Справа № 804/7989/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2015 рокусправа № 804/7989/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Моторз»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року

у справі № 804/7989/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Моторз»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СФ Моторз» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.05.2014 № , яким збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість за основним платежем - 406829,38 грн., за штрафним санкціями - 101707,35 грн.; скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.05.2014 № , в якому визначено сума штрафної санкції 510 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Моторз» винесено без достатніх правових підстав, результати перевірки не відповідають дійсності, оскільки податковий орган дійшов до помилкових висновків про допущення платником податків порушень податкового законодавства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2014 в задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі. Суд першої інстанції виходив з того, що позивач безпідставно відмовив відповідачу у наданні запитуваних документів, перевірка позивача проведена з дотримання норм чинного законодавства, висновки акту перевірки відповідають фактичним обставинам, встановленим податковим органом.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Позивач зазначає, що судом не з'ясовано відповідність запиту контролюючого органу нормам податкового законодавства. В запиті відповідача не було зазначено, які саме порушення було виявлено у контрагента позивача ТОВ «Альянс-Сервіс-Буд» та яким документами це підтверджено. Крім того позивач зазначає, що відповідачем складено акт від 25.10.2013 № 430/22-02/378999846 «Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Альянс-Сервіс-Буд» щодо документального підтвердження господарських відносин за період з 01.01.2011 по 30.03.2013». Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду про забезпечення позову від 03.12.2013 у справі № 804/16210/13-а зазначений акт заборонено використовувати та передавати. Іншого акту відносно контрагента в ході перевірки відповідачем не наведено. Позивачем на запит відповідача надано зазначену вище ухвалу та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2014 у справі № 804/16210/13-а, якою визнано незаконними дії ДПІ у Ленінському районі щодо коригування податкової звітності на підставі акту від 25.10.2013 № 430/22-02/378999846 з обґрунтуванням ст. 73 ПК України та п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України №1245 від 27.12.2010. Як зазначає позивач, вказане є доказом відсутності порушення норм податкового законодавства контрагентом ТОВ «Альянс-Сервіс-Буд», відображення податкових зобов'язань та податкового кредиту контрагента, правомірність відображення позивачем операцій з контрагентом.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2014 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

До початку судового засідання позивачем подано клопотання про примирення сторін у зв'язку із досягнення податкового компромісу та припинення провадження у справі № 804/7989/14.

Розглянувши означене клопотання, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до п.1 підрозділу 9-2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового Кодексу України визначено, що податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 01.04.2014 з урахуванням строків давності, встановлених ст. 102 Податкового Кодексу України.

Згідно п.2 вказаного підрозділу Розділу ХХ ПК України сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Відповідно до п.8 підрозділу 9-2 Розділу ХХ ПК України податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Пункт 7 зазначеної норми передбачає, що процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу.

На підтвердження факту досягнення податкового компромісу позивачем надано рішення № 9566 від 17.04.2015 Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС У Дніпропетровській області щодо погодження застосування процедури податкового компромісу, яким вирішено задовольнити заяву про компроміс в частині порушень, на загальну суму 406829,38 грн. Загальна сума грошових зобов'язань, що підлягає сплаті платником податків для досягнення податкового компромісу (5 відсотків), - 20341,50 грн.

Відповідно до ч.3 ст.51 КАС України сторони можуть досягнути примирення на будь-якій стадії адміністративного процесу, що є підставою для закриття провадження у справі.

Згідно із п.3 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо сторони досягли примирення.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу

Згідно із підрозділом 11-2 Розділу VІІІ Прикінцевих та перехідних положень КАС України підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання, у зв'язку з чим вважає за необхідне його задовольнити, постанову суду першої інстанції, в частині досягнутого між сторонами податкового компромісу скасувати, а провадження, в цій частині заявлених вимог, закрити.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із п.2 підрозділу 9-2 Розділу ХХ Податкового кодексу України у разі досягнення податкового компромісу суми заниженого податкового зобов'язання вважаються погашеними, при цьому штрафні санкції не застосовуються.

Із податкового повідомлення-рішення від 21.05.2014 № , яким збільшено суму грошових зобов'язань за основним платежем - 406829,38 грн., за штрафним санкціями - 101707,35 грн., вбачається, що у зв'язку з самостійним визначенням контролюючим органом податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 406829,38 грн. до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 101707,35 грн.

Отже, в силу приписів п.2 підрозділу 9-2 Розділу ХХ Податкового кодексу України, враховуючи досягнення сторонами податкового компромісу, вказані штрафні санкції не можуть бути застосовані до позивача.

Стосовно позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2014 № , яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 510,00 грн. відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України колегія суддів зазначає, що норми стосовно податкового компромісу в даному випадку не застосовуються.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

У відповідності до абз.1 п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 статті 44 ПК України визначено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п.62.1 ст.62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України закріплено обов'язок платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Судом встановлено, що в ході проведення перевірки відповідачем позивачу наданий запит - лист №93 від 24.04.2014 про надання інформацію та її документального підтвердження з питань взаємовідносин із ТОВ «Альянс-Сервіс-Буд», проте позивач листом №17/4/14 від 24.04.2014 відмовив у наданні запитуваних документів.

Відповідно до пункту 85.6 статті 85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Актом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 25.04.2014 №1532/22-04/36942497 зафіксовано ненадання платником податків оригіналів документів та їх копій на вимогу податкової інспекції.

Також судом встановлено, що витребувані відповідачем документи не були надані платником податків - позивачем і до поданих письмових заперечень до акту перевірки від 30.04.2014 року №1594/22-04/36942497

Отже наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, позивачем не спростовано той факт, що позивачем в ході перевірки не було надано жодних первинних документів, які мали б підтвердити факт господарських відносин із ТОВ «Альянс-Сервіс-Буд».

Посилання позивача, що в запиті відповідача не було зазначено, які саме порушення було виявлено у контрагента позивача ТОВ «Альянс-Сервіс-Буд» та яким документами це підтверджено, колегія суддів не приймає в якості доказів правомірності дій позивача з невиконання вимог податкового органу. Норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не встановлюють обов'язку податкового органу при реалізації ним встановленого пп.20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України права під час проведення перевірок запитувати та вивчати первинні документи обґрунтовувати необхідність подання платником податків певних первинних документів.

Крім того, відсутність такого обґрунтування не є законодавчо встановленою підставою для звільнення платника податків від обов'язку, встановленого п.85.2 ст.85 ПК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2014 № .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.51, 157, 198, 200, 203 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ТОВ «СФ Моторз» про примирення сторін - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2014 у справі № 804/7989/14 в частині позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 21.05.2014 № - скасувати.

Провадження у справі, в цій частині заявлених вимог, закрити.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2014 у справі № 804/7989/14 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко