Справа № 2а-1321/12,65/12
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 876/2381/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Закорчемного І.Б.,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ходорівської міської ради Жидачівського районного суду Львівської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Інспекція архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, ОСОБА_4, про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

23 травня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним рішення Ходорівської міської ради Жидачівського районного суду Львівської області від 23 березня 2012 року за № 49 та зобов'язати відповідача у відповідності до вимог ч.7 ст. 375 Цивільного кодексу України подати до Жидачівського районного суду Львівської області позов про зобов'язання ОСОБА_3 припинити самочинне будівництво та привести будову до відповідних будівельних норм.

Постановою від 10 грудня 2012 року Жидачівський районний суд Львівської області в задоволенні позову відмовив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції ні в описовій, ні в резолютивній частинах постанови не послався на правові норми, які повинні бути дотриманні при прийнятті рішення про узаконення самочинного будівництва, хоча позивачем були надані всі докази на підтвердження фактів порушення будівельних норм.

З огляду на викладене позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду підтримала вимоги апеляційної скарги та просить її задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та представник третьої особи ОСОБА_4 заперечили вимоги апеляційної скарги та просять залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники судового розгляду справи в судове засідання не з'явились, що у відповідності до приписів ч.4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення частково з таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_4 самочинно здійснила добудову веранди веранду розміром 8,30 х 2,37 м. до житлового будинку в АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яка проживає в АДРЕСА_2 звернулись до Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Львівській області з заявою про порушення що ОСОБА_4 норм законодавства при здійсненні добудови.

Листом від 07.03.2012 року начальник інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області повідомив позивачку про те, що за її скаргою проведена перевірка з виходом на місце 20.02.2012 року головного державного інспектора відділу державного контролю забудови території №4 Фаренюка Я.В. за участю секретаря Ходорівської міськради Гапонюка Р.М., спеціаліста по будівництву, реконструкції та експлуатації будівельного господарства Ходорівської міської ради Жовтанської М.А.. За наслідками перевірки встановлено, що ОСОБА_3 провів прибудову до житлового будинку без затвердженої проектної документації, за що його притягнутий до адмінвідповідальності.

Рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради Жидачівського районного суду Львівської області від 23 березня 2012 року за № 49 вирішено узаконити ОСОБА_4 самовільно добудовану до житлового будинку веранду розміром 8,30 х 2,37 м в АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 04 квітня 2012 року звернулась до Ходорівської міської ради з заявою,в якій просила міську раду звернутись до суду з позовом про зобов'язання ОСОБА_3 припинити самочинне будівництво та привести будову до відповідних будівельних норм.

Листом від 07.05.2012 року виконавчий комітет Ходорівської міської ради повідомив ОСОБА_1 про те, що рішенням виконкому від 23 березня 2012 року за № 49 узаконено вказане самочинне будівництво.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскарженої постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоуправління, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

За змістом ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 2 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно з ст. 19 Закону № 1952-IV підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду. В постанові від 01 жовтня 2013 року у справі № 21-228а13 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначила: що, якщо після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності виник спір про право цивільне, а відтак, і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статті 16 Цивільного кодексу України.

В силу ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, після оформлення ОСОБА_4 права власності на будівлю (частину будівлі) оскаржене рішення виконавчого комітету вичерпало свою дію.

Оскільки після оформлення ОСОБА_4 права власності на будівлю (частину будівлі) виник спір про право цивільне, апеляційний вважає, що захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статті 16 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів дійшла висновку, що даний спір має розглядатись в порядку цивільного судочинства, що виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ч.1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм процесуального права та розглянув справу за правилами КАС України, колегія суддів визнає правильним постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі в частині скасування рішення виконавчого комітету.

Разом з тим, апеляційний суд визнає правомірними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині зобов'язання міської ради подати до Жидачівського районного суду Львівської області позов про зобов'язання ОСОБА_3 припинити самочинне будівництво та привести будову до відповідних будівельних норм, оскільки на час звернення ОСОБА_1 до міської ради самочинне будівництво було узаконене.

Крім того, на думку апеляційного суду, звернення до суду з такими позовом є правом міської ради, а не її обов'язком.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. ст. 195, 197, п. 4 ч. 1 ст.198, ч.1 ст. 203, ст. ст. 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2012 року у справі № 1307/1321/2012 в частині позовних вимог щодо скасування рішення Ходорівської міської ради від 23 березня2012 року - скасувати, провадження в справі в цій частині позовних вимог закрити.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 12 травня 2015 року.