Справа № 442/2531/14-а
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 р. № 876/10225/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Круглія Ю.Б,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2014 року в адміністративній справі № 442/2531/14-а, провадження № 2-а/442/114/2014, за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області про оскарження дій про відмову в нарахуванні пенсії за віком на пільгових умовах та зарахування пільгового стажу,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із вказаним позовом та просив визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області (надалі - УПФУ в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі) у зарахуванні йому стажу роботи за період з 22.06.1979 року по 16.08.1985 року в Естонському виробничому об'єднанні рибної промисловості «Естрибпром», Естонська Республіка, на шкідливих умовах праці згідно Списку № 2. Також просив зобов'язати відповідача зарахувати йому цей стаж роботи та призначити пенсію за віком на пільгових умовах, передбачену Списком № 1 та статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за пенсією - з жовтня 2011 року.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила УПФУ в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі, яка вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції неповністю з'ясовано обставини справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи; також порушено норми процесуального права. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просило скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

За приписами абзацу першого пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останнього роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Чоловікам, які мають не менше як половину стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до статті 100 цього Закону особам, які на день введення в дію цього Закону мають стаж на роботах із шкідливими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, мають право на пенсію на пільгових умовах, яка призначається відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонд відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із положенням пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, що також кореспондується зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач народився 11 жовтня 1956 року; його загальний трудовий стаж становить 26 років 8 місяців 21 день.

Відповідно до записів у трудовій книжці, що також підтверджується архівними довідками № 4087 від 20.06.2012 р. та № 4374 від 04.10.2012 р., позивач працював у період з 22.06.1979 р. по 16.08.1985 р. в Естонському виробничому об'єднанні рибної промисловості «Естрибпром», Естонська Республіка, та у період з 25.11.1986 р. по 26.10.1993 р. в Клайпедському рефрижераторному флоті, Литовська Республіка; вказаний стаж відноситься до пільгового згідно зі Списком № 2 і сумарно становить 13 років 1 місяць 20 днів.

Після досягнення 55-річного віку, у січні 2012 року, позивач подав до пенсійного органу усі документи, необхідні для призначення пільгової пенсії, проте йому було відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що питання пенсійного забезпечення осіб, які працювали на території України та Естонії вирішуються згідно із законодавством кожної з держав урахуванням положень Угоди між Україною та Естонською Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення від 05.10.2010 року.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що на день подання позивачем заяви про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах були наявні всі умови щодо віку та стажу, що дають право на її призначення, визначені абзацом першим пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням зазначеного вище стажу, тому відмова пенсійного органу в призначенні позивачу пільгової пенсії є неправомірною.

Як видно із матеріалів справи, період роботи позивача в Естонському виробничому об'єднанні рибної промисловості «Естрибпром» з 22.06.1979 р. по 16.08.1985 р. стосується періоду існування Естонської Радянської Соціалістичної Республіки, яка до 1991 року входила до складу Союзу РСР.

Договір між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про співробітництво в галузі соціального забезпечення від 20 лютого 1997 року, ратифікований Законом України № 615/97-ВР від 4 листопада 1997 року, що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, а з 01.02.2012 року - Угода між Україною та Естонською Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення від 05.10.2010 року, на яку посилається відповідач в обґрунтування своєї позиції, був укладений між Україною та Естонською Республікою, як незалежними державами після розпаду Союзу РСР.

Статтею 16 зазначеного Договору встановлено, що якщо право на пенсію згідно з законодавством Сторін виникає тільки в результаті підсумовування періодів страхування, набутих згідно із законодавством обох Сторін, розмір пенсії кожна Сторона обчислює і виплачує відповідно до страхового стажу, набутого на її території.

Відповідно до статті 18 цього Договору у випадку переїзду пенсіонера після набуття чинності цим Договором з території однієї Сторони на проживання на територію іншої Сторони, пенсії по інвалідності, за віком, за вислугу років, в разі втрати годувальника, соціальні пенсії в Україні та народні пенсії в Естонській Республіці продовжує виплачувати Сторона попереднього місця проживання відповідно до статті 5 цього Договору.

Зі змісту даного Договору слідує, що його положення врегульовують питання врахування при призначенні пенсій трудового стажу, набутого на території України та Естонської Республіки, і не стосуються трудового стажу, набутого на території Естонської Радянської Соціалістичної Республіки.

Оскільки стаж позивача в Естонському виробничому об'єднанні рибної промисловості «Естрибпром» був набутий в період існування Естонської РСР, то посилання пенсійного органу на Угоду (Договір) між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про співробітництво в галузі соціального забезпечення колегія суддів вважає безпідставними.

Крім того, Закон України «Про пенсійне забезпечення» не містить жодних виключень щодо врахування стажу роботи за часів СРСР на території будь-якої з республік як стаж роботи за кордоном і жодним нормативним актом не передбачено невключення цього стажу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, що відмова УПФУ в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі зарахувати стаж роботи позивача за період з 22 .06.1979 року по 16.08.1985 року в Естонському виробничому об'єднанні рибної промисловості «Естрибпром» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах є безпідставними.

Також колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на задоволення позову із зазначеної позивачем дати, оскільки останній звертався до пенсійного органу із заявами у визначені законодавством строки; крім того, причинами пропущення строку звернення до суду було оскарження дій відповідача до вищого органу у адміністративному порядку.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області залишити без задоволення, а постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2014 року в адміністративній справі № 442/2531/14-а, провадження № 2-а/442/114/2014 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Т.І.Шинкар

Ухвала в повному обсязі складена 30 квітня 2015 року.