Справа № 812/89/15
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/89/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Смішливої Т.В.

при секретарі судового засідання: Лиманюку М.А.,

за участю:

представника позивача: Позднякової Л.А. за дов. № б/н від 27.04.2015.

представник відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом прокурора Міловського району Луганської області до Міловської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов вищезазначений адміністративний позов, у якому позивач зазначив, що даний позов подано ним в інтересах держави, а також вказано, що виконавчим комітетом Міловської селищної ради, який не є юридичною особою, 01.12.2010 прийнято рішення № 114 «Про комісію з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Міловської селищної ради».

Прокурор вважає вказане рішення незаконним, оскільки, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання утворення і ліквідація постійних та інших комісій ради, затвердження та зміна їх складу, обрання голів комісій. Тобто, оскаржуване рішення прийнято не уповноваженим на це органом - виконавчим комітетом Міловської селищної ради.

У позовній заяві позивачем також зазначено, що про прийняття оскаржуваного рішення прокурору стало відомо із заяви ОСОБА_2 від 20.02.2015, у зв'язку з чим строк звернення до суду прокурором не пропущено.

Прокурор просив суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Міловської селищної ради від 01.12.2010 № 114 «Про комісію з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Міловської селищної ради».

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, надіслав суду письмові заперечення проти позову, у яких вказав, що комісія з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Міловської селищної ради є функціональним органом виключно виконавчого комітету Міловської селищної ради, виконує функції, які згідно ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» віднесено до компетенції виконавчого комітету. Оскаржуване рішення від 01.12.2010 № 114 оприлюднене шляхом розміщення на дошці оголошень Міловської селищної ради. У зв'язку із зазначеним просив у задоволенні позову прокурора відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчим комітетом Міловської селищної ради, який не є юридичною особою, 01.12.2010 прийнято рішення № 114 «Про комісію з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Міловської селищної ради», пунктами 2 та 3 якого створено комісію з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Міловської селищної ради та затверджено її персональний склад. (а.с. 8-9)

Згідно листа селищного голови Міловської селищної ради від 25.03.2015 № 101 рішення виконавчого комітету Міловської селищної ради від 01.12.2010 № 114 «Про комісію з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Міловської селищної ради» не скасовувалось та не змінювалось, є чинним. (а.с. 7)

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваного рішення суд виходить з того, що Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Статтею 11 вказаного Закону передбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Тобто, виконавчі комітети селищних рад мають як власні повноваження, передбачені чинним законодавством, так і делеговані повноваження, тобто, передані відповідним органом місцевого самоврядування.

Так, статтею 33 Закону визначено повноваження виконавчих комітетів у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища. Згідно п.п. 5 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом відноситься до делегованих повноважень виконавчого комітету.

Статтею 1 Закону визначено, що делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.

Доказів того, що Міловською селищною радою делеговано виконавчому комітету повноваження з вирішення земельних спорів відповідачем не надано.

Крім того, п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання утворення і ліквідація постійних та інших комісій ради, затвердження та зміна їх складу, обрання голів комісій.

Таким чином, рішення № 114 від 01.12.2010 «Про комісію з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Міловської селищної ради» прийнято виконавчим комітетом Міловської селищної ради з перевищенням повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративного суду це публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання відповідача у запереченнях проти позову на те, що оскаржуване рішення винесено в межах функції, які згідно ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» віднесено до компетенції виконавчого комітету, суд вважає необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалось судом раніше, вирішення земельних спорів є делегованими повноваженнями, а створення постійно діючих комісій, до яких відноситься комісія з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Міловської селищної ради, є виключною компетенцією ради, а не її виконавчого комітету. Посилання відповідача на роз'яснення, викладені у "Практичному посібнику сільського, селищного голови" судом до уваги також не приймаються, так як роз'яснення не є нормами права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України..

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог прокурора щодо незаконності оскаржуваного рішення.

Із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому, визнання акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Враховуючи тривалість дії рішення виконавчого комітету Міловської селищної ради від 01.12.2010 № 114 «Про комісію з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Міловської селищної ради» та самої комісії з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Міловської селищної ради, прийняття останньою в процесі діяльності рішень, які створювали певні правові наслідки для невизначеної кількості осіб, суд вважає належним способом захисту у даному випадку саме визнання оскаржуваного рішення нечинним, а не його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 88, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги прокурора Міловського району Луганської області до Міловської селищної ради задовольнити.

Визнати нечинним рішення виконавчого комітету Міловської селищної ради від 01.12.2010 № 114 «Про комісію з розгляду земельних спорів при виконавчому комітеті Міловської селищної ради».

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову у повному обсязі складено та підписано судом 14 травня 2015 року.

Суддя Т.В. Смішлива