Справа № 806/1074/15
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м.Житомир справа № 806/1074/15

категорія 5.2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

за участі секретаря Смолінської І.П.,

за участі представників позивача та відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до Житомирської митниці ДФС про скасування рішень,

встановив:

Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці ДФС про скасування рішень про коригування митної вартості: №101060000/2014/300335/2 від 27 жовтня 2014 року, №101060000/2014/300338/2 від 28 жовтня 2014 року, № 101060000/2014/300356/2 від 18 листопада 2014 року, №101060000/2014/300377/2 від 12 грудня 2014 року та № 101060000/2014/300379/2 від 15 грудня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Житомирською митницею при митному оформленні партії товару безпідставно визначену митну вартість за резервним методом її визначення, чим порушено норми ст. 57 Митного кодексу України щодо послідовного застосування методів визначення митної вартості товарів. Вказав, що у митного органу були в наявності всі документи, необхідні для визначення митної вартості за основним методом її визначення щодо товарів, які імпортуються, а тому твердження відповідача з приводу недостатності та неналежності таких документів є необґрунтованими.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 25 квітня 2014 року між GREEN SNACKS C.V., Амстердам, Нідерланди (Продавець) з однієї сторони та ТДВ "ЖЛ" (Покупець) з іншої сторони, укладено контракт № АР24.14, відповідно до умов якого, Продавець продає, а Покупець придбаває ядра арахісу (код ТНВД ) в кількості, асортименті та за ціною у відповідності до специфікацій, які додаються до кожної поставки і є невід'ємними частинами даного Контракту.

Згідно із пунктом 2.1 Контракту, ціна товару встановлюється в доларах США і зазначається в специфікації та експортному рахунку (інвойсі) на кожну поставку.

Умови поставки визначені пунктом 3.1 Контракту, згідно якого товари поставляються на умовах CІF, порт Одеса, Україна (Інкотермс 2010).

Відповідно до пункту 4.2 Контракту, товар поставляється на умовах часткової передплати, а саме 30% аванс, 100% після представлення копій вантажних документів. Можлива 100% передплата.

Декларантом до митного оформлення подано наступні митні декларації (далі - МД)

- 27.10.2014 року № 101060000/2014/016532 на митне оформлення товару АРАХІС Аргентинський (сирий, лущений), сорт Runner, типу Split (розколотий навпіл), в 500 мішках по 50+-0,5 кг, загальною вагою нетто 25080 кг. з загальною митною вартістю визначеною позивачем 30096,00 доларів США;

- 28.10.2014 року № 101060000/2014/016649 на митне оформлення товару АРАХІС Аргентинський (сирий, лущений), сорт Runner, типу Split (розколотий навпіл), в 500 мішках по 50+-0,5 кг, загальною вагою нетто 25060 кг. з загальною митною вартістю визначеною позивачем 30072,00 доларів США;

- 18.11.2014 року № 101060000/2014/018056 на митне оформлення товару АРАХІС Аргентинський (сирий, лущений), сорт Runner, типу Split (розколотий навпіл), в 500 мішках по 50+-0,5 кг, загальною вагою нетто 25000 кг. з загальною митною вартістю визначеною позивачем 30000,00 доларів США;

- 12.12.2014 року № 101060000/2014/019956 на митне оформлення товару АРАХІС Аргентинський (сирий, лущений), сорт Runner, типу Split (розколотий навпіл), в 500 мішках по 50+-0,5 кг, загальною вагою нетто 25000 кг. з загальною митною вартістю визначеною позивачем 30000,00 доларів США;

- 15.12.2014 року № 101060000/2014/020061 на митне оформлення товару АРАХІС Аргентинський (сирий, лущений), сорт Runner, типу Split (розколотий навпіл), в 500 мішках по 50+-0,5 кг, загальною вагою нетто 25000 кг. з загальною митною вартістю визначеною позивачем 30000,00 доларів США.

До декларацій на підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 25.04.2014 року № АР24.14, специфікація №1 від 25.04.2014 року до контракту; інвойси № G-0331 D від 11.08.2014 року, № G-0342 А від 26.08.2014 року, № G-0365 А від 30.10.2014 року, № G-0365 В від 30.10.2014 року; платіжні дорученні №106 від 03.10.2014 року, №118 від 07.10.2014 року, №44 від 07.11.2014 року, №87 від 01.12.2014 року, №102 від 05.12.2014 року.

За результатами здійснення аналізу супровідних документів, поданих разом із МД № 101060000/2014/016532, 101060000/2014/016649, № 101060000/2014/018056, № 101060000/2014/019956 № 101060000/2014/020061 Житомирською митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів №101060000/2014/300335/2 від 27 жовтня 2014 року, №101060000/2014/300338/2 від 28 жовтня 2014 року, № 101060000/2014/300356/2 від 18 листопада 2014 року, № 101060000/2014/300377/2 від 12 грудня 2014 року та № 101060000/2014/300379/2 від 15 грудня 2014 року.

Згідно зазначених рішень, митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частині 2 ст. 53 МКУ подані для митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (а саме інформації щодо ступені обробки товару, що в свою чергу впливає на числові значення складових митної вартості та ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари) та у зв'язку з неподанням декларантом на письмову вимогу органу доходів та зборів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: бухгалтерської документації; прайс - листи та каталоги виробника товару; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями; інформацію біржових організацій про вартість товару, сировини.

За інформацією, яка наявна у органах доходів і зборів, вартість схожих товарів є вищою в порівнянні з митною вартістю оцінюваних товарів. Проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядних методів визначення митної вартості відповідно до вимог статей 59-64 МКУ. За результатами проведеної консультації встановлено, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв'язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях МД №101060000/2014/015377 від 09.10.2014 року з урахуванням коригувань на обсяг партії товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що відповідає принципам і критеріям, визначених Угодою про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Джерело інформації цінової бази ЄАІС щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, Митний кодекс України.

Після прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, декларанту було надано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Не погодившись з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товарів в сторону її завищення, декларантом здійснено митне оформлення під гарантійні зобов'язання у відповідності до ч.7 ст.55, ст.306 МК України про що було зазначено у п.42 поданих МД.

Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, подання декларантом відомостей для її підтвердження визначено у статтях 52 та 53 Митного кодексу України від 13.03.2012, № 4495-VI .

Відповідно до ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або надання митному органу додаткової інформації.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу наведених вище правових норм випливає, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Наведене відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Між тим, відповідно до вимог частини ч. 3 ст. 53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу наведених норм законодавства з питань митної справи вбачається, що право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Судом встановлено, що позивачем при поданні МД було подано необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідача про те, що митниця має повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності визначення митної вартості товару, однак зазначає, що такі повноваження мають бути реалізовані лише за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Під час розгляду даної справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про існування достатніх підстав для виникнення обґрунтованого сумніву у Житомирської митниці Міндоходів щодо вартості імпортованого товару. Крім того, представником відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що подані декларанта основні документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни.

У даній справі судом також не встановлено існування обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Крім того, суд враховує, що відповідачем не обґрунтовано, які саме обставини мали бути підтверджені додатково витребуваними у позивача документами. В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не визначено, які саме показники (складові) митної вартості не підтверджено документально та викликали сумнів у контролюючого органу, та стали причиною неможливості застосування першого методу.

Правову позицію з даного питання було викладено в постанові Верховного Суду України від 01.10.2013 року (справа № 21-354а13), в якій зазначено, що "... наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів".

Встановлено, що під час контролю за правильністю визначення митної вартості товару декларантом одночасно з поданням МД, митному органу було надано всі необхідні документи, які підтверджують ціну товару зазначену у декларації, зокрема, умовами контракту визначено, що номенклатура та ціна товару вказується у інвойсі (рахунку фактурі), який є невід'ємною частиною даного контракту.

Здійснюючи аналіз товаросупровідних документів поданих разом з МД, митним органом зазначено, що в наданих для митного оформлення документах наявні розбіжності, що унеможливлюють визначення митної вартості товарів за основним методом її визначення.

Щодо посилання контролюючого органу на те, що документи подані для митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: інформації щодо ступеня обробки товару.

Суд зазначає, що пунктом 3.2 Контракту від 25 квітня 2014 року визначено, що ціна товару включає в себе усі витрати, згідно з умовами поставки (CIF).

Окрім того, у поданих деклараціях позивач зазначив, що арахіс "сирий, лущений", що у свою чергу і визначає його ступінь обробки, а точніше її відсутність, вказано сорт арахісу "Runner", та вказано, що арахіс типу "splits" ("половинка", з англ.).

Разом з тим, п. 10 ст. 58 МК надано вичерпний перелік того, що становить собою складова митної вартості. Це зокрема, витрати, понесені покупцем, роялті та інші ліцензійні платежі, вартість сировини, матеріалів, деталей, тощо.

Суд вважає, що числове значення складових митної вартості товарів повністю підтверджено декларантом, позивачем використані відомості, які підтверджені документально.

Відтак, суд дійшов висновку, що вказані відповідачем у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів розбіжності не впливають на числове визначення митної вартості товару заявленого до митного оформлення і не позбавляють позивача права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.

Митний орган не погодився з наданими декларантом до митного оформлення відомостями по основному методу, оскільки, на його думку, митна вартість товару визначена товариством, значною мірою відрізнялася від вартості товару на схожий (аналогічний) товар, яка містяться у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України, на підставі чого відповідачем зроблено висновок, що товариством було занижено митну вартість товару, в наслідок чого, було прийнято рішення про коригування митної вартості товару та видано картки відмови в митному оформленні товару.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів відповідач визначає митну вартість товарів за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визначених митним органом митних вартостях, зокрема МД МД №101060000/2014/015377 від 09.10.2014 року.

Однак, зазначена митна декларація була подана до митного органу на підставі рішення про коригування митної вартості товару № 101060000/2014/300327/2 від 09.10.2014 року, яке в свою чергу скасовано Житомирським окружним адміністративним судом, що підтверджується копією постанови від 25.12.2014 року по справі №806/4810/14.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що зазначена система відповідно до приписів МК України носить інформаційний характер і не є виключною підставою відмови визнання задекларованої митної вартості декларантом, оскільки така підстава для коригування не передбачена ст. 55 МК України і не викладена в ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) та в Угоді про застосування ст. VII ГАТТ (1994 року). Відповідно до наказу МФУ №598 від 24.05.2012 року, яким затверджено форму рішення про коригування митної вартості, допускається посилання на використання інформаційної системи ДМСУ тільки при визначенні митної вартості відповідно до ст. ст. 59, 60 та 64 МК України із зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних, подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що в порушення зазначеного наказу не зроблено митним органом в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару.

Враховуючи, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Суд також звертає увагу на порушення митним органом ч. 1 та 2 ст. 55 МК України, при прийнятті рішення про коригування митної вартості, оскільки у ньому відсутні відомості, зокрема, щодо того, які обґрунтовані підстави встановив митний орган з приводу того, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Також, в порушення ч. 2 ст. 55 МК України, пункту 2.1. Розділу 2 (опис гр. 33) Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.2012 року № 598, відповідач при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу її визначення, не зазначив у спірному рішенні, зокрема, інформації, яка використовувалися митним органом при її визначенні, а саме: ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано беззаперечних і достатніх доказів правомірності рішень №101060000/2014/300335/2 від 27 жовтня 2014 року, № 101060000/2014/300338/2 від 28 жовтня 2014 року, № 101060000/2014/300356/2 від 18 листопада 2014 року, № 101060000/2014/300377/2 від 12 грудня 2014 року та № 101060000/2014/300379/2 від 15 грудня 2014 року, що є підставою для визнання їх протиправними та скасування.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" задовольнити.

Визнати рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості: №101060000/2014/300335/2 від 27 жовтня 2014 року, № 101060000/2014/300338/2 від 28 жовтня 2014 року, № 101060000/2014/300356/2 від 18 листопада 2014 року, № 101060000/2014/300377/2 від 12 грудня 2014 року та № 101060000/2014/300379/2 від 15 грудня 2014 року протиправними та скасувати їх.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 13 травня 2015 р.