Справа № 2а-4992/09/1370
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 року м. Київ К/9991/12797/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2011 року

у справі № 2а-4992/09/1370

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Селянський комерційний банк «Дністер»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові

про визнання протиправними та скасування податкових вимог, акту опису активів, на які поширюється право податкової застави, рішення про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків у рахунок погашення його податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Селянський комерційний банк «Дністер» (далі - ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер»; позивач) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові (далі - СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові; відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну (доповнення) позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати рішення № 3-09 від 16 липня 2009 року про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків у рахунок погашення його податкового боргу; першу податкову вимогу № 1/82 від 17 квітня 2009 року; другу податкову вимогу № 2/90/8409/24-0 від 25 травня 2009 року; акт опису активів, на які поширюється право податкової застави, № 5/19159542/24-0 від 24 квітня 2009 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2011 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення № 3-09 від 16 липня 2009 року про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків у рахунок погашення його податкового боргу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» 0,85 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2011 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 85 Закону України від 07 лютого 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2121-III) з метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану банку, який відповідав би встановленим цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України вимогам, Національний банк України має право введення мораторію на задоволення вимог кредиторів під час здійснення тимчасової адміністрації, але на строк не більше шести місяців.

Згідно із статтею 2 Закону № 2121-III мораторій - це зупинення виконання банком майнових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 85 Закону № 2121-III протягом дії мораторію забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства України.

Підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2181-III) передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків за рішенням органу стягнення, які є виконавчими документами, є будь-які активи платника податків (його філій, відділень, інших відокремлених підрозділів) з урахуванням обмежень, визначених цим Законом, а також іншими законами.

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Закону № 2181-III продаж інших активів здійснюється на підставі рішення податкового органу, підписаного його керівником та скріпленого гербовою печаткою податкового органу.

З огляду на викладене, судові інстанції дійшли цілком обґрунтованого висновку про відсутність у розглядуваній ситуації у відповідача правових підстав для прийняття рішення № 3-09 від 16 липня 2009 року про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків у рахунок погашення його податкового боргу після призначення постановою Національного банку України від 18 квітня 2009 року № 229 тимчасової адміністрації у ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» строком на один рік з 17 квітня 2009 року по 16 квітня 2010 року та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів строком на шість місяців з 17 квітня 2009 року по 16 жовтня 2009 року.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2011 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові відхилити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.