Справа № 802/318/15-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/318/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н.Л.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

07 травня 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю., суддів: Ватаманюка Р.В., Мельник-Томенко Ж. М.,

за участю:секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника третьої особи - Ткач Людмили Михайлівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Україна" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Відділу Держземагентства у Калинівському районі Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Фермерське господарство "Україна", Реєстраційна служба Калинівського управління юстиції Вінницької області, про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації правочину,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до відділу Держземагентства у Калинівському районі Вінницької області про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації правочину.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.03.2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відділу Держземагентства у Калинівському районі Вінницької області, що полягали у реєстрації договору оренди землі укладеного між ОСОБА_5 та фермерським господарством "Україна" від 27 серпня 2012 року, зареєстрованим у відділі Держкомзему у Калинівському районі, про що у Держаному реєстрі земель вчинено запис від 27 листопада 2012 року за №06237.

Скасовано реєстрацію договору оренди землі укладеного між ОСОБА_5 та фермерським господарством "Україна" від 27 серпня 2012 року, зареєстрованим у відділі Держкомзему у Калинівському районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 листопада 2012 року за №06237.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ФГ «Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступне.

У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_1 від 14.12.2007, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 1,5637га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Лисоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10).

10.02.2008 між позивачем (надалі - орендодавець) та фермерським господарством "Україна" (надалі - орендар) укладено договір оренди землі №96, за яким земельна ділянка, загальною площею 1,5637 га, на території Лисоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області передана орендарю, зі строком оренди 5 років (а.с. 14-15).

В подальшому, між ОСОБА_5, як орендодавцем, та фермерським господарством "Україна", як орендарем, укладено договір оренди землі від 27.08.2012 б/н, у відповідності до якого земельна ділянка, розташована на території Лісоволисіївської сільської ради площею 1,5637, кадастровий номер НОМЕР_2, надається в оренду орендарю строком на 15 років (а.с. 12-13). З урахуванням чого, 27.11.2012 відповідачем було внесено запис до книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою (а.с. 66-68).

ОСОБА_5 вважає, що вона не мала наміру та не укладала договір оренди землі від 27.08.2012 б/н із ФГ «Україна», а тому відділом Держземагентства у Калинівському районі Вінницької області протиправно, без проведення перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також за відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, здійснено реєстрацію договору оренди землі від 27.08.2012 щодо земельної ділянки, розташованої на території Лисоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області, площею 1,5637 га. Відтак, ОСОБА_5 змушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що відповідач при реєстрації в Книзі реєстрації договору оренди від 27.08.2012, укладеного між ОСОБА_5 та фермерським господарством "Україна", не перевірив, чи право оренди на земельну ділянку зареєстровано чи ні, оскільки на момент його реєстрації строк дії договору оренди від 10.02.2008, укладений між тими з сторонами щодо того ж об'єкта оренди, не закінчився та був чинним.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції по суті спору та вважає за необхідне зазначити наступне.

Частинами 1, 2 статті 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Так само і у статті 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Положеннями статті 3 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи, а орендарями земельних ділянок, згідно зі статтею 5 Закону України "Про оренду землі" є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди, що передбачає частина 4 статті 124 Земельного кодексу України.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавств, що визначено статтею 13 Закону України "Про оренду землі".

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З наведеного вбачається, що законодавцем надано право фізичним особам передавати в оренду земельні ділянки, що перебувають у їх власності. Право оренди в такому випадку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.

Встановлено, що на підставі договору оренди, укладеного між позивачем (далі - орендодавець) та фермерським господарством "Україна" (далі - орендар) за №96 від 10.02.2008 року, за орендарем виникло право оренди на земельну ділянку, розташовану на території Лисоволисіївської сільської ради Калиновського району Вінницької області площею 1,5637 га, кадастровий номер НОМЕР_2. Про що у Державному реєстрі вчинено запис від 21.05.2008 року за №96.

У відповідності до пункту 8 вказаного Договору, його укладено на 5 років. Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (п.21).

Тобто, до моменту закінчення зазначеного договору, а саме у строк до 10.02.2013 року ФГ "Україна" зобов'язаний повернути земельну ділянку позивачу, або надіслати повідомлення про наміри подовжити договір. Як встановлено судом, ніяких повідомлень-листів на адресу ОСОБА_5 третьою особою не направлялись.

Прикінцеві положення договору оренду від 10.02.2008 року також передбачають, що договір набирає чинності після підписання сторонам та його державної реєстрації. Не від'ємними частинами договору є план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), акт приймання-передачі об'єкта оренда, проект відведення земельної ділянки у випадках передбачених законодавством.

Крім того, в подальшому між ОСОБА_5, як орендодавцем та фермерським господарством "Україна" як орендарем укладено договір оренди землі від 27.08.2012 року б/н, у відповідності до якого земельна ділянка, розташована на території Лісоволисіївської сільської ради площею 1,5637, кадастровий номер НОМЕР_2, надається в оренду орендарю строком на 15 років. З урахуванням чого, 27.11.2012 року відповідачем було внесено запис до книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Наведеною нормою передбачено обов'язок державного реєстратора встановлювати відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент внесення відповідачем запису на підставі договору від 27.08.2012 року б/н до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, був ще чинний договір від 10.02.2008 року, а тому відповідачем не встановлено відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, як то передбачено пунктом 1 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що реєстрація договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_5 та фермерським господарством "Україна" від 27.08.2012 року, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.11.2012 року №06237, підлягає скасуванню.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги третьої особи не грунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Фермерського господарства "Україна" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 14 травня 2015 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.