Справа № 803/243/15-а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Справа № 876/3165/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову, оскільки на захворювання, яке стало причиною інвалідності, він страждає з дитинства, вади серця є вродженими. Зазначає, що не зважаючи на те, що жодні медичні довідки про встановлення інвалідності йому не видавались, однак інвалідність настала до досягнення ним 18 років, що в свою чергу дає йому право на встановлення другої групи інвалідності з дитинства.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Частиною 12 статті 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» встановлено, що Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до пункту 3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317 (далі - Положення), медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Згідно із пунктом 4 Положення лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров'я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05.09.2014 року позивач первинно оглядався Спеціалізованою кардіологічною медико-соціальною експертною комісією з діагнозом: двостулковий аортальний клапан; комбінована аортальна вада серця з перевагою недостатності ІІІ ступеня; аневризма вихідного відділу аорти; стан після операції Бенталя 18.02.2014 року - протезування аортального клапана та вихідної аорти; СН ІІ А ступеня.

Відповідно до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №1467 від 05.09.2014 року ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності загального захворювання на строк до 01.09.2015 року (а.с.22-25), про що видана довідка до акту огляду серії АВ МСЕК № 0267236 (а.с.37).

Рішенням відповідача, яке оформлене листом від 27.10.2014 року №23/м-1, ОСОБА_1 було відмовлено у встановленні причин інвалідності з дитинства у зв'язку з ненаданням останнім документів, які б підтверджували факт його звернення до медичних закладів до 18 річного віку (а.с.11).

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров'я особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Частиною 8 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» передбачено, що медико-соціальні експертні комісії визначають:

групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана інвалідом однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір інваліда. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності;

види трудової діяльності, рекомендовані інваліду за станом здоров'я. Висновок про нездатність до трудової діяльності внаслідок інвалідності готується виключно за згодою інваліда (крім випадків, коли інваліда визнано недієздатним);

причинний зв'язок інвалідності із захворюванням чи каліцтвом, що виникли у дитинстві, вродженою вадою;

ступінь втрати професійної працездатності потерпілим від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання;

ступінь втрати здоров'я, групу інвалідності, причину, зв'язок і час настання інвалідності громадян, які постраждали внаслідок політичних репресій або Чорнобильської катастрофи;

медичні показання на право одержання інвалідами спеціального автомобільного транспорту і протипоказання до керування ним.

Згідно з пунктом 14 Положення причинний зв'язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, встановлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що встановлення причини інвалідності з дитинства можливе лише за наявності відповідних підтверджуючих документів про перебіг захворювання до 18 років.

Із медико-експертної справи позивача вбачається, що медико-соціальною експертною комісією досліджувались такі документи: направлення на МСЕК від 18.08.2014 року, від 19.08.2014 року, виписка з історії хвороби стаціонарного хворого №909 від 03.03.2014 року, епікризи від 14.03.2014 року, від 21.07.2014 року, від 19.08.2014 року, виписний епікриз №11291 від 01.08.2014 року (а.с.26-32).

Отже, матеріали справи свідчать, що документів, які б свідчили про перебіг хвороби до 18 років, ОСОБА_1 медико-соціальній експертній комісії не надав.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність у медико-соціальної експертної комісії доказів, які б свідчили про перебіг хвороби ОСОБА_1 до 18 років, позбавило комісію можливості визначити, чи виявлені порушення функцій організму виникли до досягнення ним повноліття, а відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у встановленні другої групи інвалідності з дитинства.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі № 803/243/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула