Справа № 2а-8850/10/0670
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2012-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ракалович В.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"11" жовтня 2012 р. Справа № 2а-8850/10/0670

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

при секретарі Зеліковій О.В. ,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_3;

від позивача: ОСОБА_4, представника за довіреністю;

від відповідачів: ОСОБА_5, представника за довіреністю;

від третьої особи: ОСОБА_6-голови профспілкової організації профспілки атестованих працівників УМВС України в Житомирській області,

розглянувши апеляційну скаргу Управління ОСОБА_7 внутрішніх справ України в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" серпня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 внутрішніх справ України Управління ОСОБА_7 внутрішніх справ України в Житомирській області Червоноармійського районного відділу управління ОСОБА_7 внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання наказів протиправними та їх скасування, поновлення на службі ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправними та скасувати накази начальника УМВС України в Житомирській області про звільнення його з посади помічника начальника районного відділу-оперативного чергового чергової частини штабу Червоноармійського РВ УМВС України в Житомирській області, поновити його на посаді, стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу. На обгрунтування позовних вимог вказував, що свої службові обов'язки виконував належним чином, не допускав вчинків, які дискредитують звання співробітника органів внутрішніх справ, тому підстав для його звільнення не було. Крім того, просив визнати протиправним і скасувати наказ начальника Червоноармійського РВ УМВС України в Житомирській області від 22 квітня 2010 року про оголошення йому догани, який враховувався при прийнятті рішення про звільнення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2012 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними і скасовано накази начальника УМВС України в Житомирській області від 09.07.2010 року №326 о/с та від 04.08.2010 року №348 о/с в частині звільнення ОСОБА_3 зі служби. Позивача поновлено на посаді помічника начальника районного відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Червоноармійського РВ УМВС України в Житомирській області. Червоноармійський РВ УМВС України в Житомирській області зобов'язано нарахувати і виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив за безпідставністю.

Крім того постанову суду першої інстанції в частині поновлення позивача на службі і виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми виплат за один місяць допущено до негайного виконання.

З постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог відповідач -УМВС України в Житомирській області не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з"ясування обставин справи та не відповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, його представника, представника відповідачів та представника третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_3А проходив службу в органах внутрішніх справ з 31 липня 2000 року, а з 27.03.2009 року по день звільнення позивач проходив службу на посаді помічника начальника - оперативного чергового чергової частини штабу Червоноармійського РВ УМВС України в Житомирській області.

Наказом начальника Червоноармійського РВ УМВС України в Житомирській області №15 від 22 квітня 2010 року ОСОБА_3 була оголошена догана за те, що останній прийнявши по телефону 09 квітня 2010 року о 09 год. 32 хв. повідомлення ОСОБА_8 про проникнення невідомих осіб до будинку в с. Андріївка і викрадення з нього майна, не зареєстрував це повідомлення в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини (далі -ЖРЗПЗ), а ввів в оману оперативного чергового, усно передавши йому недостовірну інформацію лише про проникнення невідомої особи в будинок, такими діями приховав від обліку факт крадіжки майна.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині щодо скасування наказу начальника Червоноармійського РВ УМВС України в Житомирській області №15 від 22 квітня 2010 року суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позивачем порушено приписи ст.10 Закону України "Про міліцію" та Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, затвердженої наказом МВС України №400 від 14.04.2004 року і зареєстрованої в ОСОБА_7 юстиції України 06.05.2004 року за №571/9170, а також пункт 6.1.2. Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої наказом ОСОБА_7 внутрішніх справ України від 28 квітня 2009 року №181 і зареєстрованої в ОСОБА_7 юстиції України 20 серпня 2009 р. за №786/16802, яким передбачено, що при отриманні від заявника інформації про злочин, інше правопорушення чи подію черговий або особа, яка виконує його обов'язки, зобов'язані зареєструвати отриману інформацію в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини або в журналі обліку інформації, що не містить явних ознак злочину. Оскільки вказані вимоги позивачем дотримані не були, тому суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_3 в даному випадку вчинив дисциплінарний проступок, за який, з врахуванням обставин справи, заслуговував на стягнення у вигляді догани.

Наказом начальника УМВС України в Житомирській області №348 о/с від 04 серпня 2010 року позивача звільнено з займаної посади у запас відповідно до п.66 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (як особу, яка скоїла вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу). Підставою для звільнення став наказ УМВС України в Житомирській області №326 о/с від 09 липня 2010 року .

Задовольняючи позов в частині вимог щодо поновлення позивача на займаній посаді, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів, виходив з того, що відповідач передчасно та необгрунтовано прийняв рішення про звільнення позивача, оскільки вчинок ОСОБА_3, який мав місце 22 червня 2010 року і полягав у не внесенні до ЖРЗПЗ повідомлення про небажання продавця магазину в с.Нарцизівка розрахуватись з постачальником товарів за отриману під реалізацію продукцію не може розцінюватись як повідомленням про злочин, оскільки не містило явних ознак злочину і не потребувало його реєстрації в ЖРЗПЗ, а тому не може розцінюватись як такий, що дискредитує звання особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Так, відповідно до пункту 6.1.2. Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої наказом ОСОБА_7 внутрішніх справ України від 28 квітня 2009 року №181, позивач, отримавши таке повідомлення зобов"язаний був зареєструвати його в журналі обліку інформації, що не містить явних ознак злочину, проте цього не зробив. Тобто, ознаки дисциплінарного проступку в такій його бездіяльності вбачаються, проте вони не можуть бути підставою звільнення зі служби.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права, обов'язки, відповідальність, підстави звільнення зі служби визначені Положенням. Так, п.66 Положення передбачено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Відповідно до ст.1Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів ОСОБА_7 внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_6 працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

В даному випадку бездіяльністю позивача шкода не заподіяна, прийняте ним повідомлення явних ознак злочину не містило. А відтак, вчинок ОСОБА_3 не може розцінюватись як такий, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, рішення про його звільнення прийняте непропорційно, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до приписів п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, суд першої інстанції поновив позивача на попередній роботі (посаді) з виплатою заробітку за час вимушеного прогулу з покладанням обов'язку щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу на відповідача - Червоноармійський РВ УМВС України в Житомирській області, в якому позивач проходив службу і перебував на забезпеченні.

Що стосується посилань апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно поклав обов"язок на відповідача нарахувати і виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.08.2010 року по день ухвалення судового рішення, тобто понад один рік, чим, на думку відповідача, порушив вимоги абзацу 2 пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, слід зазначити, що відповідно до положень частини 2 статті 235 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідач не надав суду переконливих доказів щодо того, що справа судом першої інстанції розглядалась понад один рік саме з вини позивача.

Враховуючи те, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, яке належним чином мотивоване і за своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160,195,198,200,205,206,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління ОСОБА_7 внутрішніх справ України в Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" серпня 2012 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: ОСОБА_9

ОСОБА_2

Повний текст Ухвали виготовлений "11" жовтня 2012 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10004

3- відповідачу ОСОБА_7 внутрішніх справ України вул. Академіка Богомольця, 10,м.Київ,01024 Управління ОСОБА_7 внутрішніх справ України в Житомирській області Старий бульвар, 5/37,м.Житомир,10008 Червоноармійський районний відділ управління ОСОБА_7 внутрішніх справ України в Житомирській області вул.Леніна,22,смт.Червоноармійськ,Житомирська область,12000