Справа № 691/295/14-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 691/295/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Савенко О.М.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області на постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання відмови щодо перерахунку пенсії та подальшої її виплати протиправною; зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням інших виплат за період з 01 січня 2013 року по 31 березня 2014 року в сумі 5 704 грн. 95 коп. та подальшої виплати пенсії з врахуванням інших виплат.

Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України вказані рішення судів першої а апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Постановляючи вказану ухвалу, суд касаційної інстанції зазначив, що суд апеляційної інстанцій всупереч вимогам ч. 4 ст. 11 КАС України не вжив передбачених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, а саме: не перевірив висновки суду першої інстанції, яким встановлено відсутність пропуску строку звернення до суду, хоча відповідач на це вказував, в тому числі в апеляційній скарзі. Крім цього, суд апеляційної інстанції безпідставно погодився з рішенням суду апеляційної інстанції в частині зазначення кінцевої дати, до якої суб'єкт владних повноважень мав здійснювати обчислення пенсії, оскільки це не передбачено законом.

Частиною 5 ст. 227 КАС України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги скаржник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема, вимоги ст..ст. 99, 100 КАС України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач до виходу на пенсію працювала на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку в Городищенському районному центрі зайнятості, яка віднесена до категорії посад державного службовця.

16 травня 2011 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Розмір призначеної пенсії обчислювався на підставі поданих довідок про складові заробітної плати з останнього місця роботи, в яких не було зазначено «інші виплати».

Відповідачем при проведенні розрахунку пенсії не враховані суми матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з яких було сплачено страхові внески.

28.11.2013 позивачу було видано Городищенським районним центром зайнятості нову довідку про складові заробітної плати № 01-17/2560 із зазначенням інших виплат (допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, індексації заробітної плати), з яких сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

28.11.2013 ОСОБА_2 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області із заявою про включення в заробітну плату, з якої була обчислена пенсія, інших виплат, включених до довідки про заробітну плату від 28.11.2013, на що отримала відмову.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того,що оскаржувані дії відповідача є протиправними.

Перевіряючи наведений висновок суду, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що інші виплати входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведена правова позиція була висловлена Верховним Судом в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13 відповідно) прийнятих в порядку перегляду судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що неврахування при обчисленні пенсії позивача інших виплат, з яких сплачено страхові внески, призвели до неправильного розрахунку і нарахування позивачу пенсії, а оскаржувані дії відповідача є протиправними.

При вирішенні спору колегія суддів виходить також і з наступного.

За приписами частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що даний позов було подано до суду 03.03.2014 з вимогами про перерахунок пенсії, починаючи з 01.01.2013.

З наведеного вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом пропущено шестимісячний строк, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Перевіряючи наявність підстав для поновлення строку на звернення до суду, колегія суддів виходить з наступного.

Необхідною умовою для поновлення строку на звернення до суду є поважність причин його пропуску.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Колегія суддів зазначає, що в Україні законодавчо закріплені й діють інститут надання правової допомоги (у тому числі безоплатної), та інститут процесуального представництва інтересів особи. Крім того, усі закони, підзаконні нормативно-правові акти, судові рішення, є доступними для ознайомлення усіма громадянами, і можливість людини дізнатися про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання цієї людини.

Пенсія, яку просить перерахувати позивач, є періодичним платежем, який позивач отримувала щомісяця, у зв'язку з чим мала можливість дізнатися про порушення свої прав на перерахунок пенсії при отриманні пенсії, починаючи з часу її призначення. Цим самим спростовуються висновки суду першої інстанції про те, що про порушення своїх прав ОСОБА_2 дізналася у листопаді 2013 року.

Виходячи з вимог ст. 99, ст. 100 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 по 02.09.2013 підлягають залишенню без розгляду у зв'язку з відсутністю поважних причин пропуску позивачем цього строку.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині.

Перевіряючи наявність підстав для задоволення вимог позивача про перерахунок пенсії, починаючи з 03.09.2013 року, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, приймаючи до уваги дату подання позивачем до пенсійного органу довідки Городищенського районного центру зайнятості про складові заробітної плати від 28.11.2013 № 01-17/2560 - 28.11.2013, та враховуючи положення статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що перерахунок пенсії позивача повинен бути здійснений з врахуванням дати подачі нею відповідної заяви - з 01.12.2013 року.

При цьому, колегія суддів враховує, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Отже, вирішуючи питання про зобов'язання нарахувати та виплатити відповідні періодичні платежі у разі відсутності спору про право особи на отримання пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, не можна обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості із сум недоплаченої пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

У вирішенні відповідного питання необхідно враховувати позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 28.10.2008, прийнятій у справі за позовом гр. С. до управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, обласного центру з нарахування та виплати пенсій та допомоги Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення сум виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зокрема, Верховний Суд України зазначив, що з огляду на положення статей 21, 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю.

Таким чином, судовий захист порушених прав позивача при перерахунку пенсії повинен бути здійснений шляхом визнання оскаржуваних дій органу пенсійного фонду протиправними та зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не шляхом стягнення конкретних сум.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції частково спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права частково невірно вирішив справу, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 99, 100, 167, 197, 198, 202, 205, 206, 212, 244-2, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області задовольнити частково.

Постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Вимоги адміністративного позову ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 до 02.09.2013 залишити без розгляду.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 з урахуванням інших виплат.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії) відповідно до довідки про складові заробітної плати від 28.11.2013 № № 01-17/2560, у урахуванням "інших виплат", починаючи з 01.12.2013, з урахування отриманих виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.О. Беспалов

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Беспалов О.О.

Грибан І.О.