Справа № 369/11939/14-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
12 травня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії, -
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року позов задоволено.
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати зазначену постанову, оскільки вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з матеріалами справи, в липні 2014 року позивач звернувся до УПФУ в Києво-Святошинському районі із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку у відповідності до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Своїм листом від 05 листопада 2014 року за № 9829/07 УПФУ в Києво-Святошинському районі відмовило позивачу у призначенні пенсії за його заявою. Свою відмову пенсійний фонд мотивував тим, що до заяви не було надано довідки ф.122, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.
Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з матеріалами справи, позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та відноситься до 2-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 2, серії НОМЕР_1 .
У липні 2014 року позивач звернувся до Управління ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.
Проте, листом за № 9829/07 від 05 листопада 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області відмовило ОСОБА_1 у призначенні йому пенсії за віком у відповідності до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з відсутністю первинних документів, які підтверджують періоди по ліквідації аварії на ЧАЕС та довідки про період участі в ліквідації аварії, а також у зв`язку з ненаданням оригіналу довідки Ф.122 (за установленою формою).
Як встановлено судом, позивач приймав участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в населених пунктах с. Н.-Шепеличі та с. Рудня Вересня Чорнобильського району Київської області з 27-28 вересня 1986 року та 11-12 жовтня 1986 року, що підтверджується довідкою ТОВ «Агрофірма «Білогородка» № 14/01 від 22 січня 2015 року, яка долучена до матеріалів справи. При цьому, вказана обставина підтверджується копією довідки № 111 від 03 листопада 1992 року, яка була видана радгоспом ім. 60-річчя Великої жовтневої соціалістичної революції, в якій зазначено, що ОСОБА_1 з 27 по 29 вересня 1986 року та з 11 жовтня по 13 жовтня 1986 року здійснював роботи в зоні відчуження в населених пунктах с. Н.-Шепеличі та с. Рудня Вересня Чорнобильського району Київської області.
Водночас слід узяти до уваги, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також підтвердили, що ОСОБА_1 у вересні та жовтні 1986 року відряджався з основного місця роботи до зони відчуження, де перебував у населених пунктах с. Н.-Шепеличі та с. Рудня Вересня Чорнобильського району Київської області. На той час позивач працював водієм, допомагав здійснювати вантажні перевезення із зони відчуження.
З копії наказу № 115 від 28 липня 1992 року вбачається, що по радгоспу ім. 60-річчя Великої жовтневої соціалістичної революції позивачу було здійснено виплату доплати до подвійного розміру заробітної плати в сумі 31 крб. 14 коп., як працівнику, що приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986-1987 роках.
Відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особи, які працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого вимогами ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів пенсійний вік зменшується на 5 років.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, які встановлені цим законом.
ОСОБА_1 має статус особи, що працювала в зоні відчуження, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії.
У відповідності до положень пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу.
Матеріалами справи підтверджується перебування позивача у зоні відчуження на протязі 27-29 вересня 1986 року та 11-13 жовтня 1986 року.
З огляду на наведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач має право на призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого для призначення пенсії.
Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року - без змін.
Ухвала апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.