Справа № 826/2595/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2595/15 Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін В.В. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «МВВ Постач» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

ПП «МВВ Постач» звернулось у суд із позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, у якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів №210720141 від 21.07.2014, зобов'язати останнього приймати податкові документи в електронному вигляді та податку звітність позивача, надіслані засобами телекомунікаційного зв'язку.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів №210720141 від 21.07.2014, укладеного між сторонами по справі. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача не було законних підстав для розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного з позивачем.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції оскаржується лише відповідачем, колегія суддів не переглядає судове рішення в межах залишених без задоволення вимог позивача.

Колегією суддів установлено, що між Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві та позивачем 21 липня 2014 року укладено договір №210720141 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання електронних податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу державної податкової служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Підтвердженням направлення податковому органу вказаного договору та його підписання адресатом слугують наявні в матеріалах справи копії квитанцій №1 та №2.

Судом також установлено, що 17 січня 2015 року позивачем засобами телекомунікаційного зв'язку податковому органу надсилалась податкова звітність з податку на додану вартість за грудень 2014 року.

Проте, як слідує із отриманих позивачем квитанцій №1, направлені останнім документи не були прийняті у зв'язку із встановленою забороною приймати від нього звітність по електронній пошті, яка обґрунтована наступним: «Можливо, відсутній договір з ДФСУ».

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо розірвання договору про визнання електронних документів та неприйняття його податкової звітності, позивач звернувся у суд.

На обґрунтування заперечень проти позову та правомірності своїх дій відповідач посилається на те, що договір від 21 липня 2014 року №210720141 про визнання електронних документів було підписано помилково.

Обговорюючи такі доводи відповідача, колегія суддів зазначає, що загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233.

За визначеннями, що містяться в указаній Інструкції, квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - це електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді; а квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - це електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Підпунктами 7.5, 7.6 пункту 7 цієї Інструкції передбачено, що підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Таким чином, підтвердженням як прийняття, так і відмови в прийнятті документа являється друга квитанція, яка має містити, зокрема, відомості про документ, який приймається (не приймається), а у разі, якщо документ не прийнято - причини неприйняття.

Судом установлено, що згідно квитанції №2, копія якої наявна в матеріалах справи, відповідачем прийнято та підписано договір про забезпечення електронного документообігу платника податків з Державною податковою інспекцією засобами телекомунікаційного зв'язку.

Доказів направлення позивачу другої квитанції з повідомленням про неприйняття та не підписання вищевказаного договору, яка містила б відповідні обґрунтування, відповідачем суду не надано.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що вказаний договір прийнято та підписано у встановленому порядку. Відтак, неврахування його при отриманні від позивача податкової звітності, направленої засобами телекомунікаційного зв'язку, можливе лише у разі його розірвання.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач відмовляється виконувати умови договору про визнання електронних документів №210720141 від 21 липня 2014 року, укладеного з позивачем, що свідчить про фактичне одностороннє його розірвання.

Обговорюючи правомірність дій відповідача, колегія суддів зауважує, що згідно пункту 4 розділу 6 вказаного договору орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку в разі зміни платником місця реєстрації або у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає належних доказів наявності наведених обставин, які надають право податковому органу розірвати договір в односторонньому порядку. Про існування відповідних обставин відповідачем ані в запереченнях проти позову, ані в апеляційній скарзі не зазначено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів доходить висновку про відсутність у податкового органу підстав для відмови у прийнятті податкової звітності позивача за грудень 2014 року з причин, викладених у вище згадуваній першій квитанції, а саме, у зв'язку із тим, що можливо, відсутній договір з ДФСУ.

Отже, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в частковому задоволенні адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевикладене та підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Романчук О.М

Пилипенко О.Є.