійшов висновку, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина перша статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Зі змісту наведеної законодавчої норми випливає, що вжиття судом заходів забезпечення позову можливе, зокрема, у разі наявності загрози для реалізації особою своїх прав та інтересів або неможливості їх захисту (відновлення) у подальшому.

У п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» № 2 від 06.03.2008 р., Пленум надав роз'яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Позивач як на підставу заяви про забезпечення позову посилається на те, в разі передачі спірної земельної ділянки ОСОБА_4 будуть порушенні його права щодо розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд критично оцінює вказані доводи клопотання позивача з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 5 Земельного кодексу України, одним із принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави;

Частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто даною нормою, визначено чіткий перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, посилання позивача на те, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спільної земельної ділянки ОСОБА_4 може стати підставою для відмови у наданні такого дозволу йому не грунтується на законі, оскільки законодавством не передбачено обмежень щодо одночасного розгляду декількох клопотань про надання дозволу на одну й ту саму земельну ділянку, а також щодо одночасного розроблення різними особами декількох проектів землеустрою на одну й ту ж саму земельну ділянку.

Крім того, відповідно до частин третьої та четвертої статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах - це зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються та заборони вчиняти певні дії. Цей перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

З даної норми слідує, що суд може вжити заходи по забезпеченню позову лише щодо суб'єкта владних повноважень.

Однак, у заяві про забезпечення позову позивач просить також заборонити вчиняти будь-які дії щодо спірної земельної ділянки ОСОБА_4, тобто фізичній особі, що не узгоджується із вимогами процесуального Закону.

Більш того, суд звертає увагу на те, що звернення позивача із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держземагенства у Вінницькій області вчиняти будь-які дії щодо спірної земельної ділянки унеможливить виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 року у справі № 802/4442/14-а якою зобов'язано Головне управління Держземагентства у Вінницькій області розглянути клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства орієнтовною загальною площею 97,7281 га із числа земель запасу Бортницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Щодо доводів позивача про те, що у випадку незабезпечення адміністративного позову за заявою яка розглядається у даній адміністративній справі виконання судового рішення суттєво ускладниться або стане неможливим, то суд критично оцінює такі із наступних мотивів.

Так, предметом позову у справі є вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Вінницькій області № 2-3251/15-14-00 від 10.10.2014 року. Тому, навіть у випадку задоволення вимог адміністративного позову та скасування оскаржуваного наказу суб'єкта владних повноважень рішення суду не носитиме зобов'язального характеру та не підлягатиме додатовому виконанню, а оскаржуваний наказ (у випадку його скасування) втрачатиме чинність саме на підставі рішення суду.

Отже, будь-яких обґрунтованих підстав чи доводів в підтвердження того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до винесення рішення в адміністративній справі або того, що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат суду наведено не було.

Враховуючи зазначене, суд вважає подану заяву про забезпечення позову необґрунтованою, а тому за наслідками її розгляду слід постановити ухвалу про відмову у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 165, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №802/1208/15-а відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Богоніс Михайло Богданович