Справа № А36/662-07
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2015р. м. Київ К/800/64922/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

за участю секретаря судового засідання: Міщенко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 19 липня 2012 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року

у справі № А36/662-07

за позовом Приватного акціонерного товариства «Павлоградхліб»

до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 19 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року, позов Приватного акціонерного товариства «Павлоградхліб» (далі - ПрАТ «Павлоградхліб»; позивач) до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Західно-Донбаська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області; відповідач) задоволено. Визнано недійсними податкові повідомлення-рішення № /0 від 21 вересня 2007 року та № /0 від 21 вересня 2007 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПрАТ «Павлоградхліб» 6,80 грн. витрат із сплати державного мита.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, Західно-Донбаська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 19 липня 2012 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено виїзну позапланову перевірку ПрАТ «Павлоградхліб» з питань правильності нарахування податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01 січня 2006 року по 31 березня 2007 року, за результатами якої складено акт № 519-23/2-31381106 від 20 вересня 2007 року.

На підставі зазначеного акту перевірки Західно-Донбаською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 21 вересня 2007 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 280 844,40 грн. (217 613,91 грн. - основний платіж, 63 230,49 грн. - штрафні (фінансові) санкції), та податкове повідомлення-рішення № /0 від 21 вересня 2007 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 299 168,28 грн. (199 445,52 грн. - основний платіж, 99 722,76 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення товариством пунктів 1.31, 1.32 статті 1, підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, підпункту 5.4.6 пункту 5.4 статті 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пункту 4.2 статті 4 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у зв'язку із заниженням валового доходу та податкових зобов'язань з податку на додану вартість внаслідок надання покупцям безоплатних послуг з перевезення хлібобулочних виробів.

Задовольняючи позов, суди цілком обґрунтовано врахували встановлені постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2009 року у справі № А27/442-07, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 лютого 2012 року, обставини щодо включення позивачем витрат на транспортування хлібобулочної продукції до її собівартості.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, за змістом частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Водночас передбачене вказаною процесуальною нормою звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматись судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Проте, для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази.

Однак, як встановлено судовими інстанціями, відповідачем на підтвердження своєї позиції щодо надання ПрАТ «Павлоградхліб» покупцям безоплатних послуг з перевезення хлібобулочних виробів не надано жодного доказу.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли цілком обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в наведеній ситуації.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 19 липня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 19 липня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.