Справа № 2а-4685/10
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р. справа № 2а-4685/10

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2010 року у справі № 2а-4685/10 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.11.2010 року звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача здійснювати нарахування позивачу щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком постійно згідно Закону;

- зобов'язати відповідача здійснити нарахування позивачу виплату за 2006 - 2010 роки недоплаченої щомісячної соціальної допомоги .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він має статус дитини війни, тому відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" йому повинна виплачуватись пенсія, або щомісячне грошове утримання з підвищенням на 30% розміру мінімальної пенсії за віком. Зазначає, що всупереч вказаним нормам відповідач не нарахував та не виплатив зазначену надбавку до пенсії.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2010 року адміністративний позов в частині, щодо визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії за період з 01 січня 2006 року по 01 травня 2010 року залишено без розгляду.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2010 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, в період з 02 травня 2010 року по 30 листопада 2010 року включно, щодо не нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року.

Зобовязано відповідача здійснити нарахування та провести відповідні виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року за період з 02 травня 2010 року по 30 листопада 2010 року включно, з врахуванням раніше виплачених сум зазначеного підвищення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позову посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні і має право відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відновлена рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року та в подальшому не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України "Про соціальний захист дітей війни", який має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України.

Статтею 71 Закону України від 26 грудня 2008 N 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та 70 Закону України від 27 квітня 2010 року N 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України було надано право у 2009 та 2010 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Однак зазначені норми передбачають встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно їхня дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом про соціальний захист дітей війни залежить від розміру мінімальної пенсії за віком, а не від розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалиВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення, а постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2010 року - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає .

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко