Справа № 804/15724/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2015 рокусправа № 804/15724/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року

у справі № 804/15724/14

за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до приватного підприємства «Дніпромонтаж»

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до приватного підприємства «Дніпромонтаж», в якому просило стягнути з відповідача на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 7505,00 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 2,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не забезпечив та не здійснив працевлаштування інвалідів у відповідній кількості. Так, за одне робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів та не зайняті інвалідами, відповідач мав сплатити адміністративно-господарську санкцію у сумі 7505 грн. У зв'язку із несвоєчасною сплатою, позивачем нарахована пеня у розмірі 2,25 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2014 в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач зазначає, що відповідачем не вжито усіх заходів для працевлаштування інвалідів, господарського об'єднання він не створював, за нормами діючого законодавства відповідач не звільняється від обов'язку сплачувати штрафні санкції на підставі ст..20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», оскільки зазначена норма не ставить відповідний обов'язок підприємства у залежність від будь-яких обставин, з яких інвалід не працює на підприємстві. Передбачені вказаним Законом штрафні санкції є альтернативним зобов'язанням роботодавця, який повинен або дотримати норматив робочих місць для інвалідів, або сплатити штрафні санкції.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені у встановленому порядку.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приватне підприємство «Дніпромонтаж» є юридичною особою та відноситься до підприємств, яким відповідно до ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Виходячи із даних, наведених відповідачем у звіті форми № 10-ПІ за 2013 рік (а.с.4), середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу фактично становила у звітній період 10 осіб, відповідно, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених за вимогами Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», повинна складати - 1 особу. Фактично за рік не працювало жодної із такої осіб.

Вказаний факт визнаний позивачем як невиконання нормативу та підстава для нарахування відповідачу адміністративно-господарських санкцій в сумі 7505,00 грн. Через їх несвоєчасну сплату позивачем нарахована пеня в сумі 2,25 грн. за період з 16.04.2014 по 16.04.2014.

Відмовляючи в задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем виконаний встановлений в ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив працевлаштування інвалідів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», роботодавці самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.19 цього Закону України для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч.5 вказаної статті виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

При цьому слід зазначити, що основним місцем роботи є місце роботи, де особа працює на підставі укладеного трудового договору із оформленням трудової книжки та занесенням до неї запису про працевлаштування.

Створення спеціального робочого місця для інваліда з урахуванням його індивідуальних функціональних можливостей, обумовлених інвалідністю - працевлаштування безробітного інваліда на наявне окреме робоче місце або наявну ділянку виробничої площі із здійсненням щодо них додаткових заходів з організації праці інваліда (пристосування основного і додаткового устаткування, технічного обладнання) або працевлаштування безробітного інваліда на нове робоче місце або нову ділянку виробничої площі, що створені із здійсненням додаткових заходів з організації праці інваліда (встановлення основного і додаткового устаткування, технічного обладнання) - постанова Кабінету Міністрів України № 1836 від 27.12.2006 «Про реалізацію статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"».

Одночасно згідно ст.5 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012, який набрав чинності з 01.01.2013, держава гарантує у сфері зайнятості додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

До категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (п.6 ч.1 ст.14 Закону України «Про зайнятість населення»).

Відповідно до п.п1 п.4 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011р. №29, завданням Фонду є реалізація в межах своєї компетенції заходів щодо забезпечення зайнятості та працевлаштування інвалідів.

Згідно з ч.3 ст.18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

При цьому суб'єкти господарювання зобов'язані надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

З огляду на наведене, обов'язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

На роботодавця покладається обов'язок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, інформувати про попит на робочу силу (вакансії) органи працевлаштування інвалідів.

В свою чергу органи працевлаштування, взаємодіючи між собою та з роботодавцем, забезпечують надання інформаційно-консультаційних послуг щодо працевлаштування інвалідів та здійснюють таке працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач вказані вимоги закону не виконав, будь-яких доказів про створення робочого місця для інвалідів, здійснення заходів щодо працевлаштування інвалідів суду не надав.

Інформація про попит на робочу силу (вакансії) - звітність форми № 3-ПН подана до центру зайнятості лише 29.11.2013 (а.с.19). Вказана обставина підтверджена також Бабушкінським районним центром зайнятості м. Дніпропетровська листом від 21.05.2014 № 640 (а.с.31).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем протягом 2013 року не вчинено усіх залежних від нього заходів для виконання нормативу з працевлаштування інвалідів, щомісячно звіти форми 3-ПН про наявність вакантних місць не подавались, що є порушенням норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України», у зв'язку з чим є правомірним нарахування адміністративно-господарських санкцій в розмірі 7505,00 грн. та пені - 2,25 грн., розмір якої визначений позивачем відповідно до Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики від 15.05.07 № 223,.

Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не повно і не всебічно з'ясував усі обставини у справі, зробив помилкові висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття рішення, яке не є законним та обґрунтованим, і є підставою відповідно до ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України для скасування постанови суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції і прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року у справі № 804/15724/14 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства «Дніпромонтаж» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 7505,00 грн., та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 2,25 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко