Справа № 308/1088/14-а
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Справа № 11367/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Яворський І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2014 року у справі № 308/1088/14-а за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

28 січня 2014 року ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду в Ужгородському районі Закарпатської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Позовні вимоги мотивує тим, що що станом на 2014 рік постійним місцем проживання ОСОБА_1 є Сполучені Штати Америки. Відповідно до приписів встановлених п. 2 ч. 1 ст. 49, а також другим реченням ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

07 жовтня 2009 року Конституційним Судом України було постановлено рішення, яким вищенаведені приписи вказаногоЗакону України визнані неконституційними.

У зв'язку з вищезазначеними обставинами 07 грудня 2013 року представник позивача звернувся з письмовою заявою до відповідача про поновлення виплати раніше призначеної пенсії позивачу, при цьому додавши до заяви копію легалізованої апостилем довіреності, у якій прописано право представника позивача на представництво інтересів позивача у пенсійному фонді.

12 січня 2014 року на адресу представника позивача надійшов лист від 06 січня 2014 року № 39/К у якому відповідач, розглянувши звернення позивача, проігнорував його вимогу поновити виплату раніше призначеної пенсії та повідомив, що заяву для поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто в орган, що призначає пенсію, по місцю проживання (реєстрації). Особа, що звертається за пенсією повинна пред'явити паспорт та додати передбачені відповідним порядком документи. Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07 жовтня 2009 року.

Тобто, фактично у своєму листі відповідач відмовив у поновленні виплати раніше призначеної пенсії позивачу, порушуючи таким чином його конституційні права як громадянина України. В свою чергу такі дії відповідача є неправомірними.

На даний час будь-який двосторонній договір між Україною і Сполученими Штатами Америки щодо пенсійного забезпечення відсутній. До 07 жовтня 2009 року існували законодавчі обмеження щодо виплати пенсії позивачу з боку відповідача. Проте, починаючи з 07 жовтня 2009 року і по даний час таких обмежень не існує. А тому позивач, проживаючи у Сполучених Штатах Америки, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на пенсію, за ознакою місця проживання громадянина України.

Посилання відповідача на те, що заява про поновлення раніше призначеної пенсії, подається пенсіонером особисто, є хибним і не є законною підставою для відмови у поновленні пенсії.

Вважає, що наявність Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року у справі № 1-23/2009 є безумовною підставою для поновлення конституційного права позивача та поновлення виплати йому раніше призначеної пенсії.

Просить визнання дії відповідача, виражених у відмові поновити виплату раніше призначеної пенсії позивачу неправомірними та зобов'язати відповідача поновити виплату раніше призначеної пенсії позивачу починаючи з 07 жовтня 2009 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2014 року у позові задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду в Ужгородському районі Закарпатської області щодо відмови в поновлені виплати пенсії ОСОБА_1 протиправними; зобов'язано Управління Пенсійного фонду в Ужгородському районі Закарпатської області поновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана постанова - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України, раніше проживала в с. Холмок, Ужгородського району Закарпатської області. З 14 лютого 1994 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком (а.с. 32). Пенсійні виплати вона отримувала через відділення поштового зв'язку.

Станом на 2014 рік постійним місцем проживання ОСОБА_1 є Сполучені Штати Америки та з 01 вересня 2004 року їй припинено виплату пенсію через неотримання пенсії більше шести місяців підряд.

В грудні 2013 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії з 07 жовтня 2009 року на підставі рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» по справі № 1-32/2009 від 07 жовтня 2009 р. (а.с. 6). До заяви було додано копія паспорта громадянина України для виїзду закордон, довіреності від 08 жовтня 2013 року, апостилю Секретаріату штату та пенсійного посвідчення від 11 травня 1994 року (а.с. 9-12).

Листом від 06 січня 2014 року № 39/К управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області повідомило позивача про те, що з 01.09.2004 року, їй, ОСОБА_1, припинено виплату пенсії у зв'язку з неотриманням пенсії більше 6 місяців підряд, а не у зв'язку з виїздом за кордон. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії. Перелік необхідних документів для призначення (перерахунку) пенсії визначено Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Цим же порядком затверджена форма заяви про поновлення пенсії. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд. Для припинення пенсії у разі виїзду на постійне місце проживання за кордон відповідно до п. 32 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» подаються наступні документи: заява про припинення виплати пенсії, у зв'язку з виїздом за кордон, закордонний паспорт з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання та талон про зняття з реєстрації за місцем проживання. Нею, ОСОБА_1, таких документів до управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі подано не було. Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року по справі № 1-32/2009, на яке вона посилається стосується визнання неконституційними положення п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і ці положення, як наслідок, втратили чинність з дати ухвалення такого рішення, а отже поширюються на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07 жовтня 2009 року (а.с. 13, 14).

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, проживаючи в США, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання, про що вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009, яке є безумовною підставою для поновлення та виплати пенсії позивачу як особі, яка проживає за межами України.

Покликання відповідача на те, що позивачу припинено виплату пенсії у зв'язку з неотриманням пенсії більше 6 місяців підряд, а не у зв'язку з виїздом за кордон, та вказане Рішення Конституційного Суду України, на яке посилається позивач стосується визнання неконституційними положення п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і ці положення, як наслідок, втратили чинність з дати ухвалення такого рішення, а отже поширюються на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07 жовтня 2009 року, носять безпідставний обмежувальний характер, а тому суд відхиляє такі як безпідставні.

Суд першої інстанції вважав безпідставними посилання відповідача на те, що позивач при зверненні до відповідача не дотримався вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, оскільки подана позивачем заява відповідає зразку, визначеному вказаним Порядком, в якій чітко було відмічено, що позивачем ставилося питання саме про відновлення виплати раніше призначеної пенсії. Крім того, позивачем було додано необхідний пакет документів для поновлення пенсії. Відповідно до п. 16 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації), та вік). У спірних правовідносинах таким іншим документом є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

У своїх запереченнях на позов, відповідач звертає увагу на те, що у копії паспорта, який було додано до заяви про поновлення пенсії, зазначено, що такий діє до 18 січня 2009 року.

Однак, як встановлено судом першої інстанції, будь-яких дій щодо перевірки обґрунтованості видачі паспорту відповідачем під час розгляду заяви про поновлення пенсії не було проведено, хоч відповідно до Порядку він наділений таким правом, і свої заперечення з приводу даного питання відповідач висловив лише після пред'явлення до нього адміністративного позову.

Щодо твердження відповідача, що заява про поновлення пенсії у порушення встановленого законом порядку була направлена поштою, а не подана особисто, суд першої інстанції зазначав наступне.

Відповідно до ст. 30 вищезазначеного Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії. Документи про стаж, вік, заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок пенсії) та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

З аналізу даної норми вбачається, що при зверненні з заявою про поновлення виплати пенсії пенсіонер може діяти як особисто, так і через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Крім того, суд першої інстанції звертав увагу на те, що виплата пенсії проводиться шляхом зарахування коштів на рахунки, відкриті в банківських установах одержувачами пенсій, відповідно до вимог Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596. Заяви про виплату пенсій та грошової допомоги через установи уповноважених банків подаються до органів Пенсійного фонду або органів праці та соціального захисту населення за місцем проживання одержувачів пенсій за наведеною формою. Заяви одержувачів про зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки приймаються органами Пенсійного фонду або органами праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта та реєструються в установленому порядку (п. 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках).

Перерахування коштів для виплати пенсії забезпечує Пенсійний фонд України відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо підвищення ефективності управління фінансами пенсійного забезпечення» від 12 вересня 2002 року № 1349.

Перерахуванню коштів для виплати пенсії передує складання списків зарахування пенсій, які містять в собі такі відомості як прізвище, ім'я, по батькові одержувача пенсії, загальну суму для зарахування на поточний рахунок та загальну суму пенсії в установі уповноваженого банку.

У своїх запереченнях відповідач посилається на те, що за період з 01 березня 2004 року по 31 серпня 2004 року оператором поштового зв'язку було надано відривні талони до виплатних відомостей, де зазначено неотримання призначеної пенсії ОСОБА_1, через що, з 01.09.2004 року позивачу було припинено виплату пенсії у зв'язку з неотриманням пенсії більше 6 місяців.

З дослідженої в судовому засіданні першої інстанції пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що 25 квітня 2003 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі із заявою, в якій просила здійснювати перерахунок її пенсії до відділення (філії) Ощадного банку № 7286/09 на особистий рахунок № НОМЕР_1.

Однак, вказана заява позивача не була взята до уваги відповідачем, так як нарахування ОСОБА_1 та виплата пенсії проводилася через поштове відділення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи проте є лише частково вірними з таких міркувань.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

За приписами ст.21 Основного закону усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Таким чином, право особи на забезпечення її у старості є невідчужуваним і непорушним, гарантується Конституцією Українита реалізовано, зокрема, через норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 ч.1 ст.49 цього Закону (в редакції до 07.10.2009 р.) було передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Реченням другим ст.51 цього Закону (в редакції до 07.10.2009 р.) було передбачено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням №25-рп/2009 положення вищезазначених правових норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно ч.2 ст.152 Конституції України, ч.2 ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України» та резолютивної частини Рішення №25-рп/2009, у разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Частинами 2 і 3 ст.67 Закону України «Про Конституційний Суд України» передбачено, що рішення і висновки Конституційного Суду України разом з окремою думкою суддів Конституційного Суду України протягом наступного робочого дня після їх підписання оприлюднюються на офіційному веб-сайті Конституційного Суду України і направляються Президенту України, Верховній Раді України та Кабінету Міністрів України.

Рішення і висновки Конституційного Суду України разом з окремою думкою суддів Конституційного Суду України публікуються у «Віснику Конституційного Суду України» та в інших офіційних виданнях України.

Крім того, за правилами ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч.3 ст.35 та ст.46 цього Закону.

Таким чином, норма вказаної статті пов'язує час поновлення пенсії з настанням обставин для відновлення її виплати, якими у даному випадку є Рішення №25-рп/2009.

Відповідно до останнього, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст.24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч.3 ст.25 Конституції України).

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, а держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Колегія суддів зазначає, що проживаючи в США, як громадянин України, ОСОБА_1 має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання. Відсутність механізму законодавчого врегулювання порядку виплати пенсій громадянам, які обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору, не може бути підставою для невиконання державою взятих на себе зобов'язань щодо забезпечення права особи на соціальний захист.

Проте, помилковим є висновок суду першої інстанції, що виплата пенсії ОСОБА_1 підлягає поновленню з моменту набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. № 25 рп/2009, тобто з 07.10.2009 р.

Так, постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25.11.2005 р. за № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846.

Цим Порядком передбачено, що заява про призначення (поновлення) пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (п.5 Порядку).

Зважаючи на відсутність іншого нормативно-правового акту, що регулює порядок відновлення виплати пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, застосуванню підлягають приписи діючого Порядку № 22-1, відповідно до яких для поновлення виплати пенсії особа має подати заяву особисто або через представника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально.

Поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії (п.15 Порядку).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії (п.39 Порядку).

Підставою для поновлення пенсії, відповідно до зазначених вище норм законодавства, є заява особи про це до пенсійного органу.

Виходячи з наведеного, поновлення призначеної пенсії позивачу підлягає не з дати ухвалення вищенаведеного рішення Конституційного Суду України, а з дати звернення до відповідача про поновлення раніше призначеної пенсії.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про підставність позовних вимог представника позивачки ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області щодо відмови у поновленні йому виплати раніше призначеної пенсії за віком та зобов'язання призначити таку з 07.12.2013 р.

Апеляційний суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Отже, не можна обмежувати орган, відповідальний за здійснення її нарахування і виплату, певним часовим проміжком. Тобто, органи Пенсійного фонду України зобов'язані проводити нарахування та виплату пенсії відповідній особі до втрати нею такого права.

У відповідності до ст.202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому апеляційну скаргу слуд задовольнити частково, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги частково.

Керуючись: ст.ст.195-197, п.З ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2014 року у справі № 308/1088/14-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду в Ужгородському районі Закарпатської області щодо відмови в поновлені виплати пенсії ОСОБА_1 протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду в Ужгородському районі Закарпатської області поновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 07.12.2013 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : І.О. Яворський

Я.С. Попко