Справа № 458/200/14,2а-458/4/2014
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року Справа № 876/5567/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Кузьмича С.М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Турківського районного суду Львівської області від 6 травня 2014 року по справі № 458/200/14,2а-458/4/2014 за позовом ОСОБА_2 до Турківської міської ради, за участю третіх осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2014 року позивач звернувся з позовом до Турківської міської ради, яким просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №101 від 17 вересня 2013 року.

Також просить визнати протиправним та скасувати рішення сесії Турківської міської ради Львівської області №2058 від 20 березня 2014 року ,,Про підтвердження рішення виконкому №101 від 17 вересня 2013 року"

Постановою Турківського районного суду Львівської області від 6 травня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Турківської міської ради Львівської області за №101 від 17 вересня 2013 року ,,Про надання дозволу ОСОБА_3 на узаконення проведеної реконструкції сараю в існуючих розмірах по АДРЕСА_1 на своїй земельній ділянці".

Визнано незаконним та скасовано рішення сесії Турківської міської ради Львівської області №2058 від 20 березня 2014 року ,,Про підтвердження рішення виконкому №101 від 17 вересня 2013 року ,,Про надання дозволу ОСОБА_3 на узаконення проведеної реконструкції сараю в існуючих розмірах по АДРЕСА_1 на своїй земельній ділянці".

Зобов'язано Турківську міську раду утриматись від вчинення дій, шляхом заборони приймати будь-які незаконні рішення щодо збудованого ОСОБА_3 сараю, що знаходиться по АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду, її оскаржила третя особа - ОСОБА_1, який, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги за апеляційною скаргою мотивує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що позивач у даній справі є неналежним позивачем, а права апелянта в ході судового засідання в суді першої інстанції було порушено, оскільки таке засідання не було відкладено за заявою третьої сторони, а суддею не задоволено клопотання про відвід та не надано можливості третій особі ознайомитись з матеріалами справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 на весні 2009 року розпочала будівництво, а потім самовільно побудувала господарську споруду, у вигляді сараю, що знаходиться по АДРЕСА_1 з грубим порушенням будівельних та протипожежних норм, за що була притягнута до адміністративної відповідальності.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 4 січня 2010 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 6 травня 2010 року, яким ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зобов'язано знести самочинно побудовану господарську будівлю по АДРЕСА_1.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 5 березня 2012 року за заявою ОСОБА_3 відстрочено виконання рішення Турківського районного суду Львівської області від 4 січня 2010 року.

11 серпня 2011 року за заявою ОСОБА_3 виконавчий комітет Турківської міської ради Львівської області рішенням №109 надав дозвіл ОСОБА_3 на будівництво господарської споруди на місці стайні, яка належала до будинку по АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту, виданого Самбірським МБТІ 14 червня 1995 року НОМЕР_1. Постановою Турківського районного суду Львівської області від 27 липня 2012 року дане рішення Турківської міської ради Львівської області визнано протиправним та скасовано.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 3 серпня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 січня 2013 року, ОСОБА_3 відмовлено у визнанні права власності на сарай, що знаходиться в АДРЕСА_1. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2013 року рішення Турківського районного суду Львівської області від 3 серпня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 січня 2013 року залишено без змін.

17 вересня 2013 року за заявою ОСОБА_3 виконавчий комітет Турківської міської ради Львівської області рішенням №101 надав дозвіл ОСОБА_3 на узаконення проведеної реконструкції сараю в існуючих розмірах по АДРЕСА_1 на своїй земельній ділянці. Про дане рішення позивачка дізналася, коли на її адресу надійшов лист Турківського районного суду Львівської області про розгляд справи за заявою ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 20 березня 2014 року сесія Турківської міської ради Львівської області рішенням №2058 підтвердила рішення виконавчого комітету Турківської міської ради №101 від 17 вересня 2013 року ,,Про надання дозволу ОСОБА_3 на узаконення проведеної реконструкції сараю в існуючих розмірах по АДРЕСА_1 на своїй земельній ділянці".

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не може надати дозвіл на узаконення проведеної реконструкції сараю на вказаній земельній ділянці, оскільки право власності на вказане нерухоме майно відсутнє. Крім того в матеріалах справи наявне рішення Турківського районного суду Львівської області від 4 січня 2010 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 6 травня 2010 року, яким ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зобов'язано знести самочинно побудовану господарську будівлю по АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 376 ЦК України в редакції, чинній на момент прийняття оскарженого рішення, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів правомірності прийняття оскаржених рішень, а щодо об'єкта будівництва, щодо якого винесено оскаржувані рішення відповідача, існує рішення суду про знесення, яке набрало законної сили, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Водночас в матеріалах справи наявні відомості про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення у встановленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155, 157 цього кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі

Зважаючи на наявну інформацію про смерть позивача колегія суддів приходить до висновку, про необхідність визнання постанови суду першої інстанції нечинною та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 195, 197, 198, 203, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Турківського районного суду Львівської області від 6 травня 2014 року по справі № 458/200/14,2а-458/4/2014 визнати нечинною, а провадження у справі - закрити

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.