Справа № 739/178/15-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 739/178/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Чепурко В.В. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10 лютого 2015 року звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо надання неповної інформації на інформаційний запит від 05 січня 2015 року та зобов'язати надати повну інформацію на вказаний інформаційний запит.

Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачем 05 січня 2015 року було подано інформаційний запит до відповідача на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому він просив повідомити про суму преміальних, виплачених по Новгород-Сіверській міській раді Чернігівської області як загалом у 2014 році, так і окремо в грудні 2014 року; суму преміальних, виплачених окремо Новгород-Сіверському міському голові, заступникам голови Новгород-Сіверської міської ради, секретарю Новгород-Сіверської міської ради, головному бухгалтеру Новгород-Сіверської міської ради, як загалом у 2014 році, так і кожному з них окремо у грудні 2014 року; суму преміальних, виплачених всім іншим працівника Новгород-Сіверської міської ради як загалом у 2014 році, так і окремо у грудні 2014 року; суму виплат за інтенсивність по Новгород-Сіверській міській раді як загалом у 2014 році, так і окремо в грудні 2014 року; суму виплат за інтенсивність окремо Новгород-Сіверському міському голові, заступникам голови Новгород-Сіверської міської ради, секретарю Новгород-Сіверської міської ради, головному бухгалтеру Новгород-Сіверської міської ради, як загалом у 2014 році, так і кожному з них окремо у грудні 2014 року; суму виплат за інтенсивність всім іншим працівника Новгород-Сіверської міської ради як загалом у 2014 році, так і окремо у грудні 2014 року; суму, виплачену за металеву конструкцію для ялинки і просив повідомити чому дана конструкція не встановлюється Новгород-Сіверською міською радою та на чиєму балансі вона перебуває, суму, сплачену за ялинку та прикраси до неї, що встановлювалася на центральній площі м. Новгорода-Сіверського у 2014 році та чи зберігаються вказані прикраси для ялинки до наступного року.

12 січня 2015 року відповідачем було надано позивачу відповідь листом №03-12/М-1, в якому містилася інформація, запитувана позивачем у пунктах 13, 15, 16 інформаційного запиту щодо витрат на ялинку, яка встановлювалася у 2014 році на центральній площі міста Новгорода-Сіверського і прикраси до неї та про зберігання даних прикрас. Водночас, в наданні інформації, запитуваної позивачем в пунктах 1-12 та 14 інформаційного запиту було відмовлено, оскільки позивачем було не конкретно сформульовано загальний опис інформації, її назву та зміст документів, щодо яких зроблено запит, не аргументовано домінанти надбання інформації, що запитується та з посилання на норми як міжнародного, так і національного законодавства України вказано, що запитувана у зазначених вище пунктах інформаційного запиту інформація є конфіденційною, містить персональні дані окремих осіб, тому не може бути надана позивачу.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» - громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до статті 5 цього Закону, доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом її надання за запитами на інформацію.

Згідно з ч.5 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Нормами статей 12 та 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що позивач, як запитувач інформації є суб'єктом відносин у сфері доступу до публічної інформації. Також, відповідач, як суб'єкт владних повноважень - орган місцевого самоврядування - також є суб'єктом відносин у сфері доступу до публічної інформації і за наявності в нього відповідної інформації є її розпорядником.

Судом було встановлено, що запитувана позивачем інформація перебуває в розпорядженні відповідача.

Згідно з п.6 ч. 1 статті 14 Закону, на розпорядників інформації покладено обов'язок надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Статтею 23 Закону України №2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду запитувачем, зокрема, у зв'язку з відмовою в задоволенні запиту на інформацію та надання недостовірної або неповної інформації.

Між тим, з аналізу запиту позивача та наданої на нього відповіді вбачається, що відповідачем не надано позивачу повну інформацію на поданий інформаційний запит, що мотивовано конфіденційністю даної інформації та недопустимістю збирання і поширення інформації про особу до якої належить інформація, яка запитувалася позивачем. При цьому визнано, що виплата посадовим особам і працівникам відповідача заробітної плати та інших доплат здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету і відповідач є розпорядником цих коштів.

Відповідно до ч.1 статті 7 Закону конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та відповідачем стосовно того, що інформація про заробітну плату, виплату преміальних та за інтенсивність праці посадовим особам чи працівникам органу місцевого самоврядування є інформацією про фізичну особу.

Разом з тим, перебування особи на посаді, пов'язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів - суб'єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві (рішення Конституційного суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012).

Відповідно до ч.2, 3 статті 5 Закону України «Про захист персональних даних», не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно з ч. 2 статті 16 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом інформація про:

1) розміри, види благодійної та іншої допомоги, що надається фізичним та юридичним особам чи одержується від них особами, зазначеними в пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, або державними органами, органами місцевого самоврядування;

2) розміри, види оплати праці та будь-яких інших виплат з бюджету особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, а також одержані цими особами за правочинами, які підлягають обов'язковій державній реєстрації, дарунки (пожертви).

Відповідно до п.1 ч.1 статті 4 цього Закону суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення, зокрема, є: особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Отже, з наведеного вбачається, що інформація про заробітну плату, премії, матеріальну допомогу, будь-які інші виплати з державного чи місцевого бюджету працівнику державного органу або органу місцевого самоврядування не є конфіденційною, не може бути обмежена в доступі і підлягає наданню на запит.

Тому, відповідно, протиправними є дії відповідача в частині ненадання повної інформації, зокрема, на п. 1-12 та 14, позивачу на його інформаційний запит від 05 січня 2015 року.

Слід зазначити, що в своїй апеляційній скарзі апелянт не спростував доводів позивача та суду першої інстанції, не надає доказів на підтвердження своєї позицій, а лише загалом описує права людини на приватне життя.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем було протиправно зроблено посилання на те, що запитувана інформація є конфіденційною, а поширення інформації щодо розміру преміальних виплат та виплат за інтенсивність, здійснених певним особам, які займають відповідні посади може завдати таким особам певної шкоди, тому відмова надати інформацію була захистом таких осіб і їх персональних даних, оброблення яких можливе у порядку, визначеному законодавством і особи.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області - залишити без задоволення.

Постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.