Справа № 2а-0770/2993/12
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 3988/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТрансКом» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2012 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТрансКом» до Державної податкової інспекції у м.Ужгороді Закарпатської області Державної податкової служби про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТрансКом» (далі - ТОВ) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Ужгороді Закарпатської області Державної податкової служби (далі - ДПІ) в якому просило визнати нечинним податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) від 11.07.2012 №.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що у податкового органу не було правових підстав для застосування до ТОВ штрафу за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобовязання, оскільки граничний строк подання декларації 22.11.2010, а відтак сплативши узгоджене податкове зобовязання 01.12.2010, позивачем не пропущено десятиденний строк встановлений для цього пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами» (далі Закон №2181-ІІІ).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2012 року в справі №2а-0770/2993/12 у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило ТОВ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою задовольнити позов в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі вказує на обставини викладеній в позовній заяві.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Клопотання апелянта про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки ТОВ було повідомлено про розгляд справи завчасно, а відтак могло забезпечити присутність іншого представника при розгляді справи. Більше того, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ безпідставно було самостійно визначено граничний строк сплати узгодженого податкового зобовязання, оскільки у відповідності до чинного законодавства останнім днем сплати такого є 30.11.2010, що свідчить про затримку сплати такого з боку ТОВ на один день.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідачем 18.06.2012 проведено документальну невиїзну позапланову перевірку позивача з питань дотримання встановлених законодавством граничних термінів сплати податків до бюджету, за результатами якої складено акт від 18.06.2012 №1027/15-02 (а.с.11).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.203.2 ст.203 ПК України, а саме при сплаті податкового зобов'язання з податку на додану вартість за жовтень 2010 року в сумі 1747,90грн порушено строки сплати (перерахування) податку на один день, оскільки сплачено 01.12.2010 при граничному строку 30.11.2010.

На підставі акта перевірки прийнято ППР від 11.07.2012 №, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10% в сумі 174,79грн (а.с.10, 13).

Не погодившись із таким рішенням ДПІ, позивач звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Відповідно до пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону №2181-ІІІ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом «а» абзацу 1 пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону №2181-ІІІ податкова декларація за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

При цьому підпунктом 4.1.5 пункту 4.1 статті 4 цього Закону передбачено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається наступний за вихідним або святковим операційний (банківський) день.

З аналізу викладеної норми, вбачається, що десять календарних днів, протягом яких позивач зобов'язаний сплатити узгоджену суму податкового зобов'язання, та які регламентовані підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону №2181-ІІІ, починають свій відлік з останнього дня відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону, тобто з наступного календарного дня після 20 числа, яке іде за наступним останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

З огляду на викладене, за правилами абз.1 пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону №2181-ІІІ у його системному зв'язку зі змістом пп.4.1.5 цього пункту ст.4 зазначеного Закону граничним строком подання податкової декларації, зокрема, за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю, у разі припадання 20 дня на вихідний день є наступний за ним робочий день. Тому початок перебігу встановленого пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону №2181-ІІІ десятиденного строку для сплати зазначеного у податковій декларації зобов'язання пов'язаний саме із таким робочим днем, у який ця декларація була подана.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 24 червня 2014 року в справі №21-215а14 та від 01 квітня 2014 року в справі №21-30а14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач самостійно визначив податкове зобов'язання з податку на додану вартість за жовтень 2010 року в сумі 1842грн та відобразив його у відповідній декларації від 19.11.2010 №115941 (а.с.8-9).

Сплата узгодженого податкового зобов'язання здійснена позивачем на підставі платіжного доручення від 01.12.2010 №608 (а.с.3).

При цьому, граничний строк подання податкової декларації за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю, у звязку із припаданням 20 дня (20.11.2010) на вихідний день (субота) є 22.11.2010, тобто наступний за ним робочий день, як було вірно зазначено ТОВ.

Відтак, початок перебігу встановленого пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону №2181-ІІІ десятиденного строку для сплати зазначеного у податковій декларації зобов'язання пов'язаний саме із таким робочим днем, тобто з 22.11.2010.

У звязку із наведеним, оскільки граничний строк для самостійної сплати суми податкового зобов'язання, зазначеної у поданій податковій декларації є 02.12.2010, а ТОВ сплачено таке 01.12.2010, підстави для прийняття податковим органом оскаржуваного ППР були відсутні, оскільки позивачем вчасно сплачено узгоджене податкове зобовязання із податку на додану вартість в повному обсязі.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід також узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у п.110 рішення від 23 липня 2002 року в справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» цей Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТрансКом» задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2012 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Ужгороді Закарпатської області Державної податкової служби від 11 липня 2012 року №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТрансКом» 90 (девяносто) гривень 89 (вісімдесят девять) копійок судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.І. Мікула

Суддя В.В. Ніколін