Справа № 524/11517/14-а
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

12.05.2015 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого - судді - Нестеренка С.Г.

при секретарі - Бельченко Н.Л.,

з участю представника відповідача - виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука - Гордієнка Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука.

Зазначав, що з 07 квітня 2008 року по 03 червня 2013 року працював у виконавчому комітеті Автозаводської районної Ради м. Кременчука на посаді головного спеціаліста відділу з благоустрою та екології.

Посилався, що відповідач на виконання постанов адміністративних судів першої та апеляційної інстанцій нарахував, але не виплатив заробітну плату на загальну суму 5200 грн., яку і просить стягнути з відповідача на свою користь.

У судовому засіданні представник відповідача виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука - Гордієнко Ю.А. з позовом не погодився, просив відмовити за його безпідставністю, мотивуючи тим, що позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного права та намагається фактично змінити спосіб та порядок виконання постанов адміністративних судів щодо зобов'язання відповідача нарахувати та здійснити виплати позивачеві матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб за 2009, 2010, 2012 роки.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, про що надав письмову заяву.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука на посаді головного спеціаліста відділу з благоустрою та екології з 07 квітня 2008 року по 03 червня 2013 року.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 червня 2014 року по справі № 524/3025/14-а, яка набрала законної сили, було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Зобов'язано Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити ОСОБА_2 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб за 2012 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

На виконання даної постанови відповідач нарахував позивачу матеріальну допомогу в сумі 1500 грн.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 вересня 2014 року по справі № 524/3023/14-а позовні вимоги ОСОБА_2 до виконавчого комітету Автозаводської районної ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року постанова суду першої інстанції скасована та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задоволено та визнано неправомірними дії виконавчого комітету Автозаводської районної ради в частині нарахування та виплати ОСОБА_2 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб за 2009 рік в розмірі посадового окладу. Зобов'язано Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити ОСОБА_2 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб за 2009 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати.

На виконання даної постанови відповідач нарахував позивачу матеріальну допомогу в сумі 2300 грн.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2014 року по справі № 524/3027/14-а, яка набрала законної сили, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Зобов'язано Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити ОСОБА_2 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб за 2010 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

На виконання даної постанови відповідач нарахував позивачу матеріальну допомогу в сумі 1400 грн.

Таким чином, загальна сума нарахованої матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб за 2009, 2010, 2012 роки становить 5200 грн., яка станом на день розгляду справи відповідачем фактично не виплачена позивачу.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ч. 2 та 6 ст. 33 Закону України "Про державну службу" в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про виплату спірної матеріальної допомоги, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частиною 3 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" передбачено, що джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Як і в цивільному судочинстві, поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Зазначена позивачем сума нарахована, але не виплачена відповідачем, у зв'язку з ненадходженням відповідних коштів із державного бюджету.

Встановлені обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, адже виплата нарахованих сум може буде здійснена відповідачем після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Фактично позивач намагається змінити порядок виконання постанов Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2014 року, 29 вересня 2014 року, 30 вересня 2014 року по справам за №№ 524/3027/14-а, 3025/14-а, 524/3023/14-а.

Матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб, як окремий вид, входить до структури заробітної плати (оплати праці), однак, не є заробітною платою.

Станом на день розгляду справи відповідач не має заборгованості по самій заробітній платі позивача, а фактично є наявна заборгованість по нарахованій, але не виплаченій матеріальній допомозі на вирішення соціально-побутових потреб за 2009, 2010, 2012 роки.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позивачем було обрано невірний спосіб захисту порушеного права та у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 21 Закону України « Про оплату праці », ст.ст. 94, 115, 116, 221, 231, 233, 238 КЗпП України, ст. ст. 17, 18, 19, 69, 70, 158-163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука про стягнення заробітної плати.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Повний текст постанови виготовлено 15 травня 2015 року.

Суддя: