Справа № 2а/1770/465/2012
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук С.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"20" серпня 2012 р. Справа № 2а/1770/465/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" березня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Газотрон-Люкс" до Державної податкової інспекції у м.Рівне Рівненської області Державної податкової служби скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю фірма «Газотрон -Люкс» звернулось до Державної податкової інспекції у місті Рівне з вимогами про скасування податкових повідомлень - рішень від 24.11.2011 року № та №, від 25.11.2011 №.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2012 року Позов задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення - рішення: № НОМЕР_1 від 24.11.2011 року, № НОМЕР_2 від 25.11.2011 року та № НОМЕР_3 від 24.11.2011 року в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування у розмірі 6 595 498 грн. за 3 кв. 2010 року; 13 323 279 грн. за 2010 рік; 32 177 513 грн. за 1 кв. 2011 року; 50 487 239 грн. за 2 кв. 2011 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі податковий орган, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга податкового органу не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача за період з 01.07.2010 року по 30.06.2011 року, за результатами якої складено акт від 11.11.2011 року №1326/23-100/32745197. Вході такої перевірки ревізорами відповідача встановлено, що позивач:

- занизив валові доходи на загальну суму 20 050 833грн. в порушення п. 12.1.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», так як не включив до кладу валових доходів суму непогашених нарахованих відсотків за фінансовими кредитами;

- завищив валові доходи 2 кв. 201 Іроку на суму 1761грн. на суму позитивного значення від операційних курсових різниць, що нараховувались на залишок основної суми боргу та суми нарахованих відсотків за кредитами в іноземній валюті направленими на придбання (створення) основних фондів, оскільки такий дохід повинен включатися до балансової вартості основних фондів;

- безпідставно відніс до складу валових витрат рядка 04.13 декларації суми нарахованих ( не оплачених) відсотків за користування кредитними коштами, отриманими на придбання основних засобів та втрат від операційних курсових різниць, що нараховувались на залишок основної суми боргу та сумами нарахованих відсотків за кредитами в іноземній валюті;

- безпідставно відніс до складу валових витрат 1 кв. 2011 року балансову вартість валюти на суму 56 405грн., оскільки така вартість валюти була уже включена в обумовленому розмірі;

- в порушення п. З підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового Кодексу України включив в рядок 06.6 податкової декларації з податку на прибуток за 2 кв. 2011 року від'ємне значення об'єкта оподаткування 2010 року в розмірі 5 749 255грн;

- в ході складання декларацій за 2010 та 1, 2-3 кв. 2011 року не врахував показники від'ємного значення об'єкта оподаткування за попередні звітні періоди, що підлягали перерахунку у зв'язку з вище вказаним корегуванням сум валових доходів та валових витрат.

На підставі висновків, викладених в акті планової перевірки, відповідачем встановлено порушення відповідачем пункту п. 5.3.2, абз 4 п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п.п.7.3.2, п. п. 7.3.3 п. 7.3 ст. 7, п. п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.141.1 ст.141, п. 146.5 ст. 146, п. п. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153, п. З підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового Кодексу України та прийнято податкові повідомлення-рішення:

_ від 24.11.2011 року № про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток розмірі 12 443грн.;

- від 24.11.2011 року № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування у розмірі: 6595498 грн. за 3 кв. 2010 року; 13 323 279 грн. за 2010 рік; 39 539 416 грн. за 1 кв. 2011 року; 57 849 142грн. за 2 кв. 2011 року та штрафної санкції в розмірі 1 грн.

15.11.2011 року відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з податку на прибуток за 2-3 кв. 2011 року, за результатами якої складено акт № 33.

На підставі висновків обумовленого акту камеральної перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 25.11.2011 № про визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за 2-3 кв. 2011 року в розмірі 781168 грн.

Судом встановлено, що перелічені податкові повідомлення - рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку до ДПА у Рівненській області, яка відмовила у задоволенні скарг позивача.

Відповідно до положень пунктів 56.8., 56.9, 56.13. ст. 56 Податкового Кодексу України відповідачем дотримано строків винесення рішення про результати розгляду скарг, тому суд першої інстанції правильно встановив, що доводи позивача про скасування названих рішень в силу закону, у зв'язку з порушенням ДПА в Рівненській області строків розгляду скарги є безпідставними.

Згідно даних акту планової перевірки від 11.11.2011 року та податкового повідомлення рішення № від 24.11.2011 року сума завищеного від'ємного значення об'єкта оподаткування за 3 кв. 2010 року в розмірі 6 959458 грн., за 2010 рік в розмірі 13 323 279 грн. (з якої 6 59458 грн. - значення 3 кв. 2010 року та 6727781,44грн. - значення 4 кв. 2010 року) визначена відповідачем внаслідок збільшення валових доходів позивача на суму нарахованих відсотків за кредитними угодами у 3 кв. 2010року - 6 959458 грн. та за 2010рік - 13 323 279 грн. (з якої 6 59458 грн. за З кв. 2010року та 6727781,44грн. за 4 кв. 2010 року).

З названих кредитних угод, додаткових угод до них та додатків, пояснень представників сторін, даних акту перевірки вбачається, що сплата відсотків позивачем повинна здійснюватись щоквартально. Граничним строком сплати таких відсотків, згідно наведених кредитних угод (доповнень та додатків до них) є 05 число місяця, наступного за звітним кварталом. Строки, передбачені названими договорами для сплати відсотків є обов'язковими для позичальника - позивача у даній справі. При непогашенні заборгованості за відсотками позичальником перед банком у повному обсязі банк має право звернути стягнення на грошові кошти та інше майно Позичальника та /або Поручителів у відповідності з діючим законодавством України.

Відтак, доводи представника позивача стосовно того, що строком сплати відсотків є строк дії кредитного договору є безпідставними, оскільки названий строк є строком впродовж якого позичальник (позивач) здійснює користування основною сумою кредитних коштів та до завершення якого зобов'язаний повернути отриману суму кредитних коштів - основний платіж.

Підпунктом 12.1.5 п. 12.1ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що платник податку - покупець зобов'язаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної у порядку досудового. врегулювання спорів або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає перша з подій:

а) або 90-й календарний день від дня граничного строку погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором або визнаною претензією;

б) або 30-й календарний день від дня прийняття рішення судом про визнання (стягнення) такої заборгованості (її частини) або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Якщо у наступних податкових періодах покупець погашає суму визнаної заборгованості або її частину (самостійно або за процедурою примусового стягнення), такий покупець збільшує валові витрати на суму такої заборгованості (її частини) за наслідками податкового періоду, на який припадає таке погашення.

Таким чином суд першої інстанції правильно визначив, що у відповідності до абз. а) п. п. 12.1.5 п. 12.2 ст. 12 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 р. № 334/97-ВР -ТОВ "Газотрон-Люкс" зобов'язаний був збільшувати суму валових доходів на суму нарахованих відсотків за кредитними договорами, що залишають непогашеними на 90-й календарний день від дня граничного строку на погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором або визнаною претензією. Нараховані суми відсотків за кредитами починаючи з 2008 року позивачем не погашались. Сума нарахованих відсотків протягом перевіряємого періоду ТОВ "Газотрон-Люкс" не сплачувалась та станом на 31.03.2011р. залишається непогашеною, тому граничним строком сплати відсотків за кредитними угодами позивача є 5 число місяця, що слідує за звітним кварталом, а датою збільшення валових доходів є 90 - й календарний день, що обраховується від дня граничного строку сплати такої заборгованості.

Відповідачем протиправно віднесено до складу валових доходів позивача нараховані відсотки не на 90 - й календарний день, від дня граничного строку погашення заборгованості по таких відсотках, а в періоді їх фактичного нарахування - до настання граничного строку сплати.

Відтак, є протиправними висновки відповідача про заниження валових доходів за 3 кв. 2010 року на суму 6 595 498 грн., за 2010 рік на суму 13 323 279 грн. (в т. р. за ІУ кв. 2010 року - 6727781,44грн), а 1 кв. 2011 року суму відсотків нарахованих позивачем у 1 кв. 2011 року, що віднесені відповідачем : супереч граничних строків сплати до складу валового доходу цього ж кварталу у розмірі 6 729 315 грн.

За таких обставин, відповідачем неправомірно визначено податковим повідомленням - рішенням № НОМЕР_3 від 24.11.2011року обставини щодо завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування за 3 кв. 2010року в розмірі 6 959 458 грн. та за 2010рік в розмірі 13 323 279 грн. (з якої 6 959 458 грн. - значення 3кв. 2010 року та 6727781,44 грн. - значення ІУ кв. 2010 року). ОСОБА_4 задеклароване позивачем від'ємне значення рядка 08 декларації з податку на прибуток за 2010 рік складає - 28 629 720 грн.

Наявними матеріалами справи підтверджуються обставини лише щодо заниження валових доходів 1 кв. 2011 року на суму відсотків нарахованих за користування кредитними коштами у 3 кв. 2010 року в розмірі 6 595 498 грн. у зв'язку з настанням у названому періоді (03.01.2011року) 90-го календарного дня, від дня граничного строку погашення заборгованості по відсотках нарахованих у 3 кв. 2010року.

З 01.04.2011 року положення підпунктом 12.1.5 п. 12.1ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» втратили чинність відповідно до п. 2 ч.2 розділу XIX Податкового Кодексу України.

Починаючи з 2 кв. 2011 року (01.04.2011 року) порядок оподаткування податком на прибуток визначається розділом III Податкового Кодексу України, іменованим «Податок на прибуток підприємств», котрий не містить положень аналогічних тим, що викладені в підпункті 12.1.5 п. 12.1ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». ОСОБА_4, у суду відсутні підстави для врахування у складі валових доходів 2 та 3 кв. 2011 року неоплачених відсотків, нарахованих позивачем відповідно у 4 кв. 2010 року та у І кв. 2011 р.

Щодо завищення валових витрат рядка 04.13 декларації на суми нарахованих (неоплачених) відсотків, за користування кредитними коштами (у сумі 6 729 315 грн. за 1 кв. 2011 року, у сумі 7 171 131 грн. за 2 кв.) та втрат від операційних курсових різниць, що нараховувались на залишок основної суми боргу та суми нарахованих відсотків за кредитами в іноземній валюті (у сумі 11 991 102 грн. за 1 кв. 2011 року; у сумі 5 445 202 грн. за 2 кв. 2011 року) та завищення валового доходу за 2 кв. 2011року на суму 1761грн. внаслідок включення до його складу доходу від операційних курсових різниць, що нараховувались на залишок основної суми боргу та сумами нарахованих відсотків за кредитами в іноземній валюті судом встановлено таке:

З матеріалів справи вбачається, що не всі залучені позивачем кредитні кошти за кредитними угодами були направлені на придбанням основних фондів. Із наведених в акті перевірки шести кредитних угод на придбання основних фондів (обладнання та комплектуючих для виробництва компактних люмінесцентних ламп) і сплату сум ПДВ за виданими податковими векселями внаслідок поставки основних фондів були направлені кредитні кошти за трьома кредитними угодами.

Решта ж кредитних коштів за іншими трьома кредитними угодами №25/5/2006/980-К/17 від 17.03.2006р., №25/7/2007/978-К/115 від 14.11.2007р, №25/7/2008/840-К/8 від 17.01.2008р. були направлені позивачем на поповнення оборотних коштів для реалізації проекту з виробництва та реалізації компактних люмінесцентних ламп . Названі обставини підтверджуються кредитними угодами, бухгалтерською довідкою позивача №81 від 05.03.2012року, зовнішньоекономічними контрактами на поставку комплектуючих, специфікаціями ВМД. Таким чином висновок відповідача, що всі суми виплачених (нарахованих) процентів за борговими зобов'язаннями та втрати і доходи від операційних курсових різниць за шістьма кредитами угодами пов'язані з придбанням основних фондів та повинні у зв'язку з цим капіталізуватися не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того особливості визначення складу витрат платника податку у разі сплати процентів за борговими зобов'язаннями у 1 кв. 2011 року було встановлено п.5.5 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", який передбачає, що до складу валових витрат відносяться будь - які витрати, пов'язані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у зв'язку з веденням господарської діяльності латника податку. Пункт 5.2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачає, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку, з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. ОСОБА_4 не ставить право платника податків на формування валових витрат в залежність від своєчасності погашення заборгованості по нарахованим процентам, тобто законодавець дозволив віднести до валових витрат суми процентів нарахованих, але не сплачених у відповідному періоді.

Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», зокрема, п.5.11 ст.5 передбачено, що установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових втрат платника податку, крім тих, що зазначені у Законі, не дозволяється.

Матеріалами справи підтверджується і не заперечується відповідачем те, що виплата та/або нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями, що виникли за кредитними угодами здійснюються у зв'язку з веденням господарської діяльності позивачем.

Починаючи з 01.04.2011 року особливості визначення складу витрат платника податку у разі сплати процентів за борговими зобов'язаннями встановлено п. 141.1 ст. 141 Податкового Кодексу країни, який зокрема передбачає, що до складу витрат включаються будь-які витрати пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються у зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

Порядок оподаткування операцій із розрахунками в іноземній валюті визначено підпунктами п.п. 7.3.1.- 7.3.3 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" Балансова вартість іноземної валюти, отриманої платником податку у зв'язку з таким продажем (виручка в іноземній валюті), визначається за курсом зазначеним у першому абзаці цього підпункту.

Витрати, понесені (нараховані) платником податку в іноземній валюті протягом звітного періоду, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до валових витрат такого платника податку, визначаються у сумі, що має дорівнювати балансовій вартості такої іноземної валюти, визначеної згідно із положеннями підпунктів 7.3.1, 7.3.4, 7.3.6 цієї статті, і не підлягають перерахуванню у зв'язку із зміною обмінного курсу гривні протягом такого звітного періоду.

Починаючи з 01.04.2011 року, порядок оподаткування операцій із розрахунками в іноземній люті визначено п.п. 153.1.3. п. 153.1 ст. 153 Податкового Кодексу України, який передбачає, що значення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку. При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку. Згідно ст. 138 Податкового Кодексу України витрати, що враховуються при численні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11цієї статті. Підпунктом 138.10.4. п. 138.10 ст. 138.ПК України передбачено, що втрати від курсової різниці, визначені згідно зі статтею 153 цього Кодексу включаються до складу інших операційних трат. 138.10.5. Фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів за користування кредитами включаються до складу інших витрат пов'язаних із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень стандартів) бухгалтерського обліку). ,

ОСОБА_4 до складу валових витрат відносяться будь-які витрати платника податку, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями та від'ємним значенням курсових різниць, окрім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку), а до складу валового доходу відносяться позитивне значенням курсових різниць (в тому рахунку і за кредитами).

Судом першої інстанції встановлено, що капіталізація фінансових витрат, пов'язаних із створенням кваліфікаційного активу за рахунок залучених кредитних коштів, припинилася у позивача в 2006 році, після введення в експлуатацію основних засобів і нематеріальних активів, придбаних (створених) позивачем за рахунок залучених кредитних коштів.

Відтак, після обумовленої дати у позивача відсутні будь-які підстави для віднесення фінансових втрат (відсотків за борговими зобов'язаннями, збитків та доходів від курсових різниць за кредитами вираженими в іноземній валюті), до балансової вартості основних фондів, оскільки останні введені в експлуатацію.

ОСОБА_4, виходячи з фактичних обставин справи та відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 28.04.2006р. № 415, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.05.2006 року №610/12484, Наказу Міністерства фінансів України №1085, Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку фінансових витрат, затверджених Наказом Міністерства Фінансів України №1300 від 01.11.2010 року, нараховані (сплачені) позивачем відсотки за борговими зобов'язаннями та збитки від курсових різниць за обумовленими кредитними угодами в період 1 та 2 кварталів 2011 року підлягають віднесенню до складу валових витрат, а прибуток від курсових різниць відповідно підлягає включенню до складу валових доходів.

Враховуючи обумовлене відповідачем безпідставно зменшено валовий дохід 2 кв. 2011 року на суму 1761грн. внаслідок виключення з його складу доходу від операційних курсових різниць, що нараховувались на залишок основної суми боргу та суми нарахованих відсотків за кредитами в іноземній валюті та безпідставно виключено із складу валових витрат рядка 04.13 декларації суми: нарахованих (неоплачених) відсотків за користування кредитними коштами та суми втрат від операційних курсових різниць, що нараховувались на залишок основної суми боргу та сумами нарахованих відсотків за кредитами в іноземній валюті .

Щодо безпідставного віднесення до складу валових витрат 1 кв. 2011 року балансової вартості валюти на суму 766 405грн., оскільки така вартість валюти була уже включена, то судова колегія апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем зайво віднесено балансова вартість валюти на загальну суму 766 405 грн., в т.ч за 1 квартал 2011 року на суму 766 405 грн. Названі обставини підтверджуються наявними матеріалами справи та не заперечуються позивачем та його представником.

Відповідно до пп.7,3.2 п,7.3 ст.7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" витрати, понесені (нараховані) платником податку в іноземній валюті протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до валових витрат такого платника податку, визначаються у сумі, що має дорівнювати балансовій вартості такої іноземної валюти, визначеної згідно із положеннями підпунктів 7.3.1, 7.3.4, 7.3.6 цієї статті, і не підлягають перерахуванню у зв'язку із зміною обмінного курсу гривні протягом такого звітного періоду.

Водночас, відповідно до абз.4 пп.5,3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.94 р. № 334/94-ВР (у редакції Закону України від 22.05.97 р. № 283/97-ВР, зі змінами та доповненнями) до складу валових витрат не відносяться витрати, не підтверджені, відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення податкового обліку.

Відповідач податковим повідомленням - рішенням № від 29.11.2011 року визначено суму завищеного позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування 3 кв. 2010 року в розмірі 6 595 498 грн. та за 2010 рік в розмірі 13 323 279 грн., що на думку суду є не правомірним. Таким чином відсутня необхідність корегування показників рядка 04.9 (від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток попереднього року) декларації за 1 кв. 2011 року у зв'язку із описаними в акті перевірки порушеннями у визначенні валового доходу за 2010рік, оскільки дослідженими в даній справі доказами спростовано обставини щодо завищення валового доходу та відповідно від'ємного значення об'єкта оподаткування 2010 року, задекларованого позивачем у рядку 08 декларації з податку на прибуток за 2010 рік та перенесеного позивачем в рядок 04.9 (від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток попереднього року) декларації за 1 кв. 2011 року з підстав, що викладені вище.

Поряд із зазначеним не підлягають коригуванню і задекларовані позивачем показники валових витрат рядка 04.13 декларації з податку на прибуток 1 кв. 2011 року на суми нарахованих (неоплачених) відсотків за користування кредитними коштами, отриманими на придбання основних засобів у розмірі 6 729 315грн та на суми втрат від операційних курсових різниць, що нараховувались на залишок основної суми боргу та сумами нарахованих відсотків за кредитами в іноземній валюті у розмірі 11 991 102грн, оскільки в ході розгляду справи спростовано викладені в акті перевірки обставини щодо завищення позивачем обумовлених валових витрат названого звітного періоду.

Значення рядка 04 декларації з податку на прибуток за 1 кв. 2011 року в розмірі 51 576 599 грн. (з яких 28 629 720 грн. перенесене в рядок 04.9 від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього 2010 року) підлягає лише зменшенню на суму зайво (подвійно) віднесеної балансової вартості валюти в розмірі 766 405грн. з підстав викладених вище та фактично становить 50 810 194 грн. (51 576 599 грн. - 766 405грн.).

Судова колегія апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо заниження позивачем валового доходу за 1 кв. 2011 року на суму нарахованих у цьому кварталі відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 6 729 315 грн., оскільки у названому періоді не настав 0 - й календарний день, від дня граничного строку, погашення заборгованості по нарахованих відсотках в 1 кв. 2011 року. Проте, підтверджуються обставини щодо заниження валових доходів 1 в. 2011 року на суму відсотків нарахованих за користування кредитними коштами у 3 кв. 2010 року в розмірі 6595 498 грн. у зв'язку з настанням у названому періоді 90 - го календарного дня, від дня граничного строку погашення заборгованості по відсотках нарахованих у 3 кв. 2010 року, тому задекларовані позивачем валові доходи 1 кв. 2011 року підлягають збільшенню на суму відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами у 3 кв. 2010 року в розмірі 6595 498 грн. Разом з цим значення рядка 03 (скориговані валові доходи в розмірі 8 335 284 грн.) декларації з податку на прибуток за 1 кв. 2011 року підлягає збільшенню на суму 6 595 498 грн. та становить 4 930 782грн .

За таких обставин значення рядка 08 об'єкт оподаткування декларації з податку на прибуток за кв. 2011 року становитиме різницю між скорегованими валовими доходами названого періоду, валовими витратами, амортизаційними відрахуваннями. За даними названого розрахунку, фактично об'єкт оподаткування (рядка 08) декларації за 1 кв. 2011 року повинен становити від'ємне значення в розмірі 37 926 768 грн.

Натомість позивачем значення рядка 08 декларації з податку на прибуток за 1 кв. 201 1 року задекларовано в розмірі - 45 288 671 грн., що в свою чергу вказує на завищення позивачем від'ємного значення рядка 08 декларації з податку на прибуток за 1 кв. 2011 року на суму 7 361 903грн. (45 288 671грн. - 37 926 768 грн.). В супереч обумовленому, податковим повідомленням - рішенням 2 від 24.11.2011 року відповідач визначив суму завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування 1 кв. 2011 року в розмірі 39539416 грн., а слід було визначити в розмірі 7 361 903грн.

За обставин наведених вище, відповідачем неправомірно визначено податковим повідомленням - рішенням № від 24.11.2011 року суму завищеного позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування 1 кв. 2011 року в розмірі 32 177 513 грн. (сума завищення за рішенням в розмірі 39 539 416грн.- 7 361 903грн. сума фактичного завищення встановленого за результатами розгляду справи), оскільки слід було визначити завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування за 1 кв. 201.1року в розмірі 7 361 903грн.

Що стосується правомірності відображення позивачем показників у декларації з податку на прибуток за 2 кв. 2011 року, то як встановлено судом вище, задекларовані позивачем показники валових витрат рядка 04.13 декларації з податку на прибуток 2 кв. 2011 року не підлягають зменшенню, на суми нарахованих (неоплачених) відсотків за користування кредитними коштами, отриманими на придбання основних засобів у розмірі 7 171 131 грн. та на суми втрат від операційних курсових різниць, що нараховувались на залишок основної суми боргу та сумами нарахованих відсотків за кредитами в іноземній валюті у розмірі 5 445 202грн. Не підлягають зменшенню і задекларовані позивачем показники валового доходу 2 кв. 2011 року на суму доходу одержаного від операційних курсових різниць, що нараховувались на залишок основної суми боргу та суми нарахованих відсотків за кредитами в іноземній валюті в розмірі 1761грн., оскільки названі фінансові витрати не капіталізуються у зв'язку з ведення основних фондів в експлуатацію, про що викладено вище (пункт 2 даної постанови).

Стосовно ж перенесених позивачем показників від'ємного значення об'єкта оподаткування 1 кв. 2011 року до декларації з податку на прибуток 2 кв. 2011 року, то судом встановлено, що позивач задекларував від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного податкового періоду -рядок 06.6 декларації з податку на прибуток 2 кв. 2011 року в розмірі 45 288 671грн. (з якого 28 629 720 грн. від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього 2010 року).

Однак, в ході розгляду справи судом встановлено, що від'ємне значення об'єкта оподаткування 1 кв. 2011 року позивачем завищено на суму 7 361 903грн. та фактично назване значення повинно бути задеклароване в розмірі 37 926 768грн. Відтак, значення рядка 06.6 (від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного податкового періоду) декларації з податку на прибуток 2 кв. 2011 року повинно становити 37 926 768грн. (задеклароване значення 45 288 671грн - суму завищеного значення 7 361903грн.).

Проте, як встановлено в ході розгляду справи названа сума від'ємного значення об'єкта оподаткування рядка 06.06 декларації за 2 кв. 2011 року в розмірі 37 926 768грн включає від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього 2010 року розмірі 28 629 720 грн. правомірність перенесення якого до рядків 06.6 декларації 2 та 2-3 кварталів 2011 року оскаржується позивачем з покликанням на пункт 3 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 4 Розділу XX Перехідних положень Розділ III (Податок на

прибуток підприємств) Податкового кодексу України застосовується під час розрахунків з бюджетом

починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено

цим підрозділом. Тобто на момент виникнення спірних правовідносин слід використовувати як норми Податкового кодексу України так і норма Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР

Відповідно до п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат І календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення. Згідно із п. 16.4 ст. 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» податок за звітний період сплачується його платником до відповідного бюджету у строк, визначений законом для квартального податкового періоду.

Платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Закону, при цьому за звітні квартал, півріччя та три квартали платники податку подають спрощену декларацію, а за результатами звітного року - повну. Форми декларацій з цього податку встановлюються центральним податковим органом за узгодженням з Комітетом Верховної Ради України, що відповідає за проведення податкової політики.

Таким чином, у відповідності до норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до витрат І кварталу 2011 року включається від'ємне значення об'єкта оподаткування переднього року. Також, пунктом 1 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України передбачено, що Розділ III цього Кодексу застосовується під час розрахунків з бюджетом починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено цим підрозділом.

Суд першої інстанції правильно визначив, що від'ємне значення минулих років, зокрема 2010 року - абсолютно правомірна складова витрат І кварталу 2011 року, оскільки його включення до складу податкових витрат, саме у цьому періоді, передбачене нормами Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що діяв на той час; підприємство здійснюючи свою діяльність, розраховуючи та декларуючи від'ємне значення об'єкта оподаткування, обґрунтовано керувалися положеннями саме цього Закону; посадові особи державної податкової служби під час проведення перевірки, на власний розсуд тлумачили положення Податкового кодексу України; органи державної податкової служби не зазначають куди слід включити від'ємне значення (збитки) минулих періодів, зокрема 2010 року.

З огляду на зазначене позивачем правомірно включено до складу валових витрат рядка 06.6 декларації з податку на прибуток 2 кв. та 2-З кв. 20.11 року від'ємне значення об'єкта оподаткування 2010 року в розмірі 28 629 720 грн.

Відповідачем безпідставно визначено податковим повідомленням - рішенням НОМЕР_4 від 24.11.2011 року суму завищеного від'ємного значення об'єкта оподаткування 2 кв. 11 року в розмірі 50 487 239 грн. та безпідставно визначено податковим повідомленням - рішенням НОМЕР_5 від 24.11.2011 року суму податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2 кв. 11 року в розмірі 12 443 грн., оскільки встановлено, що об'єкт оподаткування 2 кв. 2011 року має від'ємне значення, що автоматично вказує на відсутність податкових зобов'язань з податку на прибуток, що підлягали сплаті до бюджету у названому періоді.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що підлягають до задоволення позовні вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення № від 24.11.2011 року та скасування податкового повідомлення рішення - рішенням № від 24.11.2011 року в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування у розмірі: 6595498грн за 3 кв. 2010 року; 13 323 279 грн. за 2010рік; 32 177 513 грн. за 1 кв. 2011року; 50 487 239 грн. за 2 кв. 2011року.

Стосовно, ж правомірності винесеного податкового повідомлення - рішення від 25.11.2011 року № НОМЕР_2 про визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств а 2-3 кв. 2011року внаслідок здійснених корегувань відповідачем кладу валових доходів, валових витрат, від'ємного значення попередніх звітних періодів, то судом встановлено, що позивач відобразив в рядку 06.6 декларації з податку на прибуток за. 2-3 кв. 2011 року від'ємне значення об'єкта оподаткування за 1 кв. 2011 року в розмірі 45 288 671грн.

Проте, як встановлено судом вище від'ємне значення об'єкта оподаткування за 1 кв. 2011 року

складає 37 926 768грн. Правомірність такого віднесення доведена в судовому засіданні з підстав викладених вище.

Відтак, позивачем завищено значення названого рядка 06.6 та відповідно значення рядка 07 декларації за 2-3 кв. 2011 року на суму 7 361 903грн. (45 288 671грн.- 37 926 768грн.)

З врахуванням обумовленого, значення рядка 07 декларації (об'єкт оподаткування в розмірі 54 08 623 грн.) з податку на прибуток 2 -3 кв. 2011 року підлягає зменшенню на суму обумовленого завищення ( 7 361 903грн.), що буде становити від'ємне значення в розмірі 47 146 720грн. (54 508 23 грн.-7 361 903грн).

Враховуючи наведене відповідачем безпідставно визначено податковим повідомленням рішенням від 25.11.2011 № грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств за -З кв. 2011 року в розмірі 781168грн.., оскільки як встановлено об'єкт оподаткування 2-3 кв. 2011 року має від'ємне значення, що автоматично вказує на відсутність податкових зобов'язань з податку і прибуток, що підлягали б сплаті до бюджету у названому періоді.

З урахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі є обґрунтованою та законною, а тому її слід залишити без змін, доводи ж відповідача не є переконливими, спростовуються наведеним вище та відповідно, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 197,198, 200, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" березня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Газотрон-Люкс" вул.Гагаріна,39,м.Рівне,33003

3- відповідачу ОСОБА_6 податкова інспекція у м.Рівне Рівненської області Державної податкової служби вул.Відінська , 8,м.Рівне,33023