Справа № 823/120/15
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/120/15 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області до ОСОБА_2 про стягнення переплаченої пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області, звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 надміру виплачену пенсію в розмірі 2502 грн. 30 коп.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області надміру виплачені суми пенсії в розмірі 2502 грн. 30 коп.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню, з наступних підстав.

Згідно зі п.4 ч.1 ст. 198, ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує та закриває провадження у справі, якщо визнає, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15 грудня 2014 року управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області на адресу ОСОБА_2 направлено листа № 8550/09 від 15.12.2014 року, в якому зазначається, що внаслідок несвоєчасного повідомлення про працевлаштування в товаристві з обмеженою відповідальністю «Чапаєвець», управлінням було призначено та виплачено надміру нараховані суми пенсії в розмірі 2385 грн. 63 коп. за період з 16.06.2014 року по 24.08.2014 року, та при переході з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з 26.11.2014 року в розмірі 116 грн. 67 коп.

Після чого управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області звернулось до суду з вказаним позовом про стягнення з ОСОБА_2 надміру сплачених сум.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач, внаслідок несвоєчасного повідомлення позивача про працевлаштування на товариство з обмеженою відповідальністю «Чапаєвець», отримала надміру нараховані суми пенсії за вислугу років в розмірі 2385 грн. 63 коп.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно приписів ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 1 статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення ч. 2 ст. 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень."

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 червня 2013 року у справі 21-204а13.

Відповідно до статті 244 2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, з огляду на правову позицію Верховного Суду України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на позови органів Пенсійного фонду щодо стягнення суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, оскільки вказані спори повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Зазначена правова позиція неодноразово висловлювалась також Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалі від 21.10.2014 року у справі №К/800/41135/13.

Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладені положення Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню.

Відповідно до ст. 203 КАСУ за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 157, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року - скасувати.

Провадження по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області до ОСОБА_2 про стягнення переплаченої пенсії - закрити.

Роз'яснити управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області, що справи про стягнення коштів розглядаються за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 15 травня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.