Справа № 805/2716/13-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2015р. м. Київ К/800/32441/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі м.Макіївки Донецької області (далі - Управління) до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Гірницькому районі м. Макіївки Донецької області (далі - Фонд) про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі м. Макіївки Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року Управління звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з Фонду суми витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за період з 1 вересня 2012 року по 31 грудня 2012 року в сумі 10855 грн 62 коп.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Справа вирішується в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відсутні клопотання всіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що у вересні-грудні 2012 року між позивачем і відповідачем підписані акти щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідачем не прийнято до заліку основний розмір пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання пенсіонерам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в розмірі 10855 грн 62 коп з мотивів невстановлення причинного зв'язку смерті померлих годувальників з професійним захворюванням.

Згідно з статтею 4 Закону України від 14 січня 1998 року №16/98-ВР «Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Основи) страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є одним із видів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за цим видом страхуванням надаються, зокрема, наступні види соціальних послуг та матеріального забезпечення: відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Отже, пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, є страховою виплатою, яка виплачується особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

В силу статті 6 Основ, статті 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і статті 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-ХІV від 23 вересня 1999 року (далі - Закон №1105-ХІV) страховиками є цільові страхові фонди, зокрема з пенсійного страхування та страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, а саме - Пенсійний фонд України та Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ, пункту 5 частини першої статті 24 Закону 1105-ХІV, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до статті 21 Закону №1105-ХІV пенсія у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, входить до переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Разом з тим, абзацом 2 частини дев'ятої статті 34 Закону №1105-ХІV встановлено, що причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Органом, який встановлює причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, є МСЕК відповідно Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 15 листопада 2005 року №606 (далі -Інструкція).

Згідно загальних положень даної Інструкції передбачено, що причиниий зв'язок смерті з професійним захворювання (отруєнням) або трудовим каліцтвом - зв'язок, який можна встановити між перебігом професійних захворювань (отруєнь) або наслідками трудового каліцтва з урахуванням форми, стадії, тяжкості функціональних порушень, розвитку ускладень за життя, патоморфологічними та гістологічними змінами в органах та системах організму, що виявлені під час розтину, та настанням смерті.

Відповідно до пункту 2.10 Інструкції висновок про наявність або відсутність причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом оформляється довідкою у трьох примірниках, що використовується МСЕК за формою, що затверджується МОЗ України та видається: перший - установі, що надавала направлення до МСЕК, другий - відповідному відділенню виконавчої дирекції Фонду, третій - заявнику. Підставою є акт визначення причинного зв'язку смерті з профзахворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом (форма акта затверджується МОЗ України).

Судами встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначені на підставі висновків МСЕК, виданих за життя застрахованих осіб, про ступінь втрати їх професійної працездатності.

З огляду на викладене правильними є висновки судів, щодо відмови у задоволенні позову, оскільки зазначені докази не підтверджують наявність причинного зв'язку смерті померлих годувальників з професійним захворюванням, що виключає обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на проведення таких пенсійних виплат.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують вказаних висновків судів попередніх інстанцій.

Згідно з частиною першою статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі м.Макіївки Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П.Стародуб