Справа № 806/314/15
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м.Житомир справа № 806/314/15

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Коваля О.В.,

за участі представника позивача Верховського О.В.,

за участі представника відповідача Меодушевського М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровуд" до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Дніпровуд" (далі - ПАТ "Дніпровуд") звернулось до суду з позовом, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Бердичівська ОДПІ) від 02.10.2014:

- № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2012 рік в сумі 646108,00 грн;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств розміром 4069871,00 грн, у тому числі: за основним платежем - 2713247,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 1356624,00 грн;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість розміром 97026,00 грн, у тому числі: за основним платежем - 64684,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 32342,00 грн;

- № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість розміром 237460,00 грн;

- № про зменшення розміру від'ємногозначенняя суми податку на додану вартість розміром 72116,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що висновки акту перевірки № 1606/22-00/31030962 від 08.09.2014 про порушення ПАТ "Дніпровуд" вимог податкового законодавства є безпідставними та спростовуються належним чином оформленими первинними документами.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях (том 7 а.с. 6-7).

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що у період з 11.08.2014 по 01.09.2014 посадовими особами Бердичівської ОДПІ проведено виїзну планову документальну перевірку ПАТ "Дніпровуд" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт № 1606/22-00/31030962 від 08.09.2014 (том 1 а.с. 48-91).

Актом перевірки з питань, що оскаржуються позивачем, зафіксовано наступні порушення:

1) пп. 138.8.1 п. 138.1, пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на 2713247,00 грн, в тому числі: за 2012 рік в сумі 1026870,00 грн; за 2013 рік в сумі 1686377,00 грн та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування по податку на прибуток за 2012 рік на суму 646108,00 грн;

2) п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, в періоді, що перевірявся всього у сумі 64684,00 грн, в тому числі: червень 2012 року - 8855,00 грн, липень 2012 року - 26718,00 грн, січень 2012 року - 29111,00 грн;

2.1) абз. "б" п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість розміром 158240,00 грн, а саме: за травень 2012 року - 40043,00 грн, травень 2013 року - 76661,00 грн, серпень 2013 року - 41536,00 грн;

2.2) п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.3, п. 200.4, п. 200.14 ст. 200, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 43694,00 грн, а саме за грудень 2013 року - 43694,00 грн;

2.3) п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.3, п. 200.4, п. 200.14 ст. 200, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) податкового періоду в розмірі 28422,00 грн, в тому числі за грудень 2013 року - 28422,00 грн.

За результатами розгляду акту перевірки, 02.10.2014 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2012 рік в сумі 646108,00 грн (том 1 а.с. 43);

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств розміром 4069871,00 грн, у тому числі: за основним платежем - 2713247,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 1356624,00 грн (том 1 а.с. 45);

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість розміром 97026,00 грн, у тому числі: за основним платежем - 64684,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 32342,00 грн (том 1 а.с. 42);

- № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість розміром 237460,00 грн (том 1 а.с. 41);

- № про зменшення розміру від'ємногозначенняя суми податку на додану вартість розміром 72116,00 грн (том 1 а.с. 40).

Не погодившись із рішеннями Бердичівської ОДПІ, позивач розпочав процедуру адміністративного оскарження, однак рішеннями Головного управління Міндоходів у Житомирській області № 15016/В-С/10-205 від 03.11.2014 (том 1 а.с. 92-95) та Державної фіскальної служби України № 9382/6/99-99-10-01-25 від 23.12.2014 (том 1 а.с. 107-110), скарги ПАТ "Дніпровуд" залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення Бердичівської ОДПІ - без змін.

Перевіряючи спірні податкові повідомлення-рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено наступне.

У акті контролюючий орган зазначає, по ПАТ "Дніпровуд" на порушення пп. 138.8.1 п. 138.1, пп. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України) включено до складу собівартості виготовлених та реалізованих товарів витрати по придбанню товарів у ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_7, ПП ОСОБА_8, ПП ОСОБА_9, ПП ОСОБА_10 на загальну суму 13768084,00 грн, що не підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку. На переконання контролюючого органу, відсутність товарно-транспортної накладної свідчить про те, що фактично придбаний товар не був отриманий Покупцем, так як неможливо встановити яким транспортом був доставлений товар Постачальниками на адресу Покупця. Крім того, інформація про транспорт, яким був доставлений товар, відсутня і у актах приймання-передачі товарів. Також, видаткові накладні заповнені з дефектами, зокрема: не розшифровано підписи відвантажувача та отримувача товарно-матеріальних цінностей, відсутня інформація про номер та дату довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Однак, у ході судового розгляду справи висновки відповідача спростовані наступним.

Встановлено, що у перевіряємому періоді ПАТ "Дніпровуд" укладено ряд договорів поставок з додатками, за предметом яких, Продавець поставить та передасть у власність Покупця пиловик дубовий, дошку необрізну та обрізну, а Покупець прийме Товар та сплати його ціну на умовах даних Договорів, а саме:

- № 01/04/13 від 01.04.2013, укладеного з ФОП ОСОБА_10 (том 1 а.с. 111-113);

- № 02/09/13 від 02.09.2013, укладеного з ФОП ОСОБА_5 (том 1 а.с. 114-116);

- № 02/01/13-3 від 02.01.2013 (том 1 а.с. 117-119) та № 23/08/12 від 23.08.2012 (том 1 а.с. 146-148), укладених з ФОП ОСОБА_7;

- № 10/01/13 від 10.01.2013 (том 1 а.с. 120-122) та № 03/01/12 від 03.01.2012 (том 1 а.с. 142-145), укладених з ФОП ОСОБА_3;

- № 20/05/13 від 20.05.2013 (том 1 а.с. 123-125) та № 01/08/12 від 01.08.2012 (том 1 а.с. 139-141), укладених з ПП ОСОБА_9;

- № 02/01/13-2 від 02.01.2013 (том 1 а.с. 126-128) та № 02/08/12 від 02.08.2012 (том 1 а.с. 136-138), укладених з ПП ОСОБА_6;

- № 02/01/13 від 02.01.2013, укладеного з ФОП ОСОБА_8 (том 1 а.с. 129-131);

- № 24/02/12 від 24.02.2012, укладеного з ФОП ОСОБА_4 (том 1 а.с. 133-135).

На підтвердження фактичного виконання умов договорів позивачем до матеріалів справи долучено наступні документи: по ФОП ОСОБА_7 - накладні та рахунки (том 1 а.с. 149- 177, 180-187, 190-228), по ФОП ОСОБА_10 - видаткові накладні та рахунки-фактури (том 1 а.с. 178-179, 188-189, 235-250, том 2 а.с. 1-17), по ОСОБА_5 - накладні та рахунки (том 1 а.с. 229-234), по ФОП ОСОБА_8 - видаткові накладні та рахунки-фактури (том 2 а.с. 17-92, том 3 а.с. 204-250, том 4 а.с. 1-7), по ФОП ОСОБА_6 - видаткові накладні та рахунки-фактури (том 2 а.с. 93-219), по ФОП ОСОБА_9 - видаткові накладні та рахунки-фактури (том 2 а.с. 220-250, том 3 а.с. 1-69), по ФОП ОСОБА_3 - податкові накладні, видаткові накладні та рахунки-фактури (том 3 а.с. 70-176), по ФОП ОСОБА_4 - накладні та рахунки (том 3 а.с. 177-203).

Факт оплати за придбаний товар підтверджується банківськими виписками та платіжними дорученнями, копії яких містяться у матеріалах справи (том 4 а.с. 110-173).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.1.1 п. 138.1 статті 138 ПК України встановлено, що витрати операційної діяльності включають:

- собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку;

- витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; е) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Згідно із п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 ПК України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Разом з цим, пп. 139.1.9 п. 139.1. ст. 139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №168/704).

Пунктом 2.4 Положення №168/704 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.16 Положення №168/704, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.

Аналізуючи вище наведені норми законодавства та надаючи оцінку первинним документам, які підтверджують придбання товарно-матеріальних цінностей ПАТ "Дніпровуд" у ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_7, ПП ОСОБА_8, ПП ОСОБА_9, ПП ОСОБА_10, суд дійшов висновку, що видаткові, податкові накладні в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) та Положення №168/704 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити.

Вказані накладні містять найменування продавця та покупця, обсяг поставленого товару, підписи уповноважених представників сторін та відбитки печаток товариств та дають змогу визначити, який саме товар постачався, за якою ціною, між якими контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відповідачем суду не надано.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача, щодо не надання до перевірки товарно - транспортних накладних, з огляду на наступне.

Так, умовами договорів, укладеними із переліченими контрагентами, визначено, що поставка товару здійснюється на умовах DDP Україна, м. Бердичів, вул. Піонтківського, 2-А. Приймання-передача товару здійснюється Покупцем на його складі.

Суд відзначає, що метою складання товарно - транспортних накладних є підтвердження правомірності відображення в податковому обліку витрат, пов'язаних із транспортуванням, проте, зазначені документи не впливають на формування валових витрат та податкового кредиту за спірними господарськими операціями з приводу постачання товарно-матеріальних цінностей. Наявність товарно-транспортних накладних не пов'язано із формуванням валових витрат та податкового кредиту, порядок визначення якого встановлено ПК України. З огляду на зазначене, висновки про відсутність факту транспортування товару не можуть обґрунтовуватися в залежності від наявності чи відсутності товарно-транспортної накладної.

Так, у матеріалах справи містяться акти приймання-передачі товару, розрахунки вартості переробки матеріалів (сировини), накладні на переміщення товарів (том 5 а.с. 60-250, том 6 а.с. 1-196), які підтверджують як отримання товару від продавців, так і внутрішнє його переміщення по підприємству.

Щодо доводів про дефектність видаткових накладних, суд зауважує, що більшість видаткових накладних підписані начальником відділу сортування ОСОБА_13, проте відсутність довіреності на отримання товару не спростовує факту його отримання працівником ПАТ "Дніпровуд".

Встановлені обставини в їх сукупності свідчать про товарність і реальність здійснення господарських операцій між ПАТ "Дніпровуд" та ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_7, ПП ОСОБА_8, ПП ОСОБА_9, ПП ОСОБА_10

Разом з тим, доказів того, що товари, придбані ПАТ "Дніпровуд" у ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_7, ПП ОСОБА_8, ПП ОСОБА_9, ПП ОСОБА_10 з метою іншою, ніж використання його у власній господарській діяльності контролюючим органом суду не надано, судом не здобуто і в матеріалах справи такі докази відсутні.

Отже, віднесення позивачем до складу витрат сум, сплачених ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_7, ПП ОСОБА_8, ПП ОСОБА_9, ПП ОСОБА_10 на оплату вартості товарно-матеріальних цінностей відповідає вимогам ПК України, а виключення цих сум відповідачем зі складу витрат ПАТ "Дніпровуд" - безпідставне і протиправне.

Також, у акті перевірки контролюючий орган акцентує увагу на порушенні ПАТ "Дніпровуд" пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1ст. 139 ПК України, в результаті чого Товариством включено до складу витрат на збут витрати по придбанню послуг на загальну суму 65115,00 грн з надання консультаційних послуг, придбаних у ТОВ "Епіцентр К" та ПАТ "Нова лінія", що не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку. Підставою для такого висновку слугувало те, що за результатами виконання договорів про надання консультаційних послуг, відповідачем не встановлено, що у ПАТ "Дніпровуд" з'явилися нові покупці, чи відбулось збільшення доходу. Крім того, у актах наданих послуг не розшифровано зміст послуг, не вказано яким чином консультаційні послуги пов'язані з господарською діяльністю ПАТ "Дніпровуд", відсутня інформація стосовно періодів проведення рекламних заходів, відсутні дані про кількість виставленого товару на торгових майданчиках, не відображено аналізу результатів маркетингових досліджень, відсутні будь-які висновки та рекомендації, а також відсутні дані про фактичну кількість та вартість реалізованої продукції.

Суд не погоджується із такими доводами контролюючого органу з огляду на наступне.

Встановлено, що 30.12.2010 між ТОВ "Епіцентр К" (Виконавець) та позивачем (Замовник) укладено договір про надання консультацій № 610080 (том 4 а.с. 60-62).

Відповідно до розділу 1 Договору, з метою забезпечення продажу товару, що поставляється Замовником за договорами поставки між Замовником та Виконавцем, Виконавець надає Замовнику консультації. Предметом даного Договору є надання Виконавцем консультацій в усій мережі гіпермаркетів Виконавця на умовах, передбачених Договором. Консультації передбачають надання наступної інформації: консультації щодо змін (в тому числі сезонних) на асортимент товару, що постачається Замовником; консультації щодо можливості (спрямування, об'єму, напрямків) оптимального розподілу товару Замовника у мережі гіпермаркетів Виконавця; консультації щодо змін в асортименті товару з урахуванням реалізації та надходження на ринок нових видів товару; консультації щодо можливості (або напрямків) збільшення обсягів продажу товару з урахуванням реалізації у вихідні або святкові дні; консультації щодо асортименту та можливих змін до нього з урахуванням специфіки реалізації товару у регіонах; консультації щодо переліку та асортименту супутніх товарів; консультації щодо коригування та/або оптимізації асортименту товару за наявності низької реалізації; консультації щодо обсягів продажу товару з урахуванням реалізації в період відкриття нових гіпермаркетів Виконавця та в період свят; консультації щодо можливості підвищення зацікавленості кінцевого споживача до товару, який поставляється Замовником у мережу гіпермаркетів Виконавця; інші консультації, які стосуються реалізації товару у мережі Виконавця. Консультації надаються під час/та/або до моменту реалізації товару у мережі гіпермаркетів Виконавця. Консультації надаються Виконавцем Замовнику в усній формі, або іншій формі, погодженій Сторонами. Надання консультацій за цим Договором підтверджується актом надання консультацій, який оформлюється Виконавцем та підписуються Сторонами протягом 5 робочих днів від дати оформлення.

На підтвердження виконання умов даного договору, позивачем до матеріалів справи долучено акти виконаних робіт та податкові накладні (том 4 а.с. 73-79, 81-82, 108-109).

Також, ПАТ "Дніпровуд" заключено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг з ПАТ "Нова лінія" № 3309/120101п від 01.01.2012, за умовами якого Виконавцем - ПАТ "Нова лінія" надаються послуги щодо просування товару Замовника, зокрема: надання консультацій стосовно періодів проведення рекламних заходів в торгівельній мережі та інформування про зміну попиту на товари, які постачаються; проведення інформаційного обслуговування товарів, які постачаються; надання інформації стосовно зміни розфасовки, зовнішнього вигляду товарів та їх розміщення на торговельних стелажах; інформування замовника про необхідність виконання законодавчих та нормативних актів, які регулюють порядок здійснення продажу товарів в роздріб.

На підтвердження виконання умов даного договору, позивачем до матеріалів справи долучено акти виконаних робіт та податкові накладні (том 4 а.с. 80, 83-107).

Відповідно до п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України, до складу інших витрат включаються витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; б) витрати на ремонт тари; в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); е) витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Аналізуючи вище наведені норми законодавства та надаючи оцінку первинним документам, які підтверджують виконання умов договорів про надання консультаційних послуг ТОВ "Епіцентр К" та ПАТ "Нова лінія", суд дійшов висновку, що акти здачі-прийняття робіт в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) та Положення №168/704 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити.

Вказані акти виконаних робіт містять найменування сторін, зміст наданої послуги, підписи сторін та відбитки печаток, і дають змогу визначити, яка саме послуга була надана, за якою ціною, між якими контрагентами.

Слід відзначити, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту. Власне незаповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

У той же час, судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб'єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов'язань тощо). А тому відсутні підстави виключати з податкового обліку витрати на оплату послуг (у тому числі й по ПДВ) лише з тих мотивів, що такі послуги не вплинули на збільшення доходу та не призвели до появи нових покупців.

У той же час умовою відображення господарської операції у податковому обліку є її здійснення за наявності розумної економічної причини (ділової мети), що передбачає намір платника одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними доводи контролюючого органу про невідповідність актів наданих послуг вимогам чинного законодавства.

У ході судового розгляду справи представник позивача наголошував на тому, придбання зазначених послуг обумовлено реалізацією ПАТ "Дніпровуд" продукції через торгівельну мережу ТОВ "Епіцентр К" та ПАТ "Нова лінія" і необхідністю просування та збільшення попиту на продукцію позивача у мережі даних підприємств, а тому консультаційні послуги прямо пов'язані із господарською діяльністю ПАТ "Дніпровуд".

На підтвердження доводів позивача про тривалу співпрацю із ТОВ "Епіцентр К" та ПАТ "Нова лінія" матеріали справи містять довідку, відповідно до якої у період з 01.04.2012 по 31.12.2013 ПАТ "Дніпровуд" здійснено відгрузку продукції ТОВ "Епіцентр К" на суму 1794531,81 грн, ПАТ "Нова лінія" на 29592,52 грн.

З огляду на встановлені обставини та законодавче регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно віднесено до складу витрат на збут, витрати, пов'язані із отриманням консультаційних послуг від ТОВ "Епіцентр К" та ПАТ "Нова лінія".

У акті перевірки контролюючим органом зазначено, що позивачем в порушення п. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України до складу собівартості виготовлених та реалізованих товарів за півріччя 2012 року, три квартали 2012 року та 2012 рік зайво включено витрати на суму 578438,00 грн, які зменшено податковим повідомленням-рішенням за результатами попередньої перевірки.

Проте доводи відповідача не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи та спростовані наступним.

Встановлено, що за результатами попередньої планової перевірки, яка оформлена актом № 1060/22/31030962 від 20.06.2012 (том 4 а.с. 9-50), контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2012, яким ПАТ "Дніпровуд" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств за 1 квартал 2012 року в розмірі 577314,00 грн (том 4 а.с. 8).

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

У судовому засіданні представники сторін не заперечували, що податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2012 ПАТ "Дніпровуд" не оскаржувалось в судовому або адміністративному порядку, відповідно сума зменшеного від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток вважається узгодженою.

На переконання контролюючого органу, позивачем не відображено у податковій звітності з податку на прибуток підприємств за 2012 рік суму зменшеного від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток розміром 578438,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів відповідача.

З даного приводу слід відзначити, що актом перевірки детально не досліджено обставини, які стали підставою для формування показників рядку 05.1 декларації з податку на прибуток підприємств за ІІ, ІІІ та IV квартали 2012 року, що виключає надання судом аргументованої оцінки даних обставин.

Також, у пункті 3.2.2 "Податковий кредит" акту перевірки зафіксовано про порушення ПАТ "Дніпровуд" п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого Товариством безпідставно віднесено до складу податкового кредиту:

1) суми податку на додану вартість з вартості отриманих консультаційних послуг, які не пов'язані з його господарською діяльністю, від ТОВ "Епіцентр К" та ПАТ "Нова лінія";

2) суми податку на додану вартість з вартості дошки дубової, придбання якої неможливо пов'язати з господарською діяльністю, по податковим накладним, отриманим від ПП ОСОБА_3, так як в ході перевірки ПАТ "Дніпровуд" не підтверджено перевезення, оприбуткування та використання придбаного товару в господарській діяльності підприємства.

Проте, такі доводи контролюючого органу суд вважає безпідставними та зазначає наступне.

Згідно із п. 198.1, 198.2 статті 198 ПК України, Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Отже, формування податкового кредиту з ПДВ платником податків обумовлено фактичним здійсненням операцій з придбання товарів, робіт (послуг), для подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку, і реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів та в обов'язковому порядку податкових накладних.

Податковий кредит по отриманих позивачем від ТОВ "Епіцентр К", ПАТ "Нова лінія" консультаційних послуг та придбаних товарів у ПП ОСОБА_3 повністю підтверджено відповідними податковими накладними.

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані переліченими контрагентами для ПАТ "Дніпровуд" містять всі необхідні обов'язкові реквізити.

Також, у ході судового розгляду справи встановлено, що придбані послуги та товари безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Таким чином, дії ПАТ "Дніпровуд" як платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції з переліченими контрагентами не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Судом встановлено достовірність підтвердження фактичності здійснення господарських операцій, сплати податку на додану вартість та його сум, а отже і правомірність віднесення позивачем сум податку, сплаченого ТОВ "Епіцентр К", ПАТ "Нова лінія" та ПП ОСОБА_3 у зв'язку з придбанням консультаційних послуг та товарно-матеріальних цінностей до складу податкового кредиту у перевіреному періоді.

Також, у пункті 3.2.2 "Податковий кредит" акту перевірки контролюючий орган зазначив, що ПАТ "Дніпровуд" віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по фінансово-господарським операціям з ТОВ "Одек Україна", що не підтверджено податковими накладними.

Однак, такі твердження спростовані наступним.

Відповідно до податкової накладної № 87 від 09.04.2012 ПАТ "Дніпровуд" придбало у ТОВ "Одек Україна" фанеру загальною вартістю 145532,45 грн, у тому числі ПДВ - 24255,41 грн (том 4 а.с. 55).

Суму сплаченого податку на додану вартість розміром 24255,00 грн ПАТ "Дніпровуд" включило до складу податкового кредиту у квітні 2012 року.

Зазначено податкова накладна зареєстрована продавцем - ТОВ "Одек Україна", що підтверджується квитанцією № 1 (том 4 а.с. 56) із відміткою "Документ доставлено до ДПС України 18.04.2012 в 18:03:18".

Крім того, у судовому засідання представник позивача наголошував на тому, що вказана податкова накладна була надана перевіряючим, проте не взята останніми до уваги.

Судом встановлено, що податкова накладна, виписана ТОВ "Одек Україна" для ПАТ "Дніпровуд" містить всі необхідні обов'язкові реквізити, а тому віднесення позивачем суми сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту у квітні 2012 року узгоджується із положеннями ПК України.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що порушення, викладені у пункті 3.2.2 "Податковий кредит" акту перевірки спростовані належним чином оформленими первинними документами, а тому висновки контролюючого органу про заниження ПАТ "Дніпровуд" податкового кредиту у перевіряємому періоді суд вважає безпідставними, як і висновок про завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (який ґрунтується на порушеннях, зафіксованих у пункті 3.2.2 "Податковий кредит" акту перевірки).

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд відзначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятих рішень.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 02.10.2014 № , № , № , № , № не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а також суперечать встановленим у справі обставинам, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 02.10.2014 № , № , № , № , № .

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровуд" 1787,40 грн сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 30 березня 2015 р.