Справа № 2а/1770/4376/2011
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Друзенко Н.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"20" серпня 2012 р. Справа № 2а/1770/4376/2011

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "14" грудня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Кордео" до ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекціїРівненської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Кордео" звернулося з позовом до ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій № та № від 28.09.2011 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2011 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ "Кордео", будучи зареєстрованим платником податку на прибуток подавало до ОСОБА_3 МДПІ податкові декларації з податку на прибуток, зобов'язання по яких в 2010 році оплачувало своєчасно та в повному обсязі.

За даними зворотного боку облікової картки платника податків ТОВ "Кордео" за таким видом платежу, як "податок на прибуток приватних підприємств" станом на 01.01.2011 року обліковувалась переплата в сумі 0,66 грн. 10.01.2011 року проведено нарахування грошового зобов'язання в сумі 50399,00 грн. та штрафної санкції в сумі 5487,00 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 28.12.2010 року. Факт узгодження платником податків суми зобов'язання за вказаним податковим повідомленням-рішенням не оспорюється. З урахуванням облікованої на 01.01.2011 року переплати та перерахувань з одного рахунку позивача на інший в загальній сумі 19,87 грн., на 01.02.2011 року заборгованість платника податків склала: 55886,00 грн. - 0,66 грн. - 19,87 грн. = 55865,47 грн.

17.02.2011 року позивачем сплачено 4662,00 грн., а 19.02.2011 року проведено нарахування податку до декларації з податку на прибуток за 2010 рік в сумі 4662,00 грн.

Разом з тим, за нормою пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до цього, кошти, сплачені платіжним дорученням №78 від 17.02.2011 року були спрямовані на часткове погашення заборгованості по податковому повідомленню-рішенню, як і кошти в сумі 6000,00 грн., сплачені 25.02.2011 року. Відтак, на 01.03.2011 року стан заборгованості позивача по податковому повідомленню-рішенню зменшився до 45203,47 грн., а з урахуванням податкового зобов'язання, самостійно узгодженого платником шляхом подання декларації з податку на прибуток за 2010 рік, заборгованість склала 49865,47 грн.

25.03.2011 року ТОВ "Кордео" подало до ОСОБА_3 МДПІ заяву про розстрочення на 9 місяців сплати податкового боргу в сумі 49978,24 грн. (де 49865,47 грн. розстрочений платіж, а 112,77 грн. - пеня).

25.03.2011 року начальником ОСОБА_3 МДПІ винесено рішення №2 про надання ТОВ "Кордео" розстрочення податкового боргу під проценти за податковим боргом з податку на прибуток в загальній сумі 49978,24 грн. та укладено договір про розстрочення податкового боргу №2, за умовами якого податковий орган надав платнику податків розстрочення податкового боргу на загальну суму 49978,24 грн., під проценти, сума яких дорівнює розміру пені, строком з 25.03.2011 року по 08.12.2011 року.

З огляду на підписання такого договору, 25.03.2011 року по зворотному боці облікової картки платника податків ТОВ "Кордео" відображено виключення усієї суми податкового боргу зі складу податкових зобов'язань, а в подальшому нарахування проведено згідно з графіком розстрочення: по 5553,14 грн. щомісячно. Договір про розстрочення не розривався і штрафні санкції до платника податків не застосовувались. Крім того, позивач самостійно декларував грошові зобов'язання з податку на прибуток по деклараціях за I квартал 2011 року та за II квартал 2011 року на рівні 17024,00 грн. та 1198,00 грн., які сплатив 19.05.2011 року та 11.08.2011 року, відповідно.

12.09.2011 року ОСОБА_3 МДПІ складено акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток ТОВ "Кордео" №729/15/13971691, яким зафіксовано, що платник порушив терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток, протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України. При цьому, в якості документу, який посвідчує факт самостійного визначення платником податків грошового зобов'язання з податку на прибуток зазначено, зокрема, рішення ОДПІ про розстрочення податкового боргу №2 від 25.03.2011 року, а граничні терміни сплати визначені як 10.01.2011 року та 19.02.2011 року, тобто граничні терміни сплати зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню № від 28.12.2010 року та по податковій декларації з податку на прибуток за 2010 рік, до моменту їх розстрочення. Відповідно до таких розрахунків, податковим органом зазначено, що позивач затримав оплату на строк від 48 до 238 днів, а відтак підлягає застосуванню штраф в розмірі 20% погашеної з простроченням суми, розмір якого складає 6648,72 грн. Крім того, цим же актом зафіксовано порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток по деклараціях № від 03.08.2011 року та № від 06.05.2011 року, а саме прострочення на 10 днів сплати зобов'язання в розмірі 473,35 грн., та прострочення на 5 днів сплати зобов'язання в розмірі 212,18 грн. Відтак, зроблено висновок про необхідність застосування штрафу в розмірі 10% погашеної з простроченням суми, розмір якого складає 68,56 грн.

На акт перевірки позивачем подавалися письмові заперечення, які податковим органом відхилені.

На підставі акту перевірки №729/15/13971691 від 12.09.2011 року ОСОБА_3 МДПІ 28.09.2011 року винесено податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ТОВ "Кордео" зобов'язано сплатити штраф у сумі 68,56 грн. за затримку на 10 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання;

- №, яким ТОВ "Кордео" зобов'язано сплатити штраф у сумі 6648,72 грн. за затримку на 238 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання.

Вказані податкові повідомлення-рішення мотивовані фактом порушення платником податків вимог пп.57.1, 57.3 ст.57, п.100.6 ст.100 Податкового кодексу України та винесені на підставі ст.126 Податкового кодексу України.

Судова колегія апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам законності з огляду на наступне.

Так, за нормою статті 126 Податкового кодексу України платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу лише у тому разі, якщо він не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом. При цьому, розмір штрафу визначено диференційовано: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання - 10 % погашеної суми податкового боргу; а при затримці більше 30 календарних днів - 20 % погашеної суми податкового боргу.

Податковий кодекс України встановлює різний відлік строків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання, в залежності від того, самостійно визначив платник податків собі грошове зобов'язання, чи таке було визначене йому податковим органом.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу (зокрема за результатами податкових перевірок), платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачає, що у разі самостійного визначення грошового зобов'язання платником податків, він зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В свою чергу, граничні строки подання декларації передбачені пунктом49.18 статті 49 Податкового кодексу України та встановлені диференційовано в залежності від базового звітного (податкового) періоду, під яким розуміється перший звітний (податковий) період року, визначений відповідним розділом цього Кодексу. Що стосується податку на прибуток, то в силу вимог пункту 152.9 статті 159 цього Кодексу, звітним (податковим) періодом є календарний квартал. Таким чином, граничним терміном сплати податку на прибуток є 20 число, слідуючого за наступним за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу місяцем (для сплати податку на прибуток за 2010 рік 19.02.2011 року, за I квартал 2011 року 20.05.2011 року, за II квартал 2011 року 19.08.2011 року, за III квартал 2011 року 19.11.2011 року).

Статтею 100 Податкового кодексу України передбачено розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків.

Відповідно до пункту 100.1 даної статті, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

В силу вимог пункту 100.2 статті 100 Податкового кодексу України, платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Відповідно до пункту 1.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України №1036 від 24.12.2010 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року за №1431/18726, Міністерстві строк дії розстрочення (відстрочення) податкового боргу починається з дати прийняття органом державної податкової служби рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу) та закінчується датою, зазначеною у договорі про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), за винятком випадків дострокового погашення такого податкового боргу. А відповідно до пункту 3.9 цього Порядку, на розстрочені (відстрочені) грошові зобов'язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу).

В ході судового розгляду судом першої інстанції правильно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що граничним терміном сплати ТОВ "Кордео" грошового зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню № від 28.12.2010 року є 10.01.2011 року, а граничним терміном сплати ТОВ "Кордео" грошового зобов'язання по податковій декларації з податку на прибуток за 2010 рік є 19.02.2011 року. Відповідно до цього, у випадку погашення (часткового погашення) платником податків недоїмки в проміжок часу: з 11.01.2011 року - в першому випадку та з 20.02.2011 року - в другому, і до 25.03.2011 року - в обох випадках, податковий орган мав право нарахувати штрафну санкцію, передбачену статтею 126 Податкового кодексу України.

З 25.03.2011 року податковий орган втратив таке право, позаяк цього дня прийнято рішення та підписано договір про розстрочення податкового боргу платника. Оскільки розстрочення прямо передбачає перенесення строків сплати, а в рішенні та договорі про розстрочення прямо визначені нові строки сплати, то штрафні санкції могли бути нараховані лише у випадку порушення платником податків таких нових строків. Разом з тим, актом перевірки, на підставі якого винесено спірні рішення таких фактів встановлено не було, а в основу розрахунків, внаслідок яких прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.09.2011 року, покладено граничні строки сплати грошового зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню № від 28.12.2010 року та по податковій декларації з податку на прибуток за 2010 рік (10.01.2011 року та 19.02.2011 року, відповідно), тобто первісно визначені строки, без врахування того, що вони перенесені за рішенням про розстрочення податкового боргу. Внаслідок цього, загальний термін прострочення визначено податковим органом від 48 до 238 днів, тобто цей термін включає в себе, не лише період від дат узгодження грошового зобов'язання до дати прийняття рішення про розстрочення, а й увесь період розстрочення, тобто рішення про розстрочення, як таке, в повній мірі проігноровано податковим органом.

Крім того суд зазначає, що статтею 100 Податкового кодексу України однаково врегульовано питання розстрочення та відстрочення, як грошових зобов'язань, так і податкового боргу, а пунктом 3.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України №1036 від 24.12.2010 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року за №1431/18726, прямо передбачено, що не лише на суми відстрочених (розстрочених) грошових зобов'язань, а й на суми відстроченого (розстроченого) податкового боргу, з дати укладання договору про розстрочення (відстрочення) до закінчення строку його дії, не нараховуються штрафи. Крім того, такі доводи є алогічними, позаяк нарахування штрафних санкцій в період дії договору розстрочення нівелює передбачене статтею 100 Податкового кодексу України право платника податків, - втрачається сенс укладення договору про розстрочення податкового боргу, оскільки жодних позитивних наслідків він для платника податків не принесе (розмір штрафних санкцій та розмір пені не змінюється).

Відповідно до пункту 4.6 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України №1036 від 24.12.2010 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року за №1431/18726, лише з дня, наступного за днем розірвання договору, на розстрочені (відстрочені) суми, що залишились не сплаченими, нараховуються пеня та штраф у розмірах, передбачених Податковим кодексом України.

В ході судового розгляду встановлено, що договір про розстрочення №2 від 25.03.2011 року не розривався, відтак нарахування ОСОБА_3 МДПІ штрафних санкцій на суми розстроченого ТОВ "Кордео" податкового боргу за період дії такого договору, є протиправним заходом. Крім того, таке нарахування не базується на засадах добросовісності та розсудливості.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2010 року, яким ТОВ "Кордео" зобов'язано сплатити штраф у сумі 68,53 грн. та яке прийняте за рахунок висновків про порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток по деклараціях № від 03.08.2011 року та № від 06.05.2011 року, а саме прострочення на 10 днів сплати зобов'язання в розмірі 473,35 грн., та прострочення на 5 днів сплати зобов'язання в розмірі 212,18 грн., то таке рішення не є обґрунтованим з огляду на наступне.

Позивач самостійно декларував грошові зобов'язання з податку на прибуток по деклараціях за I квартал 2011 року (№ від 06.05.2011 року) та за II квартал 2011 року (№ від 03.08.2011 року) на рівні 17024,00 грн. та 1198,00 грн. Граничний термін сплати таких зобов'язань 20.05.2011 року та 19.08.2011 року, відповідно. Задекларовані позивачем суми в повній мірі сплачені до бюджету 19.05.2011 року та 11.08.2011 року, відповідно, тобто без порушення строків їх сплати.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що та обставина, що за даними зворотного боку облікової картки платника податків ТОВ "Кордео" на 20.05.2011 року обліковувалась недоїмка в сумі 212,18 грн. та 19.08.2011 року обліковувалась недоїмка в сумі 473,35 грн. судом не приймається до уваги, позаяк дані такої облікової картки свідчать, що ОСОБА_3 МДПІ сплачені платником податків 19.05.2011 року та 11.08.2011 року суми грошових зобов'язань були зараховані не на погашення основного платежу з податку на прибуток, тобто по деклараціях за I квартал 2011 року та за II квартал 2011 року, а на погашення пені.

В той же час, за нормою статті 131 Податкового кодексу України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. І лише у разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, а вже в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Оскільки саме порушення порядку зарахування сплачених платником податків грошових коштів стало основою для висновків про порушення ним строків сплати самостійно узгодженої суми грошового зобов'язання, відповідні висновки податкового органу є не обґрунтованими.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі є обґрунтованою та законною, а тому її слід залишити без змін, доводи ж відповідача не є переконливими, спростовуються наведеним вище та відповідно, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 197,198, 200, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекціїРівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "14" грудня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Кордео" вул.Дубки,4,м. Костопіль,Рівненська область,35000

3- відповідачу ОСОБА_3 міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області вул. С. Руданського, 5,м.Костопіль,Рівненська область,35000