Справа № 820/659/15
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 квітня 2015 р. № 820/659/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі секретаря судового засідання -Абояна І.І.,

представника позивача -Коваль О.Ю.,

представника відповідача -Зінченко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАРУС" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛАРУС", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому ( з урахуванням уточнень) просить суд визнати протиправним дії Основ'янської ОДПІ м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області щодо невизнання як податкової звітності уточнюючого розрахунку ТОВ „СОЛАРУС" з ПДВ за червень 2014 року від 28.11.2014р. № та уточнюючого додатку № 5 „Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" за червень 2014 року від 28.11.2014р № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Основ'янською ОДПІ м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області листом „Про надання звітності" від 28.11.2014р. № 18392/10/20-38-15-01-20, керуючись п.49.11 та п.49.15 ст.49 Глави 2 Податкового кодексу України від 02.12.10р. № 2755-УІ, не визнано „як податкова декларація з ПДВ" уточнюючий розрахунок ТОВ „СОЛАРУС" з ПДВ за червень 2014 року від 28.11.2014р. № та уточнюючий додаток № 5 „Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" за червень 2014 року від 28.11.2014р № . Причиною відмови в прийнятті вказаної звітності відповідач зазначив, що при заповненні уточнюючої податкової звітності з ПДВ від 28.11.2014р. не були враховані особливості заповнення уточнюючих звітів з ПДВ (відповідно з Довідником код 102 (заповнено всупереч порядку заповнення відповідної звітності). ТОВ „СОЛАРУС" не погоджується з рішенням Основ'янської ОДПІ м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що в спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 28.11.2014р. ТОВ «СОЛАРУС» засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством до Основ'янської ОДПІ м. Харкова було подано наступну податкову звітність: уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у звязку із виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2014 року від 28.11.2014р. та уточнюючий додаток № 5 „Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" за червень 2014 року від 28.11.2014р.

28.11.2014р. року Основ"янскою ОДПІ листом № 18392/10/20-38-15-01-20 повідомила ТОВ «СОЛАРУС», що при заповненні уточнюючої податкової звітності з ПДВ від 28.11.2014р. не були враховані особливості заповнення уточнюючих звітів з ПДВ (відповідно з Довідником код 102 (заповнено всупереч порядку заповнення відповідної звітності), а отже не визнається ОДПІ як податкова звітність

Суд зазначає, що згідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 46.5 ст. 46 Податкового кодексу України визначено, що форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Відповідно до п. 48.1 та п. 48.2 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання та повинна містити необхідні обов'язкові реквізити, за відсутності яких документ втрачає свій статус податкової декларації із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

У відповідності до п. 48.2. ст. 48 Податкового кодексу України обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Відповідно до пп. 48.3, 48.5 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). Податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником; останнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Згідно п. 49.8 ст. 48 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно п. 49.11. ст. 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

В той же час, загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису регулюються Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої Наказом ДПА України від 10.04.2008 р. №233 "Про подання електронної податкової звітності", зареєстрованого в Мінюсті України 16.04.2008 р. № 320/15011.

Відповідно до пп. 7.5 п. 7 цієї Інструкції передбачено, що підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Згідно пп. 7.6 п. 7 Інструкції, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи 28.11.2014 року позивачем було отримано квитанції № 2 в електронному вигляді у текстовому форматі про підтвердження прийняття його податкових документів до бази даних ДПС.

Відповідно до положень пунктів 49.8, 49.10, 49.11, 49.12 ст. 49 вказаного Кодексу, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Згідно з п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України, у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

З огляду на уточнюючу податкову звітність, у прийняті якої було відмовлено позивачу відповідачем листом від 28.11.2014 року № 18392/10/20-38-15-01-20 вбачається, що вона складена у повній відповідності до вимог п. 46.5 ст. 46 Податкового кодексу України та в ній заповнені всі необхідні обов'язкові реквізити, зазначені у ст. 48 Податкового кодексу України.

Крім того, як було з'ясовано в судовому засіданні відповідач відмовив в прийнятті уточнюючої звітності оскільки позивачем до уточненої декларації не було додано Додаток 1. З цього приводу, суд зазначає, що підставою для уточнення показників звітності у зв'язку з виявлення помилки є саме виявлення помилки платником податку в раніше поданій податковій звітності. Право платника податку на самостійне виправлення посилки податкової звітності передбачено п.п. 50.1 ст. 50 ПК України.

Так, відповідно до п.п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Порядок виправлення самостійної виявлених помилок в податковій звітності з ПДВ також визначено п. 1 р. 5 Порядку № 678, який місти аналогічні вимоги.

Згідно до п. 8 р. 5 Порядку № 678 у разі виправлення посилки у рядках поданої раніше декларації, до якої повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Таким чином, оскільки позивач в наданому уточнюючому розрахунку не здійснював виправлення показників раніше наданого до звітної декларації Додатку 1, то і необхідності подання Додатку 1 не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідачем жодним належним та допустимим доказом не було доведено факту подання позивачем податкової звітності з ПДВ за червень 2014 року всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення.

Отже, відповідачем в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України у випадку заперечення проти позову ніяким чином не доведено правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 94, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАРУС" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій протиправними - задовольнити.

2. Визнати протиправним дії Основ'янської ОДПІ м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області щодо невизнання як податкової звітності уточнюючого розрахунку ТОВ „СОЛАРУС" з ПДВ за червень 2014 року від 28.11.2014р. № та уточнюючого додатку № 5 „Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" за червень 2014 року від 28.11.2014р № .

3. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. 4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова виготовлена 24.04.2015 р.

Суддя Рубан В.В.