Справа № 570/1205/15-а
Суддя: Коробов С.О.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 570/1205/15-а
номер провадження 2-а/570/49/2015
У Х В А Л А

12 травня 2015 року

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області, (як адміністративного суду) ОСОБА_1, перевіривши виконання вимог ст.ст. 104-106 КАС України по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, третьої особи ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради,

в с т а н о в и в :

Подаючи свою позовну заяву, позивач виходив з того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції.

З позовної заяви вбачається, що предметом спору є питання вирішення земельного спору в межах реалізації положень ст. 118 ЗК України.

За положеннями ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За ст. 17 КАС України компетенція адміністративного судочинства не поширюється на публічно-правові справи, які належить вирішувати в порядку цивільного судочинства.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передання земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акту, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Висновок, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передання відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС України, є помилковим.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 21-493-а14 від 14 листопада 2014 року у справі за позовом першого заступника прокурора Вінницької області до Вінницької міської ради, треті особи Відкрите акціонерне товариство "Концерн "Галнафтогаз", суб'єкт підприємницької діяльності Особа 1 про скасування рішення.

За положеннями ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного СУду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані провести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Така сама послідовна думка прослідковується і у наступному.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 7 постанови від 1 березня 2013 року № 3 Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року №1559-VI Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

У правовій позиції, викладеній ВСУ до даної постанови, вказано, що дана категорія справ є земельним спором, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Так, 19 червня 2013 року Верховний Суд України виніс постанову за результатами розгляду справи №6-57цс13 щодо визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації. Крім того, ВСУ постановив, що у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі в порядку ч. 1 ст. 109 КАС України, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, на підставі наведеного, керуючись ст.ст. 17, 109 КАС України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, третьої особи ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Розяснити позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства судом загальної юрисдикції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Коробов С.О.