Справа № 810/174/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року (15:39 год.) м.Київ 810/174/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді

Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Гололобова В.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_1

ОСОБА_4, довіреність від 02.08.2013

відповідача - не з'явився

третя особа - Маковій О.О.

Суть спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (далі - третя особа), у якому просить:

зобов'язати Реєстраційну службу Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, адреса: пл. Соборна, буд. 1, м. Фастів, Київська область, 08500 здійснити реєстрацію права власності на вхідну групу по АДРЕСА_1 площею 14,1 кв.м. без декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

26 березня 2015 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, з урахуванням якої позивач просить:

зобов'язати Реєстраційну службу Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, адреса:пл. Соборна, буд. 1, м. Фастів, Київська область, 08500 видати свідоцтво про право власності на вхідну групу по АДРЕСА_1 площею 14,1 кв.м. без декларації про готовність об'єкта до експлуатації;

зобов'язати Реєстраційну службу Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, адреса:пл. Соборна, буд. 1, м. Фастів, Київська область, 08500 здійснити реєстрацію права власності на вхідну групу по АДРЕСА_1 площею 14,1 кв.м. без декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Вказану заяву прийнято до розгляду судом протокольною ухвалою суду від 26 березня 2015 року.

Ухвалою суду від 26 березня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу з Фастівською міською радою придбала вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до технічного паспорту, придбане позивачем вбудоване нежитлове приміщення мало окремий ізольований вихід, що являв собою необлаштовану аварійну вхідну групу у вигляді ганку і сходів.

Здійснивши реконструкцію вхідної групи позивач звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію права власності на вказаний об'єкт та видачу свідоцтва про право власності, разом з тим, у реєстрації права власності було відмовлено з огляду на відсутність у поданих документах декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Позивач стверджує, що проведена реконструкція вхідної групи, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не є містобудівною діяльністю, а тому реєстрація права власності позивача на вказаний об'єкт нерухомості повинна здійснюватись без декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідач у судове засідання 28 квітня 2015 року не з'явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень чи пояснень по суті спору не надав.

Третя особа проти позову заперечує, зазначивши, що позивачем проведено реконструкцію вхідної групи за адресою: АДРЕСА_1 з порушенням Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність», зокрема, будівництво здійснено без документів, що посвідчують право на виконання будівельних робіт та документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою. За наведених обставин вхідна група за адресою: АДРЕСА_1 є об'єктом самочинного будівництва, у зв'язку з чим права власності у позивача не виникло.

Крім того, третя особа наголошує, що підстав для здійснення реєстрації вказаного об'єкту нерухомості за відсутності зареєстрованої декларації про готовність об'єкта до експлуатації немає, оскільки на здійснені позивачем будівельні роботи поширюються вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Представник третьої особи у задоволенні адміністративного позову просила відмовити.

Частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутністю представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, що беруть участь у справі та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 зареєстрована виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області 25 жовтня 2001 року як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 (а.с. 63).

2 липня 2009 року між ФОП ОСОБА_2 (Покупець) та територіальною громадою міста Фастова в особі Фастівської міської ради (Продавець) укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу BMC №751649, у силу якого Продавець зобов'язувався передати у власність Покупця вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а Покупець зобов'язувався прийняти вказаний об'єкт та сплатити ціну, відповідно до умов, що визначені договором (а.с. 8-9).

На підставі вказаного договору КП Київської обласної ради «Фастівське міжміське бюро технічної інвентаризації» за позивачем зареєстроване право власності на вбудоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 7 серпня 2009 року НОМЕР_3 (а.с. 10).

26 червня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Фастівського МРУЮ Київської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності ФОП ОСОБА_2 на вбудоване нежитлове приміщення площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Як пояснила позивач, згідно технічного паспорту на вбудоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, останнє мало окремий ізольований вихід, що являв собою необлаштовану аварійну вхідну групу у вигляді ґанку та сходів.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 здійснила реконструкцію вказаної вхідної групи до вбудованого нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: було проведено знесення старого ґанку та розпочато будівництво нового шляхом влаштування фундаменту, зведення стін перекриттів, огородження віконних і дверних пройомів, облаштування сходів та пандусу.

7 липня 2014 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Фастівського міськрайнного управління юстиції із заявою №7285809 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку із зміною площі.

За результатами розгляду заяви державним реєстратором Реєстраційної служби Фастівського МРУЮ Київської області встановлено відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, а саме відсутність документу, що відповідно до законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

У зв'язку з вищезазначеним, 7 липня 2014 року №14262627 державним реєстратором Реєстраційної служби Фастівського МРУЮ Київської області прийнято рішення про зупинення розгляду заяви ФОП ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 42).

З огляду на не усунення позивачем обставин, що стали підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 15 липня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області прийнято рішення №14447446 про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 43).

1 серпня 2014 року ФОП ОСОБА_2 звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Фастівської міської ради Київської області, Реєстраційної служби Фастівського МРУЮ Київської області про визнання права власності на вхідну групу площею 14,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29 жовтня 2014 року в справі №911/3294/14 позов задоволено, визнано за ФОП ОСОБА_2 право власності на реконструйовану вхідну групу загальною площею 14,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36-37).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 5 березня 2015 року рішення господарського суду Київської області від 29 жовтня 2014 року у справі №911/3294/14 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено повністю (а.с. 201-205).

Відносини, пов'язані із державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-ІV).

За визначенням, наведеним у частині першій статті 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статі 4 Закону України №1952-ІV встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

За приписами частини першої статті 6 цього ж Закону систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України (стаття 8 Закону №1952-ІV ).

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначено статтею 15 Закону №1952-IV, відповідно до якої державна реєстрація прав та їх обтяжень включає такі етапи:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

У силу положень частини 4 статті 15 Закону №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до статті 16 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі заяви. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку (ч. 2 ст. 5 Закону №1952-IV).

Згідно статті 18 Закону №1952-IV свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Пунктом 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок №868) передбачено, що у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає:

документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку;

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані);

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування).

Наведені положення чинного законодавства дають підстави для висновку, що державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийняте в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Отже, для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник повинен надати органові державної реєстрації прав документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

За визначенням частини 1 статті 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Згідно з визначенням, встановленим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Положеннями ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» встановлено, що реконструкція - це перебудова введених в експлуатацію в установленому порядку об'єктів будівництва, яка передбачає удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо).

Відповідно до пункту 3 ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки і споруди. Основні положення» прибудова - це вид реконструкції, при якій збільшується площа будинку шляхом створення нових приміщень, що безпосередньо прилягають до зовнішніх стін будинку.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

За змістом частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Відповідно до приписів статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

З аналізу викладених норм слідує, що право виконувати будівельні роботи щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності, виникає після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт, а виконувати будівельні роботи без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

Експлуатація ж закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, дозволяється виключно після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації, що одночасно є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на такий об'єкт та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ФОП ОСОБА_2 на праві приватної власності належить вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно технічного паспорту на вбудоване нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 5 червня 2009 року, останнє було оснащене окремим ізольованим виходом та ганком зі сходами (а.с. 98).

Як вбачається із матеріалів справи, на замовлення позивача ТОВ «Атріум-Груп» було розроблено план Реконструкції нежитлових приміщень з облаштуванням існуючої вхідної групи, яким передбачалось влаштування вхідної групи без перепланування існуючих приміщень (а.с. 64-89).

ФОП ОСОБА_2 здійснила реконструкцію ганку та сходів до вбудованого нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: було проведено знесення старого ґанку та розпочато будівництво нового шляхом влаштування фундаменту, зведення стін перекриттів, огородження віконних і дверних пройомів, облаштовано сходи та пандус.

У грудні 2013 року позивач звернулась до КП Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації» із замовленням на здійснення технічної інвентаризації вбудованого нежитлового приміщення, в процесі якої встановлено, що загальна площа приміщення збільшилась за рахунок прибудови вхідної групи і становить 30,8 кв.м, що на 14,4 кв.м. більше, ніж зазначено у договорі купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу від 2 липня 2009 року BMC №751649.

З технічного паспорту, виготовленого КП Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації» за результатами інвентаризації, також вбачається, що площа прибудови, що виникла після будівельних робіт з реконструкції є більшою площі ганку, який існував там раніше (а.с. 136).

Натомість, будь-яких доказів на підтвердження того, що ФОП ОСОБА_2 була власником ганку, щодо якого здійснювалась реконструкція, чи що позивач була наділена відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» правом на здійснення відповідних робіт, матеріали справи не містять.

Суд акцентує увагу на тому, що за договором купівлі-продажу від 2 липня 2009 року BMC №751649 та акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 7 серпня 2009 року позивачу належить тільки вбудоване нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 16,4 кв.м.

Зазначена площа підтверджується технічним паспортом станом на 5 червня 2009 року, де в плані громадського будинку зображений тільки об'єкт купівлі-продажу, тобто безпосередньо вбудоване нежитлове приміщення площею 16,4 кв.м. без прибудови, яка існує на день ухвалення судом рішення у цій справі.

Згідно з частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Беручи до уваги відсутність у позивача будь-яких документів, що дають дозвіл виконувати будівельні роботи, а також документів, що свідчать про передачу у власність ФОП ОСОБА_2 вхідної групи у вигляді ганку і сходів площею 14,1 кв.м., суд приходить до висновку, що здійснена позивачем прибудова до вбудованого нежитлового приміщення має ознаки самочинного будівництва.

Відповідно до частини 2 статті 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частиною 3 статті 376 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Суд зазначає, що Постановою Київського апеляційного господарського суду від 5 березня 2015 року у справі №911/3294/14 відмовлено у задоволенні позову про визнання за ФОП ОСОБА_2 права власності на реконструйовану вхідну групу загальною площею 14,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 201-205).

Суд також враховує, що відповідно до договору оренди землі від 26 липня 2013 року №15-16-008 позивачу в оренду надано земельну ділянку для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0015 га, разом з тим, як вбачається зі змісту пунктів 3 та 4 договору, на вказаній земельній ділянці були відсутні будь-які об'єкти нерухомого майна або інші об'єкти інфраструктури, що додатково вказує на здійснення позивачем самочинного будівництва прибудови у вигляді вхідної групи площею 14,10 кв.м. (а.с. 17).

За наведених обставин, право власності на вбудоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, площею 16,4 кв.м. з прибудовою площею 14,10 кв.м., що виникла у результаті здійснення самочинного будівництва, може бути зареєстроване лише після прийняття зазначених об'єктів в експлуатацію згідно вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При цьому суд критично оцінює посилання позивача на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року у справі №810/6832/13-а, оскільки останнє не є підставою для здійснення державної реєстрації прав у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних і достатніх доказів, що свідчили б про неправомірність дій відповідача та підтверджували б ті обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, у ході розгляду справи надано не було.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 73,08 грн. відповідно до положень статті 94 КАС поверненню не підлягають.

Судом 28 квітня 2015 року проголошені вступна та резолютивна частина постанови. Повний текст судового рішення виготовлено 28 квітня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.