Справа № 804/4700/14
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 рокусправа № 804/4700/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Чередниченко В.Є. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2015р. у справі №804/4700/14
за позовом:Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області
до: про:Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014р. Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області (далі - ДФІ в Дніпропетровській області) за допомогою засобів поштового зв'язку / а.с. 47 том 1/ звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, даний позов зареєстровано судом першої інстанції 02.04.2014р. / а.с. 2-7 том 1 /.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2014р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №804/4700/14 та справа призначена до судового розгляду /а.с. 1 том 1/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що ним проведено ревізію фінансово - господарської діяльності підприємства відповідача за період з 01.10.2011р. по 01.10.2013р. і за результатами ревізії складено акт №08-22/20 від 27.12.2013р., у якому було відображено порушення фінансового законодавства, які були вчинені відповідачем, та на підставі цього акту ревізії ДФІ в Дніпропетровській області винесено вимогу №04-08-05-15/868 від 28.01.2014р., якою відповідача було зобов'язано усунути встановлені в ході ревізії порушення шляхом вчинення певних заходів, але у встановлений чинним законодавством строк відповідачем вимоги не було виконано, позивач вважає такі дії відповідача необґрунтованими та безпідставними, тому звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача виконати вимогу №04-08-05-15/868 від 28.01.2014р. , а саме п. 2 вимоги щодо стягнення з орендарів, з якими протягом перевіряємого періоду було укладено договори оренди нерухомого комунального майна, недоотриману орендну плату за використання нерухомого комунального майна у загальному розмірі 85161, 99 грн.

Під час розгляду даної справи позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги / а.с. 92-93 том1/, та у остаточній редакції з урахуванням часткового виконання п. 2 вимоги №04-08-05-15/868 від 28.01.2014р. просив суд зобов'язатия відповідача виконати вимогу №04-08-05-15/868 від 28.01.2014р. , а саме п. 2 вимоги щодо стягнення з орендарів, з якими протягом перевіряємого періоду було укладено договори оренди нерухомого комунального майна, недоотриману орендну плату за використання нерухомого комунального майна у загальному розмірі 79168, 23 грн. / а.м. 90-91 том 2/.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2015р. у справі №804/4700/14 адміністративний позов задоволено , зобов'язано Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради виконати п. 2 вимоги ДФІ в Дніпропетровській області №04-08-05-15/868 від 28.01.2014р. на суму 79168,13 грн. (суддя Єфанова О.В.) /а.с. 96-97 том 2/.

Відповідач не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції від 27.01.2015р. у даній справі, подав апеляційну скаргу /а.с. 107-123 том 2/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення судом у даній справі рішення у цій частині з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив скасувати постанову суду першої інстанції від 27.01.2015р. у даній адміністративній справі, та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції від 27.01.2015р. скасувати, постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, та постановлено у справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 27.01.2015р. залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представників відповідача та позивача, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи ДФІ в Дніпропетровській області було проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради період з 01.10.2011р. по 01.10.2013р. за результатами ревізії складено акт №08-22/20 від 27.12.2013р. / а.с. 9-29 том 1/.

Як вбачається з наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту ревізії / а.с. 9-29 том 1/ у ньому зафіксовані порушення фінансового законодавства, які були вчинені на думку контролюючого органу (позивача у справі) відповідачем протягом перевіряємого періоду.

За результатами ревізії, відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», на підставі акту ревізії №08-22/20 від 27.12.2013р., відповідачем у справі 28.01.2014р. винесено вимогу №04-08-05-15/868 /а.с. 42-44 том 1/, якою позивача зобов'язано усунути порушення, які були встановлено в ході ревізії, у тому числі пунктом 2 якої від Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради контролюючий орган вимагає вжити заходи щодо стягнення з орендарів, з якими протягом перевіряємого періоду було укладено договори оренди нерухомого комунального майна, недоотриману орендну плату за використання нерухомого комунального майна у загальному розмірі 85161, 99 грн.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради не оскаржував вимогу ДФІ у Дніпропетровській області №04-08-05-15/868 від 28.01.2014р., та крім цього судом встановлено, що відповідачем було вчинено заходи щодо виконання п. 2 вимоги №04-08-05-15/868 від 28.01.2014р. у зв'язку з чим позивачем зменшено розмір позовних вимог та в остаточній редакції позивач просив суд зобов'язати відповідача виконати вимогу №04-08-05-15/868 від 28.01.2014р. , а саме п. 2 вимоги щодо стягнення з орендарів, з якими протягом перевіряємого періоду було укладено договори оренди нерухомого комунального майна, недоотриману орендну плату за використання нерухомого комунального майна у загальному розмірі 79168, 23 грн. / а.м. 90-91 том 2/.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України, яке затверджено Указом Президента України №499 від 23.04.2011р. (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю, та відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Пунктом 6 зазначеного Положення передбачено, що Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію передбачено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

При цьому необхідно зазначити, що вищенаведені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон), яким передбачено, що державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Отже, аналіз вищенаведених норм законодавства дає можливість зробити висновок про те, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання, але що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. За таких обставин колегія суддів вважає, що орган державного фінансового контролю, яким у даному випадку є позивач у даній адміністративній справі, має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, і така вимога обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки, що свідчить про те, що питання відшкодування виявлених у ході ревізії збитків, які завдані державі чи об'єкту контролю, повинно вирішуватись шляхом звернення органу державного фінансового контролю з позовом до відповідного об'єкту контролю про стягнення завданих ним збитків і судом під час розгляду справи за таким позовом будуть з'ясовуватись фактичні обставини та встановлюватись наявність факту завдання збитків та з'ясовуватись розмір цих збитків та перевірятись правильність обчислення таких збитків.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 18.09.2014р. у справі за позовом Високопільського районного центру зайнятості Херсонської області до Державної фінансової інспекції в Херсонській області (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 41019629), яке відповідно до положень ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного суду України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги є передчасними, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем у справі позовних вимог.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення у даній справі постановлено з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.. 202 КАС України є підставою для скасування такого рішення суду, а тому необхідно апеляційну скаргу відповідача задовольнити, , постанову суду першої інстанції від 27.01.2015р. у даній справі скасувати, та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2015р. у справі №804/4700/14 - скасувати.

В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено - 10.04.2015р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.М. Панченко