Справа № 2-а-1872/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Справа № 876/5559/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Левицької Н.Г.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2014 року про зміну способу виконання постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання дій незаконними та зобов'язання виплати недоплаченої разової допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ :

06 травня 2014 року представник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2011 року у справі № 2а-1872/11.

Оскаржуваною ухвалою від 14 травня 2014 року вказану заяву задоволено та вирішено змінити спосіб виконання зазначеного рішення, стягнувши з управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 3674,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області просить зазначену ухвалу скасувати. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд фактично змінив не спосіб виконання рішення, а суть цього рішення, оскільки вказано змінити спосіб виконання шляхом стягнення з управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області певних коштів. Вважає, що при прийнятті вищевказаної ухвали судом неповністю з'ясовано обставин справи та порушено норми матеріального та процесуального права.

Представник позивачки у ході апеляційного розгляду заперечив обґрунтованість доводів апелянта, просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області на виклик апеляційного суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2011 року, яка набрала законної сили, зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 допомогу на щорічне оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за 2010 рік у розмірі чотирьох мінімальних зарплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Виходячи з аналізу резолютивної частини постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2011 року та наведених правових норм, апеляційний суд дійшов висновку, що покладені на відповідача зобов'язання, є обраним судом видом захисту порушених прав позивача шляхом задоволення його позовних вимог.

Відтак, на переконання апеляційного суду, позивач просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови.

При цьому у адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Вказане свідчить про те, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, не звернув увагу та не врахував відмінності між позовною вимогою, як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, від способу виконання судового рішення, як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Крім того, ч. 1 ст. 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

Матеріали справи свідчать, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Таким чином, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що «захист порушеного права у судовому рішенні» та «спосіб виконання судового рішення» за своїм змістом не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Відтак апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, а вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 року у справі № 21-394а13, яка в силу приписів частини 1 статті 244-2 КАС України зобов'язує суди привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного процесуального питання судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні заяви про зміну способу виконання постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області задовольнити.

Скасувати ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2014 року та прийняти нову про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 про зміну способу виконання постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2011 року у справі № 2а-1872/11.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Я.С.Попко

Н.Г.Левицька

Ухвала у повному обсязі складена 07 травня 2015 року.