Справа № 826/8197/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 травня 2015 року м. Київ № 826/8197/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до Яценюка Олександра Петровича
про визнання дій і бездіяльності незаконними, стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом, в якому просив:

« 1) визнати дії і бездіяльність Прем'єр Міністра України пана Арсенія Петровича Яценюка по злісному, навмисному, довготривалому невиконання особисто ним та його підлеглими рішення Європейського суду з прав людини по справі №25476/02 з лютого 2014 року по квітень 2015 року незаконними та такими, що суперечать ст.46, статті 1 Протоколу 1 Конвенції з Прав людини і які підпадають під ч.3, 4 ст.382, 364, 365, 442 КК України;

2) визнати дії Прем'єр Міністра України пана Арсенія Яценюка по забороні в призначенні пенсії за віком багатодітному батьку ОСОБА_1, та про не призначення даної пенсії ОСОБА_1 на розширеному засіданні КМУ та невиплаті її ОСОБА_1 по нині, незаконними, що суперечать ст.1 Протоколу 1 Конвенції з прав людини, вчинене організованим злочинним угрупуванням з метою проведення методів геноциду відносно багатодітних, що підпадають під ст.255,442 КК України;

3) стягнути всі присуджені кошти по рішенню Євросуду по справі №25476/02 особисто з Арсенія Петровича Яценюка та заборонити йому в подальшому рішенням національного суду займати керівні посади в Україні, в Європі, в міжнародних інституціях із-за грубого, навмисного, довготривалого невиконанням особисто ним, його підлеглими, його Урядом рішення (Євросуду по справі №25476/02 відносно багатодітних , що розцінюється, як проведення особисто ним геноциду проти багатодітних;

4) винести окрему ухвалу суду відносно вищевказаних корупційних дій Арсенія Петровича Яценюка та його співучасників злочинів по наведеному, відносно геноциду багатодітних ним та його співучасниками злочинів та направити її в міжнародний Кримінальний Суд в ГААГУ за злочини проти людяності відносно багатодітних, а також голові антикорупційного бюро України з метою притягнення його та його співучасників злочинів до відповідальності за вищевказане та стягнення з них на користь потерпілих за вказані злочину всю заподіяну ними матеріальну та моральну шкоду;

5) звільнити від сплати судових витрат, так як з 03.04.2015р. по нині по вині Арсенія Яценюка пенсію за віком не виплачують, а заробітну плату з лютого 2014р. по квітень 2015р. по вині Арсенія Яценюка і його співучасників злочинів викрали і по нині не виплатили, стягнути дані витрати з відповідача та розглянути дану справу в суді за особистою участю позивача».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Статтею 104 КАС України встановлено, що звернення до адміністративного суду відбувається шляхом подання позовної заяви, яка має бути оформлена згідно статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 106 КАС України, у позовній заяві має зазначатись зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Наведена вимога до особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, порушення яких спричинено конкретними рішеннями (діями, бездіяльністю) суб'єкта владних повноважень обумовлена необхідністю здійснення судом під час розгляду справи по суті перевірки оскаржуваних рішень (дій, бездіяльності) на предмет їх відповідності критеріям, визначеним у ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Зміст пункту 4 частини 1 статті 106 КАС України передбачає зазначення позивачем норм законодавства, які порушені особою, до якої пред'явлено вимоги - органом владних повноважень або відповідною посадовою (службовою) особою при прийнятті кожного окремого оскаржуваного рішення, вчинення дій (бездіяльності) та подання доказів наявності порушеного права.

Крім того, слід враховувати передбачений ст.11 КАС України принцип, за яким розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і в доведенні перед судом їхньої переконливості, тобто, позивач повинен на підтвердження підстав позову подати докази, які підтверджують кожну обставину як складову предмету та змісту доказування.

Відповідно до ч.2 ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Письмовими доказами є документи, які за змістом ч.2 ст.69, ч.4 ст.79, п.6 ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України подаються в оригіналах або належним чином засвідчених копіях. Водночас, згідно із визначенням, наведеним у частині 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

В пункті 1 прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 просить визнати незаконними дії і бездіяльність не тільки Прем'єр Міністра України Яценюка А.П. «по злісному, навмисному, довготривалому невиконанню ним та його підлеглими рішення Європейського суду з прав людини по справі №25476/02».

Наведений зміст даної вимоги свідчить про те, що вона спрямована не тільки до особи, що визначена ОСОБА_1 у якості відповідача у даній справі - Яценюка А.П., а і до невизначеного кола осіб: «його підлеглих». Така невизначеність позивача щодо конкретних суб'єктів владних повноважень, до яких спрямовується вимога, позбавляє суд можливості визначитись із повноважним складом суду, яким має бути розглянута дана справа, а також з предметом дослідження у даній справі.

Крім того, ОСОБА_1 не наведено жодного доводу в підтвердження порушення його особистих прав, свобод і інтересів довготривалим невиконанням рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року №25476/02 «ОСОБА_4 проти України», оскільки дане рішення було постановлено у справі, порушеній за заявою (№25476/02), поданою проти України до Суду відповідно до статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод громадянкою України пані ОСОБА_4 17 листопада 2001 року (п.1 Рішення).

Наведене стосується і вимоги ОСОБА_1, визначеної в п.3 прохальної частини позову: «стягнути всі присуджені кошти по рішенню ЄВРОСУДУ по справі №25476/02 особисто з Арсенія Петровича Яценюка».

При цьому, ОСОБА_4, на користь якої постановлено Рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року за заявою №25476/02, стороною у справі не визначена.

Отже, позивачем у позовній заяві не зазначається, які саме права та охоронювані законом інтереси саме ОСОБА_1 порушені діями, бездіяльністю чи рішеннями Прем'єр Міністра України Яценюка А.П. При цьому, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Щодо вимоги ОСОБА_1, викладеної в пункті 2 прохальної частини позову, останнім не наведено конкретне рішення відповідача із зазначенням його реквізитів, яким було закріплено заборону в призначені пенсії позивачу та/або дані про дії по забороні і «про не призначення пенсії» (час вчинення таких дій і обставини, за яких такі дії вчинені відповідачем).

Наведені обставини позбавляє можливості вирішити питання щодо персонального складу відповідачів у даній справі, змістовності позовних вимог до кожного з них і наявність доказів на підтвердження вимог до кожного з відповідачів, а також дотримання позивачем вимог Кодексу адміністративного судочинства України при обранні способу захисту порушеного права з огляду на предметну, територіальну і інстанційну підсудність спору і дотримання строку звернення до суду з такими вимогами.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне зобов'язати позивача доповнити зміст позовної заяви юридичними фактами на яких він ґрунтує свої вимоги до відповідача (до кожного з відповідачів) із зазначенням правової підстави позову, тобто вказати законодавчі акти норми яких порушено відповідачем (відповідачами), сформувати позовні вимоги до відповідача (або декількох відповідачів), вказати які саме рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень - відповідача (відповідачів) у справі порушують охоронювані законом права та інтереси позивача у публічно-правових відносинах, а також надати докази прийняття відповідачем (відповідачами) рішень, вчинення ним (ними) дій або допущення бездіяльності, які можуть бути предметом розгляду в адміністративній справі.

Крім того суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на те, що висловлене ним у пункті 5 прохальної частини клопотання про звільнення позивача від сплати судових витрат, не підтверджене жодним доказом, що перешкоджає розгляду його по суті.

Відтак, позивачу необхідно або надати доказ на підтвердження сплати судового збору, або надати докази наявності пільг по його сплаті, або документи на підтвердження обставин, якими обґрунтовується заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом направлення до суду позовної заяви, оформленої з урахуванням вищезазначених вимог, надання вказаних судом доказів

Керуючись ст.ст.106, 107, ч.1 ст.108, ст.160, ст.165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу семиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п.1 ч.3 ст.108 КАС України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку, встановленому в ст.254 та ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.А. Добрівська