Справа № 146/1598/14-а
Суддя: Скаковська І. В.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/1598/14-а
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

при секретарі Бойко Т.Є.,

з участю представників:

позивача ОСОБА_1,

третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Піщанської селищної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, про визнання законним і поновлення рішення сесії в частині затвердження технічної документації по видачі державних актів на право власності на земельну ділянку та внесення змін до земельно-кадастрових документів,

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2015 року в провадження судді Томашпільського районного суду Вінницької області Скаковської І.В. в порядку ст. 11-1 ЦПК України надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Піщанської селищної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, про визнання законним і поновлення рішення сесії в частині затвердження технічної документації по видачі державних актів на право власності на земельну ділянку та внесення змін до земельно-кадастрових документів.

Ухвалою суду від 08 квітня 2015 року суддею Скаковською І.В. дану справу було прийнято до свого провадження.

В позовній заяві позивачі просять визнати законним і поновити рішення 14 сесії 5 скликання Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області № 257 від 22 січня 2008 року в частині затвердження технічної документації по видачі державного акта на право власності на земельну ділянку, яка розташована в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, вул. Вінницька, 1, внесення змін до земельно-кадастрових документів та про видачу державного акту на земельну ділянку ОСОБА_4 в розмірі фактичного землеволодіння площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,0247 га для ведення особистого селянського господарства.

В судовому засіданні виникло питання про закриття провадження у справі, в звязку з неможливістю розгляду справи за правилами адміністративного судочинства.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечила проти закриття провадження у справі, вважає, що дана справа має слухатися за правилами адміністративного судочинства, оскільки висновки ВСУ були надані пясля подачі позовної заяви.

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечили проти закриття провадження у справі, вважають що дана справа має слухатися за правилами адміністративного судочинства .

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположниї свобод від 04 листопада 1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законном.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно, ‹…› питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ‹…› ». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч.2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін субєкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яки є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Субєктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Обєктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

У ст. 5 ЗК України вказано, що земельне законодавство базується, в тому числі, на принципі забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Статтею 80 ЗК України встановлено, що субєктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності та держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Виходячи із положень ст.ст.13, 14 Конституції України, ст.ст. 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), земля та земельні ділянки є обєктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

З положень ст.ст. 13, 14, 140, 142, 143, Конституції України, ст.ст. 11, 16, 167, 169, 374, ЦК України, ст.ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128, ЗК України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах, щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди, земельної ділянки та інших договорів щодоЗемельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними особами, фізичними особами та з субєктами підприємницької діяльності.

Згідно ч. 2 ст. 13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними обєктами права власності народу відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають права власності та користуються земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб.

Відносини, повязані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

За змістом ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст. 11 ЦК України, ст.ст. 123, 124, 127, 128 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому субєкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог ЗК України, спрямованих на раціональне використання землі як обєкта нерухомості (власності).

Індивідувальні акти органів державви або місцевого самоврядування, якими реалізовуютья волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обовязки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер.

В даному випадку у відносинах з приводу яких виник спір, а саме, визнання законним і поновлення рішення сесії в частині затвердження технічної документації по видачі державних актів на право власності на земельну ділянку та внесення змін до земельно-кадастрових документів, відповідач не здійснює владні управлінські функції. Тобто, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відноси, має не публічний, а приватно-правовий характер.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що даний позов не може бути розглянуто за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція з цього приводу викладена в постановах Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі № 21-551а14, від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, від 01 жовтня 2013 року у справі №21-228а13, від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14 та від 16 грудня 2014 року у справі №21-544а14, висновки яких є обов'язковими для врахування судами у відповідності до положень ст.244 КАС України, суд дійшов висновку, що провадження у справі за адміністративним позовом підлягає закриттю.

Частиною 2 ст.4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 17, 18, 157, 160, 167 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Піщанської селищної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, про визнання законним і поновлення рішення сесії в частині затвердження технічної документації по видачі державних актів на право власності на земельну ділянку та внесення змін до земельно-кадастрових документів, закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Суддя: І.В.Скаковська