Справа № 440/899/14-а, 2а-440/62/14
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Справа № 876/8786/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р, В.;

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Буського районного суду Львівської області від 03 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Буського району Львівської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ Держземагентсва у Буському районі Львівської області про зобов'язання вчинення дій та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2014 року Буським районним судом Львівської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Буської міської ради Буського району Львівської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ Держземагентсва у Буському районі Львівської області про зобов'язання відповідача власним коштом видати новий Держаний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_1 та стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у виданому відповідачем Державному акті на право приватної власності на землю допущено помилку у імені та по-батькові власника земельної ділянки. Діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди.

Постановою Буського районного суду Львівської області від 03 вересня 2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано Буську міську раду відшкодувати ОСОБА_1 документально підтверджені витрати, які будуть понесені нею при встановленні належності їй Державного акта на право приватної власності на землю від 27 березня 2000 року.

Дану постанову мотивовано тим, що судом обрано спосіб захисту порушеного права позивача, який гарантувати захист такого.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити усі позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій. Судом першої інстанції проігноровано зміст ст. 56 Конституції України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Рішенням виконавчого комітету Буської міської ради від 20 жовтня 1998 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування громадян» вирішено передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею - 0,10 га в м. Буську по АДРЕСА_1.

У примірнику складеного Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 наданого позивачу вказано, що такий видано ОСОБА_3.

У відповідь на звернення позивача відповідачем листом від 10 червня 2014 року № 242 запропоновано позивачу звернутись до суду для вирішення даного питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заповнення державного акта на право власності на земельну ділянку здійснювалось на підставі Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43.

Даний наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03 липня 2013 року № 404.

Чинним законодавством України не встановлено обов'язку видачі нового Державного акта на право приватної власності на землю органом місцевого самоврядування у випадку виявлення помилок допущених при його складанні, а тому підстави для зобов'язання відповідача здійснити такі дії - відсутні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом першої інстанції безпідставно зобов'язано відповідача здійснити відшкодування ОСОБА_1 документально підтверджених витрат, які будуть понесені нею при встановленні належності їй Державного акта на право приватної власності на землю від 27 березня 2000 року, оскільки предметом судового захисту можуть бути тільки порушені, невизнані чи оспорювані права, відтак визнання наявності чи відсутності будь-якого роду прав в майбутньому є неможливим.

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки вимозі позивача щодо стягнення моральної шкоди.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції констатовано правомірність дій відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що дана вимога є безпідставною.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Буського районного суду Львівської області від 03 вересня 2014 року в справі № 440/899/14-а - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Буської міської ради Буського району Львівської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ Держземагентсва у Буському районі Львівської області про зобов'язання вчинення дій та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей