Справа № 2а-5623/09/0470
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2015 р. м. Київ К/9991/17966/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-промислове підприємство «Еталон»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2010 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року

у справі № 2а-5623/09/0470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-промислове підприємство «Еталон»

до Царичанської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-промислове підприємство «Еталон» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Царичанської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № 201/23-34195474 від 30 березня 2009 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2010 року у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ «НПП «Еталон», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Царичанською МДПІ Дніпропетровської області була проведена виїзна планова перевірка ТОВ «НПП «Еталон» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2008 року, за результатами якої складений акт № 4/23/34195474 від 12 березня 2009 року.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені, зокрема, вимоги пункту 1.32 статті 1, підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження податку на прибуток за 4 квартал 2008 року на 122481,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що: позивач завищив валові доходи за 2008 рік на суму 16667,00 грн. за рахунок помилкового включення до рядка 01.1 декларації з податку на прибуток підприємства вказаної суми, оскільки дана операція не знайшла свого відображення в бухгалтерському обліку, відсутні будь-які первинні бухгалтерські документи, які б свідчили про здійснення вказаної операції; позивач неправомірно включив до складу валових витрат 4 кварталу 2008 року вартість фрахту (морського перевезення) у загальній сумі 506591,00 грн. за договором транспортно-експедиційного обслуговування вантажів № 28 від 16 вересня 2008 року, укладеним з ТОВ «Сімакс Транспорт», оскільки за умовами контракту № ELN/17-05 від 17 липня 2008 року, укладеного між ТОВ «НПП «Еталон» та Фірмою «Nevra Invest&Trade LLC» (м. Вашингтон, США), на підставі якого позивач ввозив на митну територію України співполімери та гомо полімери пропілену, поставка здійснювалась за умовами CIF-Одеса (Інкеотермс-2000), при цьому, зобов'язання покупця (позивача) щодо укладення договору перевезення та договору страхування у вказаному контракті відсутні, з огляду на що витрати по найму суден несе продавець.

30 березня 2009 року Царичанська МДПІ Дніпропетровської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № 201/23-34195474, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «НПП «Еталон» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 134729,10 грн., у тому числі: 122481,00 грн. - за основним платежем, 12248,10 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що включення позивачем до складу валових витрат вартості імпортної сировини у сумі 19667024,87 грн. є неправомірним, з урахуванням того, що ні під час проведення перевірки, ні на дату підписання акту перевірки товариством не було надано інформацію про можливі викривлення даних бухгалтерського обліку, які мають вплив на формування показників податкового обліку.

Однак, погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 1.3 розділу 1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10 серпня 2005 року № 327 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка. Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Пунктом 1.7 розділу 1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10 серпня 2005 року № 327 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно з положеннями підпункту 2.3.2 пункту 2.3 розділу 2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10 серпня 2005 року № 327 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно: висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю; у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень; зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому до акта перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників суб'єкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів; у разі відмови посадових осіб суб'єкта господарювання надати перевіряючим письмові пояснення щодо встановлених порушень та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, факти відмови відобразити в акті.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для визначення позивачу податкових зобов'язань з податку на прибуток згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки акту перевірки про порушення позивачем вимог пункту 1.32 статті 1, пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», зокрема, за фактом неправомірного включення товариством до складу валових витрат 4 кварталу 2008 року вартості фрахту (морського перевезення) у загальній сумі 506591,00 грн. за договором транспортно-експедиційного обслуговування вантажів № 28 від 16 вересня 2008 року, укладеним з ТОВ «Сімакс Транспорт» (арк. справи 18 зворотна сторона).

Разом з цим, суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог взагалі не надали оцінку вказаному у акті перевірки порушенню, а мотивували свої рішення іншими обставинами, які не були встановлені та зафіксовані у акті перевірки, зокрема, щодо придбання позивачем імпортної сировини, а також витрат, понесених платником, в іноземній валюті у зв'язку з придбанням товарів.

При цьому, дійсних обставин щодо правомірності формування позивачем валових витрат по господарських операціях з ТОВ «Сімакс Транспорт» з посиланням на дотримання позивачем умов договору транспортно-експедиційного обслуговування вантажів № 28 від 16 вересня 2008 року, з урахуванням положень контракту № ELN/17-05 від 17 липня 2008 року стосовно базису поставки, суди першої та апеляційної інстанцій не встановили, тоді як вказані обставини входять до предмету доказування і підлягають обов'язковому встановленню судом.

Таким чином, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення судів попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі розкритий в частинах 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Наведені порушення судами попередніх інстанцій вимог норм процесуального права щодо всебічного та повного встановлення обставин у справі, як такі, що могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції з огляду на встановлені статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України межі перегляду справи судом касаційної інстанції, згідно частин 2 та 4 статті 227 цього Кодексу є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в суді касаційної інстанції не дають права встановлювати, або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, постановлені судові рішення у справі підлягають скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-промислове підприємство «Еталон» задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна