Справа № 826/12573/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2015 року № 826/12573/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Аблова Є.В., судді Амельохіна В.В., судді Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України за участю третьої особи професійної спілки атестованих працівників внутрішніх справ України про визнання недійсним наказу, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України за участю третьої особи професійної спілки атестованих працівників внутрішніх справ України про визнання недійсним наказу, зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що при проведенні конкурсу на заміщення вакантної посади начальника УМВС України в Волинській області було порушено порядок проведення цього конкурсу та вимоги наказу МВС України від 19.03.2014 р. №224, а тому наказ МВС України про призначення на посаду керівника УМВС в Волинській області ОСОБА_3 є незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

У позовній заяві позивач просить суд: визнати недійсним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення начальником УМВС України в Волинській області полковника міліції ОСОБА_3; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України провести повторний конкурс на заміщення посади керівника УМВС України в Волинській області.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

В наданих суду письмових запереченнях представник відповідача зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки проведення конкурсу на заміщення посади начальника УМВС України у Волинській області відбулось з дотриманням законодавства про міліцію та з урахуванням принципів відкритості, прозорості та гласності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу №224 Міністерства внутрішніх справ України від 19.03.2014 р. з метою ефективного відбору кандидатів на заміщення керівних посад в територіальних органах та підрозділах внутрішніх справ, формування професійного ядра кадрів, підвищення авторитету міліції, запровадження публічної та прозорої процедури кадрових призначень, вирішено провести конкурс на заміщення вакантних посад начальників ГУМВС, УМВС України в Київській, Львівській, Волинській та Тернопільській областях. Проведення конкурсу здійснити кадровою комісією МВС (наказ МВС від 18.04.2004 №530 (зі змінами) з 20 по 25 березня 2014 р.).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані необхідні документи щодо участі в конкурсі на заміщення посади начальника УМВС України в Волинській області.

За результатами проведеного конкурсу, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ начальником УМВС України в Волинській області призначено ОСОБА_3 на підставі наказу №526 о/с від 09.04.2014 р.

Незгода позивача із результатами конкурсу зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 Закону України «Про міліцію» міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України.

У своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Міністр внутрішніх справ України здійснює керівництво всією міліцією України.

Згідно ст. 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.

Згідно з п. 11 та 21 Положення про Міністерство внутрішніх справ України затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 № 383 до компетенції Міністра внутрішніх справ України належить призначення на посади та звільнення: з посад начальників головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, на транспорті, їх перших заступників і заступників; з посад начальників районних, районних в містах, міських управлінь (відділів), лінійних управлінь (відділів).

Вказані кадрові рішення оформлюються наказами МВС України, що за своєю природою стосуються проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в органах внутрішніх справ регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення №114).

Згідно п.п. 39, 43 Положення №114 посади, що підлягають заміщенню особами рядового, молодшого, середнього і старшого начальницького складу, і відповідні цим посадам спеціальні звання визначаються переліками, затверджуваними Міністром внутрішніх справ.

Просування по службі осіб рядового і начальницького складу провадиться, як правило, на конкурсній основі з урахуванням їх ділових і особистих якостей, результатів роботи і проявленої здатності виконання обов'язків на вищій посаді, а також висновків атестації.

Порядок і умови проведення конкурсу на заміщення вищої посади визначаються Міністром внутрішніх справ.

Матеріалами справи підтверджується, що наказом МВС України від 19.03.2014 № 224 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад начальників ГУМВС, УМВС України в Київській, Львівській, Волинській та Тернопільській областях» Міністром внутрішніх справ оголошено конкурс на зайняття вакантних посад керівників територіальних органів внутрішніх справ у Київській, Львівській, Волинській та Тернопільській областях.

Кваліфікаційні вимоги, встановлені для кандидатів, передбачені ст. 18 Закону України «Про міліцію» та п. 6 Положення №114 та є базовими при прийнятті осіб на службу в органи внутрішніх справ.

Після завершення прийому документів, 26 березня 2014 року на сайті МВС України було розміщено інформацію про осіб, які виявили бажання взяти участь у конкурсі на заміщення посади начальника УМВС України у Волинській області.

Як зазначив відповідач, документи були подані:

- генерал-майором міліції ОСОБА_4

- полковник міліції ОСОБА_5,

- полковник міліції ОСОБА_3

- ОСОБА_1.

Окрім того, на сайті була опублікована інформація про осіб, які не були допущені до участі у конкурсі, внаслідок невідповідності професійно-кваліфікаційним вимогам, що висувалися до кандидатів.

Відповідно п. 2 наказу МВС від 19.03.2014 р. № 224 розгляд заяв поданих на участь в конкурсі та допущених до участі у ньому проводився кадровою комісією МВС України.

Згідно Положення про кадрову комісію МВС України, затвердженого наказом МВС від 18.05.2004 р. № 530 вказаний орган є дорадчо-аналітичним органом, який створюється серед іншого для організації кадрової роботи з питань призначення та звільнення по посади номенклатури Міністерства тощо.

Комісія складається з голови, першого заступника та заступника голови, членів і секретарів та функціонує у формі засідань. Склад комісії затверджений додатком № 1 до наказу МВС від 18.05.2004 р. № 530 зі змінами та доповненнями.

Як повідомив відповідач, 02.04.2014 року відбулось перше засідання кадрової комісії МВС, на якій обговорено підсумки першого етапу конкурсу з відбору кандидатів на заміщення посад начальників УМВС України у Волинській, Тернопільській областях тощо.

Під час засідання було обговорено кожну подану кандидатуру окремо, а саме - заслухано професійну біографію кандидата з акцентуванням на походженні служби в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, розглянуто інформацію ДВБ МВС України щодо результатів перевірки.

Також аналізувалися відгуки громадян, що надійшли на електронну поштову скриньку кадрової комісії, - як позитивні, так і негативні.

Крім того, члени комісії вивчали інформацію з відкритих джерел та засобів масової інформації, аби вивчити громадську думку, а також виявити ймовірні факти замовних інформаційних кампаній проти того чи іншого кандидата.

За сукупністю розглянутих кандидатур комісією було визначено осіб, які найбільше відповідають вимогам, для призначення на посаду начальника УМВС України у Волинській області.

Згідно п.п. 2.1 резолютивної частини протоколу засідання кадрової комісії від 02.04.2014 р. № 4 кандидатами на призначення на посаду начальника УМВС України у Волинській області були визначені генерал-майор міліції ОСОБА_4 та полковник міліції ОСОБА_3

Рішенням кадрової комісії ДКЗ МВС України було доручено забезпечити виклик вказаних осіб на наступне засідання кадрової комісії для заслуховування та вирішення питання щодо їх можливого призначення на посаду, а також доручено інформувати інших учасників конкурсу про їх не проходження вказаного конкурсу.

Наступне засідання кадрової комісії МВС України відбулося 03.04.2014 р., на якому було заслухано обох кандидатів.

За наслідками засідання комісія рекомендувала Міністру внутрішніх справ України призначити начальником УМВС України у Волинській області полковника міліції ОСОБА_3 Рішення комісії оформлено протоколом від 03.04.2014 р. №5.

В той же день, інформація про результати проведеного конкурсу була розміщена на сайті МВС України

Результати конкурсу були реалізовані наказом МВС України від 09.04.2014 р. № 526 о/с про призначення ОСОБА_3 на посаду начальника УМВС України у Волинській області.

Отже, проведення конкурсу на заміщення посади начальника УМВС України у Волинській області відбулося з дотриманням законодавства про міліцію та з урахуванням принципів відкритості, прозорості, та гласності.

Крім того, стаття 6 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Позивачем не зазначено та не доведено суду в чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного наказу, а відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судом на момент прийняття рішення у справі встановлено відсутність порушеного права позивача.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного наказу виконав в повному обсязі.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 69-72, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Амельохін В.В.

Суддя Шулежко В.П.