Справа № 804/449/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 рокусправа № 804/449/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2014 року у справі №804/449/14 за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровськ про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська 18 грудня 2013 року звернулося до суду з адміністративним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровськ, згідно з яким просить:

- зобов'язати відповідача включити до заліку відшкодування витрат понесених управлінням ПФУ по виплаті та доставці пенсій пенсіонерам каліцтво яким заподіяно на підприємствах розташованих на території країн СНД, надбавку на догляд по інвалідності від трудового каліцтва та профзахворювання, які отримали травму на підприємствах, розташованих на території колишнього СРСР, витрати пов'язані з виплатою допомоги на поховання та відшкодувати за період з 01.07.2013 р. по 31.10.2013 р. заборгованість на загальну суму 893,28 грн.,

- зобов'язати відповідача за період з 01.07.2013 р. по 31.10.2013 р. включити зазначених в заяві пенсіонерів до актів щомісячних звірок витрати по виплаті та доставці пенсій та відшкодувати зазначені витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що загальна сума витрат управління ПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська у зв'язку з не прийняттям відповідачем до відшкодування витрат пов'язаних з виплатою та доставкою пенсії по інвалідності та суми допомоги на поховання складає 893,28 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2014 року, в справі розглянутої в порядку скороченого провадження, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що чинним законодавством визначено, що відшкодування витрат може мати місце лише на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, а не їх органами на місцях, а акт звірки, який підписують сторони в цій справі, є лише підтвердженням проведення звірки та документом, який містить позиції двох сторін, кожна з яких відповідає за наведені нею дані.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що страховик, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - зобов'язаний відшкодовувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, відповідач посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, безпідставно виходив з того, що «до суду надійшов даний адміністративний позов, в якому позивач, просить зобов'язати публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" код ЄДРПОУ - 14360570, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги 50, списати з поточного рахунку відкритому в ПАТ КБ "ПриватБанк" на імя ОСОБА_1 № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 21842,00 грн., та з поточного рахунку відкритому в ПАТ КБ "ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_2 № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 9072,20 грн. на рахунок Управління Пенсійного фонду України в Цюрупинському районні Херсонської області 75100, Херсонська обл., м. Цюрупинськ Херсонської обл. МФО 352457, код ЗКПО 21294916.

Позовні вимоги обґрунтовано позовною заявою від 03.06.2014 р.»

Між тим в матеріалах справи відсутній позов від 03.06.2014 року та позивачем не заявлялось вимог які зазначив суд першої інстанції в оскарженому рішенні.

Таким чином, судом першої інстанції не вірно визначено предмет спору, що призвело до неправильного вирішення справи.

По суті заявлених вимог суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Статтею 4 вказаного Закону визначено види загальнообов'язкового державного соціального страхування до яких віднесено: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття.

Відповідно до статті 12 цього Закону спори, що виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду.

За пенсійним страхуванням згідно з пунктом 1 статті 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-XIV, особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Таким чином, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами ПФУ - відшкодувати останньому витрати, є Фонд.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами управління ПФУ про обов'язок Фонду відшкодувати витрати, які пов'язані з виплатою та доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та суми допомоги на поховання.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав.

Як вбачається з заявленого позову та доводів апеляційної скарги управління ПФУ, обраний спосіб захисту права у вигляді зобов'язання включити до заліку витрати, які понесені у зв'язку з виплатою та доставкою пенсії по інвалідності та суми допомоги на поховання, пов'язує з порядком відшкодування таких витрат, який встановлено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4, зареєстрованого в Мін'юсті України 16.05.2003р. за №376/7697.

Натомість, вказаний Порядок не регулює спірні відносини, які виникли в межах цієї справи, оскільки встановлене цим Порядком правило щодо підписання актів звірки розрахунків підлягає застосуванню лише за відсутності спору.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права є неналежним, тобто таким, що не відповідає змісту прав управління ПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

У разі наявності спору та незгоди на підписання актів звірки розрахунків з боку Фонду, що має місце у спірному випадку, вимоги про відшкодування таких витрат мають вирішуватись шляхом пред'явлення органами ПФУ позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постановах від 15.04.2008 р., 30.09.2008 р., 23.03.2010 р.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновок суду першої інстанції про те, що чинним законодавством визначено, що відшкодування витрат може мати місце лише на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, а не їх органами на місцях.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 1,4 частини 1 статті 202, статтею 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2014 року у справі №804/449/14 - скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволені позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 12 травня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко