Справа № 806/5823/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"14" травня 2015 р. Справа № 806/5823/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" лютого 2015 р. у справі за позовом Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби до ОСОБА_4 про стягнення 495,66 грн. ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року відмовлено Коростенській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області у задоволенні позову до ОСОБА_4 про стягнення 495,66 грн. податкової заборгованості.

В апеляційній скарзі Коростенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про задоволення позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду щодо погашення відповідачем податкової заборгованості не відповідають обставинам справи.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки щодо дотримання вимог податкового законодавства фізичною особою ОСОБА_4 за неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2011 рік (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, складено акт №146/686/17-02/НОМЕР_1 від 28.05.2014 року. Згідно висновків даного акту, ОСОБА_4 допущено порушення п.п.16.1.2, п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.17 "д" п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.1, п.179.7 ст.179 ПК України, в результаті чого податок на доходи фізичних осіб не нараховувався та не перераховувався до бюджету у сумі 260,53 грн.

На підставі вказаного акту Коростенською ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення № від 18.06.2014 року, яким відповідачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на 495,66 грн. у т.ч. 260,53 грн. - за основним платежем та 235,13 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

У зв"язку з несплатою суми податкової заборгованості у визначені законом строки, податковий орган звернувся до суду з вимогами про стягнення такої заборгованості в судовому порядку.

Суд першої інстанції, перевіряючи підстави для стягнення спірної суми з відповідача дійшов висновків, що вимоги податкового органу є безпідставними, оскільки відповідачем у повній мірі було виконано обов'язок визначений пп.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, щодо сплати визначеного грошового зобов'язання.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Приписами пп. 14.1.175 п. 14.1 цієї ж статті визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як встановлено під час розгляду справи, відповідачем було надано квитанцію про сплату коштів у сумі 495,66 грн. (а.с. 27).

Доводи податкового органу про те, що зазначена квитанція не є належним доказом, оскільки перераховані відповідачем кошти не надійшли до бюджету, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04. 2001 р. № 2346-III (далі - Закон № 2346-III) визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону № 2346-III, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 1.29 статті 1 Закону № 2346-III передбачено, що проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Згідно із ст.ст. 22.3, 22.4 Закону № 2346-III, розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах (п.п. 16.5.2 п. 16.2 ст. 16 Закону № 2346-III).

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону № 2346-III, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Виходячи з приписів зазначених правових норм, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення (передача коштів).

Також, пунктом 129.6 статті 129 ПК України визначено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції. Визначальним у змісті даної норми є те, з чиєї вини відбулося невнесення чи неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду.

Пунктом 129.7 статті 129 ПК України також визначено, що не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку. Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Таким чином, платник податків, який ініціював банківський переказ коштів зі сплати податку, вказаними вище нормами пунктів 129.6, 129.7 статті 129 ПК України повністю звільняється від відповідальності як за несвоєчасне зарахування банком сплачених коштів до бюджету, так і за не зарахування цих сплачених коштів до бюджету взагалі, оскільки вся відповідальність за зарахування цих коштів до бюджету покладена законом на банківську установу, яка здійснює обслуговування платника податків.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог, не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 202 КАС України, для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" лютого 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Коростенська об'єднана державна податкова інспекція Житомирської області Державної податкової служби вул. Коротуна, 3,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500

3- відповідачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1

- ,