Справа № 812/254/15
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

12 травня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/254/15

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., перевіривши матеріали адміністративного позову заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Головного управління Державного земельного агентства у Луганській області до Марківської районної державної адміністрації Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фермерське господарство «Слава-Віт», про визнання незаконними та скасування розпоряджень,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Головного управління Державного земельного агентства у Луганській області до Марківської районної державної адміністрації Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фермерське господарство «Слава-Віт», в якому заступник прокурора просить: визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Марківської районної державної адміністрації № 368 від 17.08.2011 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, розташованої на території Кризької сільської ради»; визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Марківської районної державної адміністрації № 413 від 02.09.2011 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації № 368 від 17.08.2011»; визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Марківської районної державної адміністрації № 18 від 03.01.2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФГ «Слава-Віт» в оренду для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населеного пункту, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується у Кризькій сільській раді»; визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Марківської районної державної адміністрації № 844 від 18.12.2012 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації № 18 від 03.01.2012».

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що дану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів даного позову, заступник прокурора Луганської області просить визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Марківської районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФГ «Слава-Віт» в оренду для ведення фермерського господарства та про внесення змін до цих розпоряджень.

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи належить розглядати даний спір в порядку адміністративного судочинства, суд керується частиною 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а також статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів згідно із частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Пунктом «в» статті 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України Марківська районна державна адміністрація Луганської області при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Відповідач, як власник землі, вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Також, беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принципом офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який підлягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може, вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11.11.2014 (справа № 21-493а14) та у постанові від 09.12.2014.

Відповідно до частин першої та другої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, у відкритті провадження в адміністративній справі за даним позовом слід відмовити, роз'яснивши позивачу його право на звернення з позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Керуючись статтею 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Головного управління Державного земельного агентства у Луганській області до Марківської районної державної адміністрації Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фермерське господарство «Слава-Віт», про визнання незаконними та скасування розпоряджень.

Роз'яснити заступнику прокурора Луганської області його право звернутися з позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Копію ухвали разом із позовом та усіма доданими до нього матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому проваджені або згідно з частиною третьою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяІ.О. Свергун