Справа № 804/3678/15
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2015 р. Справа № 804/3678/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Базіс-ОПТ" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та доводи підтримав.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.
Судом встановлено, що ПП «БАЗІС-ОПТ» 12.12.2013р. зареєстровано Дніпропетровським міським управлінням юстиції, та з 13.12.2013р. взято на податковий облік в органах державної податкової служби. Основний вид діяльності підприємства у періоді, що перевірявся - неспеціалізована оптова торгівля.
Свідоцтво ПП «БАЗІС-ОПТ» платника податку на додану вартість від 27.12.2013р. №200155878 анульовано 20.10.2014р.
У період з 19.12.2014р. по 25.12.2014р. на підставі наказу про здійснення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «БАЗІС-ОПТ» від 19.12.2014р. за №2214, з направленням від 19.12.2014р. за №1888 та №1889, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 та відповідно до п.82.2 ст.82 Податкового Кодексу України, Воронцовим Миколою Миколайовичем - старшим державним ревізором - інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту та Селезньовим Вячеславом Володимировичем - старшим державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту, проведено документальну позапланову виїзну перевірку фінансово - господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість ПП «БАЗІС-ОПТ», під час здійснення взаємовідносин із платниками податків ТОВ «Локо-С» за період червень, липень, серпень, вересень 2014 року, та ТОВ «Доккос» за період червень, серпень 2014 року, їх реальності та повноти відображення в обліку, за результатами якої складено акт №46/04-62-22-3/39020030 від 12.01.2015р.
Згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового Кодексу України (надалі - ПК України) органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим кодексом України.
Згідно п. 75.1, п. 75.1.2 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Як вбачається з акту перевірки №46/04-62-22-3/39020030 від 12.01.2015р., податковою встановлено, що ПП «БАЗІС-ОПТ» не є платником податку на додану вартість з 20.10.2014р.
Фахівцями Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області сумісно з директором суб'єкта господарювання ПП «БАЗІС-ОПТ» ОСОБА_4, проведено інвентаризацію у приміщенні за податковою адресою (м. Дніпропетровськ, вул. Виробнича, 4) та виявлено залишок товарно-матеріальних цінностей (Корпус патрона, прожектори, профіль, тасьма-стрічка, щітка, клей та фарба) на загальну суму з ПДВ - 8429064 грн., ПДВ - 1404844 грн., придбаних згідно податкових накладних у ТОВ «Локо-С» та ТОВ «Доккос» за період червень - серпень 2014 року. Проведену інвентаризацію зафіксовано актом №2 від 23.12.2014р.
Відповідно до п.184.6 ст. 184 ПК України у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.
Згідно п.184.7 ст. 184 ПК України якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов'язаний визначити податкові зобов'язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.
Враховуючи викладене, суд вважає що податковий орган прийшов до обґрунтованого висновку, що на залишок товарно-матеріальних цінностей, придбаних у ТОВ «Локо-С» та ТОВ «Доккос» за період червень - серпень 2014 року, які нереалізовані станом на дату анулювання свідоцтва ПДВ, ПП «БАЗІС-ОПТ» підлягає нарахування податкових зобов'язань у сумі 1404844 грн., у зв'язку з визнанням умовного продажу таких ТМЦ на суму 1404844 грн.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення та введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).
Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.
З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання. З огляду на наведене можна зробити висновок про те, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.
Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями, згідно із загальними правилами, нараховуються неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).
За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, які забезпечують належне виконання основного зобов'язання і є похідними від нього.
З огляду на наведене, оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то, відповідно, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.
Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій ґрунтується на законі.
Враховуючи, що строк виконання зобов'язань з податку на додану вартість настав у підприємства після 29.12.2014р., тобто після порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, то дія мораторію на виконання цих зобов'язань не розповсюджується.
Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 25.06.2011р. у справі №21-113а11. Ця постанова Верховного Суду України, прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України, які зобов'язані привести свою практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
З огляду на те, що позовні вимоги в даному випадку є майновими, отже позивач повинен сплатити за подання до адміністративного суду адміністративного позову судовий збір у розмірі 4872,00 грн., що становить 4 розміри мінімальної заробітної плати, а сплатив лише 487,20 грн., тому суд стягує з позивача 4384,80 грн. (4872,00 грн. - 487,20 грн.).
Керуючись ст. ст. 11, 14, 69, 70, 71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволені адміністративного позову Приватного підприємства «БАЗІС-ОПТ» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський