Справа № 0670/12155/11
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2012-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Г.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"25" жовтня 2012 р. Справа № 0670/12155/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

при секретарі Хаюк Т.В. ,

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представника за довіреністю,

прокурора Лозовика А.В.,

від відповідача: не з'явились,

розглянувши апеляційні скарги Прокуратури Житомирської області та ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "06" червня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Мерсі ЛТД" до ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Мерсі ЛТД" у листопаді 2008 року звернулося до суду з позовом про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції №/0, №/0 від 20.10.2008 року.

В обґрунтування позову зазначило, що податковим органом помилково визначено звичайні ціни на продукцію позивача на рівні цін реалізації продукції пов'язаним особам: ПП "Млин" та ТОВ "Горлиця" та не доведено, що визначена сторонами договору ціна товарів не відповідає рівню справедливих ринкових цін. А, відтак, податковим органом неправильно застосовані норми п.1.20 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", не взято до уваги особливості умов поставки продукції та розрахунків за поставлений товар згідно умов договорів поставки із вказаними контрагентами.

Справа судами розглядалась неодноразово. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.02.2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2010 року, визнано недійсними та скасовано податкові повідомлення-рішення ОСОБА_4 МДПІ №№/0, /0 від 20.10.2008 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 листопада 2011 року - задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 09.02.2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2010 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2012 року позов задоволено.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та прокурор. В апеляційних скаргах просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується наявною у справі розпискою про вручення судової повістки.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи посадовими особами Володарсько - Волинської міжрайонної державної податкової інспекції проведено планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Мерсі ЛТД" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2006 року по 30 червня 2008 року про що складено акт № 28/5/23-07/33000395 від 06.10.2008 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" віднесено до складу валових витрат за період з 01.04.206 року по 30.06.2008 року та відображено у складу р.05.2 Декларацій "самостійно виявлені помилки з за результатами минулих податкових періодів" в сумі 129750 грн. не підтверджених відповідними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення податкового обліку - накладними, актами виконаних робіт (наданих послуг), актами прийому-передачі;

- на порушення п.п.7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" ТОВ "Мерсі ЛТД" протягом періоду, що перевірявся (з 01.04.2006 року по 30.06.2008 року), здійснювало реалізацію готової продукції (коржів для тортів, печива, рулетів) особам, які не є платниками податку, встановленого ст. 10 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" суб'єктам підприємницької діяльності - фізичним особам за цінами, меншими за звичайні на таку готову продукцію;

- на порушення п.4.1, п.4.2 ст.4, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п. Закону України "Про податок на додану вартість" ТОВ "Мерсі ЛТД" при реалізації товарів суб'єктам підприємницької діяльності, які не зареєстровані як платники податку на додану вартість, занижено базу оподаткування операцій з поставки товарів. База оподаткування визначалась виходячи з договірної ціни операції, але є нижчою за звичайні ціни. Звичайна ціна на товари перевищує договірну ціну операції, але є нижчою за звичайні ціни. Звичайна ціна на товари перевищує договірну ціну на такі товари більше ніж на 20 відсотків.

На підставі вказаного акту винесені податкові повідомлення-рішення за №/0 від 20.10.2008 року, яким підприємству визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 873409,00грн., в т.ч. основний платіж - 582273,00 грн. і 291136,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій та №/0 від 20.10.2008 року, яким підприємству визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 624756,00грн., в т.ч. основний платіж - 416504,00 грн. і 208252,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В ході проведення перевірки податковим органом встановлено, що товариством протягом періоду, що перевірявся, здійснювалася реалізація готової продукції особам, які не є платниками податку, встановленого ст.10 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", суб"єктам підприємницької діяльності - фізичним особам за цінами, меншими за звичайні на таку готову продукцію та, як наслідок, донараховано платнику податків ТОВ "Мерсі ЛТД" 549835,00грн. податку на прибуток. Зокрема, податковим органом встановлено реалізацію позивачем коржів для тортів "Наполеон" суб"єктам підприємницької діяльності - фізичним особам за ціною 2,5 грн., тоді як ПП "Млин" та ТОВ "Горлиця" (платники податку на прибуток за загальною системою оподаткування) по - 3,8 грн., ціна на коржі для торту "Медовик" для СПД - фізичних осіб - 3,0 грн., а для ПП "Млин" - 4,0 грн., на коржі для торту "Медовик з чорносливом" для СПД - фізичних осіб становила 3,0 грн., а для ПП "Млин" - 4,2 грн.

Перевіркою також було встановлено, що реалізація продукції суб"єктам господарювання проводилася в однакових умовах :зі складу товариства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів виходив з того, що умови договорів поставки, укладених із ПП "Млин" та ТОВ "Горлиця" є відмінними від умов поставки товару СПД-фізичним особам.

Так, ТОВ "Мерсі ЛТД" здійснювало реалізацію коржів для тортів фізичним та юридичним особам на підставі договорів поставки продукції.

Відповідно до п.п.7.4.1., п.п.7.4.2. п.7.4. ст.7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" доход, отриманий платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) пов'язаним особам, визначається виходячи із договірних цін, але не менших за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги), що діяли на дату такого продажу. Витрати, понесені платником податку у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у пов'язаної особи визначаються виходячи із договірних цін, але не більших за звичайні ціни, що діяли на дату такого придбання.

Згідно з п.п. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" положення підпунктів 7.4.1, 7.4.2 поширюються також на операції з юридичними особами, які не є платниками податку, встановленого ст. 10 цього Закону, або сплачують податок на прибуток за іншими, ніж платник податку, ставками.

З акту перевірки слідує, що у відповідях на запит Володарсько - Волинської МДПІ № 4718/10/23-04 щодо надання інформації про визначення ціни на вироблену продукцію ТОВ "Мерсі ЛТД" зазначило, що ціна вираховується виходячи із попиту і пропозиції по кожному конкретному виду продукції окремо, а також із застосуванням систем знижок, прийнятою на підприємстві, а також вказало, що рівень цін на готову продукцію визначається згідно першого абзацу п.п.1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Крім того, умови договорів із ПП "Млин" та ТОВ "Горлиця" передбачали доставку продукції від позивача (смт.Червоноармійськ Житомирська область) на склад покупця (в обох випадках - м.Київ) за рахунок позивача-продавця, на відміну від угод із фізичними особами - суб"єктами підприємницької діяльності, за якими витрати на доставку були відсутні, останні отримували продукцію шляхом самовивозу безпосередньо на складі позивача, що підтверджується наявними у матеріалах справи договорами про перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполучені, актами про прийняття наданих послуг по перевезенню вантажів, товарно-транспортними накладними.

Також за договорами із ПП "Млин" та ТОВ "Горлиця" передбачалося відстрочення платежу за отриману продукцію на 30 днів (фактично складало до 90 днів) на відміну від угод із фізичними особами-суб"єктами підприємницької діяльності, розрахунок з якими здійснювався не пізніше дня отримання продукції.

Що стосується пов'язаності осіб із позивачем, то у відповідності з п.1.26 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" ПП "Млин" та ТОВ "Горлиця" являються такими, оскільки перебувають під спільним контролем.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону N 168/97-ВР база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

При цьому в силу вимог п. 1.18 ст. 1 цього ж Закону звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними п. 1.20 ст. 1 Закону України від 28.12.94 року N 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств".

Згідно з пп. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону N 334/94-ВР, якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Порядок визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) врегульовано пп. 1.20.2 п. 1.20 цієї ж статті Закону.

З огляду на приписи пп. 1.20.10 п. 1.20 ст. 1 Закону N 334/94-ВР, яким передбачено донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами, відсутність законодавчо визначеної методики визначення податкових зобов'язань за непрямими методами виключає і можливість донарахування зобов'язань за результатами застосування звичайних цін.

Згідно з пп. 4.3.3 п. 4.3 ст. 4 Закону України від 21.12.2000 року N 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" методика визначення суми податкових зобов'язань за непрямими методами затверджується законом і є загальною для всіх платників податків. Порядок застосування непрямих методів визначення суми доходів фізичної особи визначається з урахуванням норм закону з питань оподаткування доходів фізичних осіб.

На час виникнення спірних правовідносин відповідний закон не приймався. Отже, методика визначення податкових зобов'язань за непрямими методами наразі законодавчо не визначена.

Таким чином, через суттєві відмінності в базисних умовах поставки, строках виконання зобов'язань та умовах платежів за договорами із ПП "Млин" та ТОВ "Горлиця" в порівнянні із фізичними особами - підприємцями, пов'язаності ПП "Млин" та ТОВ "Горлиця" із позивачем - застосування відпускних цін ПП "Млин" та ТОВ "Горлиця" в якості звичайних цін для перерахунку податкових зобов'язань з продажу продукції фізичним особам-підприємцям було неправомірним.

Твердження відповідача, що реалізація продукції всім суб'єктам господарювання проводилася в однакових умовах (зі складу виробника), є безпідставним, оскільки відповідач не врахував, що відпущена продукція всім суб'єктам зі складу реалізовувалася за суттєво відмінними умовами поставки.

Суд першої інстанції правильно вказав, що висновки відповідача про існування різниці між звичайною ціною готової продукції та фактичною ціною реалізованої продукції базуються тільки на співставленні накладних щодо реалізованої позивачем продукції контрагентам. При цьому податковим органом не взято до уваги пояснення позивача на запити МДПІ та відмінності в умовах договорів поставки, понесені витрати на доставку продукції, умови проведення розрахунків покупців та статус контрагентів позивача. Податковий орган в порушення п.1.20.2 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не здійснив всіх необхідних дій для встановлення рівня звичайних цін на даний вид продукції, не надав доказів про вивчення та співставлення ним умов договорів на ринку ідентичних товарів, що є необхідним та обов"язковим.

Що стосується нарахування податку на прибуток підприємств за порушення п.п.5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", а саме: підприємством віднесено до складу валових витрат суму 129750,00 грн. не підтверджену відповідними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення податкового обліку, у зв'язку з чим позивачу донараховано податкове зобов'язання в сумі 32437,50 грн., то суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що висновки податкового органу щодо заниження товариством амортизаційних відрахувань за період з 01.04.2006 року по 30.06.2008 року в сумі 129750,00 грн. в тому числі в 3 кварталі 2007 року в сумі 129750,00 грн. є безпідставними, оскільки матеріалами справи стверджується, що в таблиці зведених даних по задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум амортизаційних відрахувань відхилення за 3 квартал 2007 року становить 128750,00 грн. Зазначена сума амортизаційних відрахувань відображена в декларації за 2007 рік як самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів в рядку 05.2. Тобто, товариством до проведення перевірки відкориговано валові витрати на суму 129750,00 грн., а, отже, нарахування податку на вказану суму є неправомірним.

Що стосується податкових зобов"язань з податку на додану вартість, то суд першої інстанції правильно виходив з приписів п.п. 7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.4.1 ст. 4 Закону України "Про податок на додану вартість" база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)).

Згідно з п.1.18 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Пунктом 4.2. ст. 4 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено, що у разі поставки товарів (робіт, послуг) без оплати або з частковою оплатою їх вартості коштами у межах бартерних (товарообмінних) операцій, здійснення операцій з безоплатної передачі товарів (робіт, послуг), натуральних виплат у рахунок оплати праці фізичним особам, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, передачі товарів (робіт, послуг) у межах балансу платника податку для невиробничого використання, витрати на яке не відносяться до валових витрат виробництва (обігу) і не підлягають амортизації, а також пов'язаній з продавцем особі чи суб'єкту підприємницької діяльності, який не зареєстрований як платник податку, база оподаткування визначається виходячи з фактичної ціни операції, але не нижчої за звичайні ціни. При цьому відповідно до вимог п.1.18 Закону України "Про податок на додану вартість" звичайні ціни розуміються і застосовуються за правилами , визначеними пунктом 1.20 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" .

Відповідно до п.п.1.20.1. п.1.20 ст.1 Закону, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Пунктом 1.20.8 ст.1 Закону встановлено, що обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом.

Всупереч вимогам частини другої статті 71 КАС України та підпункту 1.20.8 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", не довів, що ціни на продукцію позивача не відповідають рівню звичайної ціни на товари, не надав доказів, які б підтверджували такі висновки податкового органу.

Відтак, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про безпідставність нарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств, з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п.7.4.3 п.7.4 ст. 7, п.п. 8.1.2 п.8.1 ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та п.4.1, п.4.2 ст.4, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п. 7.4, п.7.1 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Доводи апеляційних скарг прокурора та відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції. Суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Прокуратура Житомирської області та ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "06" червня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: ОСОБА_6

ОСОБА_2

ОСОБА_1

Повний текст Ухвали виготовлено "26" жовтня 2012 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Мерсі ЛТД" вул. Щорса,8,смт.Червоноармійськ,Житомирська область,12000

3- відповідачу ОСОБА_4 міжрайонна державна податкова інспекція Житомирської області вул. Володарського, 4,смт.Володарськ-Волинський,Володарсько - Волинський район, Житомирська облас,12100