Справа № 826/3111/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 травня 2015 року № 826/3111/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомзаступника прокурора Деснянського району міста Києва в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення заборгованості,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Заступник прокурора Деснянського району міста Києва в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 2 115 799,00 грн. з них заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 980 264,80 грн., та податку на додану вартість у сумі 1 135 534,20 грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Представник Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у судовому засіданні 01.04.2015 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позовні вимоги вмотивовано наявністю у відповідача податкового боргу у зв'язку з несплатою ним в установленому порядку коштів відповідно до узгоджених податкових зобов'язань.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, свого представника для участі в судовому засіданні не направив, про судовий розгляд справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд в судовому засіданні 01.04.2015 року дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Станом на день вирішення спору фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, перебуває на обліку в ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, як платник податків, зареєстрований відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Деснянського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві 02.09.2010 року та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Заслухавши пояснення представника прокуратури та представника податкового органу, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині, з огляду на таке.

Станом на 30.03.2015 року по особовому рахунку ФОП ОСОБА_1 обліковується податкова заборгованість зі сплати до бюджету податку на додану вартість у сумі - 1 135 534,20 грн., дана заборгованість, зокрема у сумі 1 082 761,08 грн. виникла відповідно до:

податкового повідомлення-рішення № від 03.04.2013 у сумі 56 733,58 грн., на підставі акту перевірки № 488/17-10/НОМЕР_1 від 15.03.2013р.;

податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.04.2013 р. у сумі 1 770,00 грн., термін сплати 30.04.2013 р.;

податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.05.2013 р. у сумі 2 960,00 грн., термін сплати 30.05.2013р.;

податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.06.2013 р. у сумі 2 286,00 грн., термін сплати 30.06.2013 р.;

податкової декларації з податку на додану вартість № від 22.07.2013 р. у сумі 2 935,00 грн., термін сплати 30.07.2013р.;

податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.08.2013 р. у сумі 6 516,00 грн., термін сплати 30.08.2013 р.;

податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.09.2013р. у сумі 5 369,00 грн., термін сплати 30.09.2013 р.;

податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.10.2013р. у сумі 4 917,00 грн., термін сплати 30.10.2013 р.;

податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.11.2013 р. у сумі 6 920,00 грн., термін сплати 30.11.2013 р.;

податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.12.2013 р. у сумі 2 669,0 грн., термін сплати 30.12.2013 р.;

податкової декларації № від 19.02.2014 р. у сумі 10,00 грн., термін сплати 02.03.2014р.;

податкового повідомлення-рішення № від 12.08.2014 р. у сумі 989 680,50 грн. за актом перевірки № 1884/26-52-17-01/НОМЕР_14 від 01.07.2014 р.;

Так, відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи № від 10.02.2014 відповідач самостійно визначив суму податкового зобов'язання у розмірі 4 632,03 грн. Згідно податкового повідомлення-рішення № від 12.08.2014 р. відповідачу донараховано податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 920 418,09 грн., прийнятого на підставі акта перевірки № 1884/26-52-17-01/НОМЕР_14 від 01.07.2014 р.

На підтвердження наявності у відповідача зазначеної суми заборгованості позивач надав суду податкові повідомлення-рішення про донарахування відповідачу податкових зобов'язань та податкові декларації про майновий стан і доходи щодо самостійного визначення відповідачем податкових зобов'язань, у зв'язку з несплатою яких, відповідно виникла заборгованість.

Доказів скасування вказаних податкових повідомлень-рішень суду не надано.

У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості, податковим органом нараховано пеню з податку на доходи фізичних осіб у сумі 53 847,97 грн. та з податку на додану вартість у сумі 89 779, 96 грн., розрахунок нарахування пені у справі.

Таким чином, у зв'язку з несплатою відповідачем зазначених сум узгоджених податкових зобов'язань, виникла заборгованість. Дана заборгованість відповідно до зазначених податкових повідомлень-рішень та податкових декларацій підтверджується у загальній сумі 2 114 432,29 грн. з них заборгованість зі сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 925 050,12 грн. та 53 847,97 грн. пеня., з податку на додану вартість у сумі 1 082 761,08 грн. та пеня у розмірі 52 773,12 грн.

Відповідно до наданих у справі доказів щодо наявності у відповідача податкового боргу з податку на додану вартість сума заборгованості становить 1 082 761,08 грн. та 52 773,12 грн. пеня, що загалом становить 1 135 534,20 грн., з податку на доходи фізичних осіб у сумі 925 050,12 грн. та 53 847,97 грн. пеня, що разом становить 978 898,09 грн.

При цьому, згідно наданих витягів з особового рахунку відповідача, станом на 19.02.2015 року по особовому рахунку відповідача обліковується заборгованість зі сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 980 264,80 грн., з них сума недоїмки становить 926 416,83 грн. та 53 847,97 грн. пеня. Станом на 30.03.2015 року по особовому рахунку ФОП ОСОБА_1 обліковується податкова заборгованість зі сплати до бюджету податку на додану вартість у сумі 1 135 534,20 грн., з них сума недоїмки становить 1 045 754,24 грн. та пеня у розмірі 89 779,96 грн.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості зі сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 1 366,71 грн. заявлених позивачем у заяві про уточнення позовних вимог. Отже позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, та задоволенню не підлягають у зв'язку з їх недоведеністю.

Відповідно до пунктів 57.1, 57.3 ст.57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 59.1.статті 59 Податкового кодексу України визначено, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3.).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4.).

Відповідно до пункту 59.5. статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

При цьому, пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо, зокрема сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Таким чином, надіслана платникові податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, є дійсною.

Отже, якщо податковим органом направлено податкове повідомлення щодо раніше існуючого податкового боргу (незалежно від того з якого податкового зобов'язання: визначеного контролюючим органом чи самостійно платником податків), а після цього сума податкового боргу збільшилася на суму новоствореного податкового боргу (незалежно від того з якого податкового зобов'язання: визначеного контролюючим органом чи самостійно платником податків), у податкового органу не виникає обов'язку надсилати платникові податку податкову вимогу на суму новоствореного боргу.

У такому разі право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги, надісланої на раніше утворення податкового боргу, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу - на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати, у даному випадку, самостійно узгодженого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 95.1. статті 59 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2.).

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

На підтвердження наявності у відповідача податкового боргу та правомірності позовних вимог позивач та податковий орган зазначають, що відповідно до податкової вимоги № 2488 від 09.03.2011 р. ФОП ОСОБА_1 було визначено податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 86,00 грн.

У зв'язку з несплатою відповідачем податкового боргу, Окружним адміністративним судом міста Києва за результатами вирішення справи № 826/17885/13-а було видано виконавчий лист, на підставі постанови суду від 20.12.2013р., про стягнення з СПД ОСОБА_1 сум податкової заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 102 335,38 грн., податку на доходи фізичних осіб у розмірі 24 583,02 грн. та єдиного податку з фізичних осіб у сумі 86,00 грн.

Враховуючи те, що відповідачем у період виникнення податкового боргу згідно податкової вимоги № 2488 від 09.03.2011 р., присудженого до стягнення відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.2013р., не погашено податковий борг в повному обсязі, ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві на збільшену суму заборгованості додатково податкова вимога не приймалась.

Доказів на підтвердження того, що сума податкового боргу донарахована відповідно до податкової вимоги № 2488 від 09.03.2011 р. відповідачем не погашена, суду не надано.

Відповідно до п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 102.4. ст. 102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Податкова вимога від 09.03.2011 р. №72488 направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення .

Органами, уповноваженими здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, згідно з п. 41.5 ст. 41 Податкового кодексу України, є виключно органи державної податкової служби.

Підпунктом 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Зокрема, підпунктом 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено право органів державної податкової служби звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (п. 87.2 п. 87.1 ст. 87).

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості зі сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 1 366,71 грн., заявлених позивачем у заяві про уточнення позовних вимог, отже позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, та задоволенню не підлягають у зв'язку з їх недоведеністю.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що у заяві про уточнення позовних вимог наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог в частині. Докази, подані позивачем та податковим органом підтверджують обставини, на які посилаються позивач та ДПІ на їх обґрунтування щодо наявності у відповідача податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 1 082 761,08 грн. та податку на доходи фізичних осіб у розмірі 925 050,12 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69 -71, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позовні вимоги заступника прокурора Деснянського району міста Києва в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, податок на доходи фізичних осіб у розмірі 978 898,09 грн. на р/р 0004 (код платежу 11010500), одержувач: УДКСУ у Деснянському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, .

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, податок на додану вартість у розмірі 1 135 534,20 грн. на р/р 0004 (код платежу 14010100), одержувач: УДКСУ у Деснянському районі ГУ ДКСУ у м.Києві, .

4. В іншій частині позову відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук