Справа № 2-а-13351/09/1570
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а-13351/09/1570

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представника відповідача - Тараненко Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесреклампроект" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2010 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесреклампроект" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Одесреклампроект" звернулось до суду із позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень № 0/0, №/0 від 11.11.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що акт перевірки на підставі якого були прийняті оскаржувані податкові-повідомлення рішення був прийнятий з численними порушеннями.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2010 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесреклампроект" було відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2011 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесреклампроект" залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2010 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.12.2014 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесреклампроект" задоволено частково, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2011 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

При цьому скасовуючи ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2011 року та направляючи справу на новий розгляд до Одеського апеляційного адміністративного суду , ВАС України зазначив в ухвалі від 15.12.2014 року про те, що доведенню у таких справах підлягають обставини щодо придбання платником податків послуг з метою використання у власній господарській діяльності, у зв'язку з чим необхідно встановлювати види господарської діяльності, що здійснювалися платником податків, мету здійснення господарських операцій (призначення послуг) тощо.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів перевіривши фактичне отримання послуг, проаналізувавши умови їх постачання , зміст цих послуг, їх вартість та порядок виконання, дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що в період з 20 жовтня 2009 року по 26 жовтня 2009 року ДПІ у Приморському районі м.Одеси було проведено документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ «Одесреклампроект», щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «Прокс-М»та платником податків ТОВ «Леб -Сервіс».

По результатам перевірки 29 жовтня 2009 року складено акт №290/10/23-8009/32521277, яким встановлено порушення з боку позивача п.п.7.2.3 п. 7.2, п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97 -ВР (надалі Закон №168/97 -ВР) та п.п.5.3.9, п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутків підприємств» №334/94-ВР від 28 грудня 1994 року (надалі Закон №334/94-ВР), п.п.2.4 п. 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24 травня 1995 року №88, а саме: встановлено, що позивач відносив до складу податкового кредиту та валових витрат перевіреного періоду суми за податковими накладними, які не виписувались посадовими особами ТОВ «Прокс-М», а саме ОСОБА_2 та ТОВ «Леб - Сервіс», а саме ОСОБА_3

На підставі встановлених в ході проведення перевірки порушень Закону №168/97 -ВР, відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення від 11 листопада 2009 року №0/0 та податкове повідомлення - рішення від 11 листопада 2009 року №/0, якими позивачу нарахована сума податкового зобов'язання у розмірі 280 639 грн., з яких за основним платежем 187 093 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 93 546 грн. та сума податкового зобов'язання у розмірі 223 394 грн., з яких за основним платежем 148 929 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 74 455 грн. відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувані податкові повідомлення - рішення були прийняті у зв'язку з порушенням ТОВ "Одесреклампроект" п.п.5.3.9, п.5.3 ст.5 Закону України від 28.12.94 № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" із змінами та доповненнями, п.п.2.4 п.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом МФ України від 24.05.1995 №88 в результаті чого позивачем був занижений податок на прибуток на 187092,5 гривень, у тому числі за II квартал 2007 року на 10426,9 гривень, за III квартал 2007 року на 64651,7 гривень, за ІV квартал 2007 року на 58352,0 гривень, за І квартал 2008 року на 5210,9 гривень, за ІV квартал 2008 року на суму 48451,0 гривень.

Крім того під час перевірки було встановлено порушення ТОВ "Одесреклампроект" п.п.7.2.3 п.7.2, п.7.3 ст.7 Закону України від 03.04.97 № 168/97- ВР "Про податок на додану вартість" із змінами та доповненнями, п. 18 Порядку «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення», затвердженого наказом ДПА України від 30.05.97р. №165, п.п.2.4 п.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом МФ України від 24.05.1995 №88, в результаті чого позивачем був занижений податок на додану вартість на суму 148929,40 гривень.

Зазначені порушення були встановлені по взаємовідносинам позивача з контрагентами ТОВ «Прокс-М» та ТОВ «Леб-Сервіс» за період з 01.06.2007р.по 31.03.2009р.

Під час перевірки були виявлені певні недоліки у оформленні первинних документів та зазначено про факти, встановлені в ході досудового слідства, а саме 24 лютого 2009 року старшим слідчим СВ ПМ ДПІ у Приморському районі м. Одеси допитаний в якості свідка ОСОБА_2, який на підставі вироку Київського районного суду м. Одеси від 22.08.2008 року відбуває покарання в Одеській виправній колонії №14, при цьому під вартою ОСОБА_2 знаходиться з моменту затримання, а саме з 07 червня 2008 року.

Згідно протоколу допиту ОСОБА_2 вбачається, що він підприємницькою діяльністю не займався, а ТОВ «Прокс-М» зареєстрував за грошове винагородження на прохання малознайомого йому чоловіка. Щодо взаємовідносин ТОВ «Прокс-М» з іншими суб'єктами господарювання, він пояснив, що фактично директором ТОВ «Прокс-М» не являється, а тому акти виконаних робіт та податкові накладні від імені ТОВ «Прокс-М» ніколи не підписував.

Крім того, як вбачається з пояснень громадянки ОСОБА_5, яка була допитана в якості свідка по кримінальній справі, вона підприємницької діяльністю від імені ТОВ «Леб -Сервіс» ніколи не займалась, а лише приймала участь у державній реєстрації даної юридичної особи, будь-які первинні документи щодо господарських операцій з ТОВ "Одесреклампроект" не підписувала та не приймала участь у здійсненні господарської діяльності ТОВ «Леб-Сервіс» у тому числі щодо виконання рекламних послуг для позивача.

Згідно з п.1.8. ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» бюджетним відшкодуванням є сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2. ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Не підлягають віднесенню до складу валових витрат суми збитків платника податку, понесених у зв'язку з реалізацією товарів (робіт, послуг) або їх обміном за цінами, що нижчі за звичайні, пов'язаним з таким платником податку особам.

У разі коли сума виплат (заохочень) або її частина пов'язаним фізичним особам не визнаються валовими витратами, така сума (або її частина) є базою для нарахування внесків на соціальні заходи, передбачені пунктом 5.7 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням розрахунку податкових зобов'язань звітного періоду. Якщо платник податку не подасть у такий строк письмову заяву та не поновить зазначених документів до закінчення податкового періоду, що настає за звітним, непідтверджені відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами і на суму недосплаченого податку нараховується пеня у розмірі облікової ставки Національного банку України, збільшеної в 1,2 раза.

Якщо платник податку поновить зазначені документи у наступних періодах, підтверджені витрати (з урахуванням сплаченої пені) включаються до валових витрат податкового періоду, на який припадає таке поновлення.

Згідно п.п.7.2.3. п.7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Для операцій, що оподатковуються і звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні.

Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). У разі коли частка товару (робіт, послуг) не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби України, та враховується у визначенні загальних податкових зобов'язань.

Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків.

Відповідно до підпункту 7.7.3 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредитного періоду, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Згідно з підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обороту) та основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Тобто, до складу податкового кредиту звітного періоду відносяться суми податку, сплачені в ціні товару при його придбанні, якщо платник податку мав підстави включити витрати на придбання товару до складу валових витрат відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до п.п.7.4.5 цього Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Підпунктом 7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено дату виникнення права на податковий кредит як одну з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податків в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів(робіт, послуг). Підпунктом 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачалося, що суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

У разі, коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з п.п.7.7.1 цієї статті має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Підставою для отримання відшкодування є дані податкової декларації за звітний період (п.7.7. 3 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Відповідно до наданих під час перевірки договору на виконання робіт №5 від 05 січня 2007 року, додатку до нього №1 від 05 січня 2007 року та додатку б/н від 05.06.2007 року, позивач як замовник за договором, отримав від ТОВ «Леб-Сервіс» послуги з проведення рекламних компаній, зазначені у договорі, оплатив ці послуги та отримав від виконавця робіт акти виконаних робіт та податкові накладні.

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту відповідних звітних періодів, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних позивача та відповідають даним декларації з податку на додану вартість підприємства за червень - грудень 2007 року та січень 2008 року.

Також, згідно договору на виконання робіт без номеру від 14 жовтня 2008 року, позивач як замовник за договором, отримав від ТОВ «Прокс-М» послуги з проведення Рекламних компаній, зазначені у договорі, оплатив ці послуги та отримав від цього контрагента акти виконаних робіт та податкові накладні. Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту відповідних звітних періодів, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних позивача та відповідають даним декларації з податку на додану вартість підприємства за листопад та грудень 2008 року.

Для перевірки реальності господарських операцій під час повторного апеляційного перегляду справи, суд неодноразово відкладав справу у зв'язку з неявкою в судові засідання представника апелянта, сповіщеного належним чином, будь-які нові докази товарності господарських операцій апелянтом не були надані до суду.

При цьому як вбачається з договорів на розміщення зовнішньої реклами, укладених між ТОВ «Одесреклампроект» та контрагентами ТОВ «Прокс-М» і ТОВ «Леб-Сервіс», наявних в матеріалах справи (а.с.51- 98), вартість проведених рекламних компаній в місяць визначалась на підставі діючої адресної програми (кількості рекламоносіїв). В свою чергу додатками до вказаних договорів визначались кількість зарезервованих робочих площин рекламних щитів у місяць та вартість такого розміщення.

Однак, подані документи первинного обліку, а саме акти виконаних робіт, на підставі яких здійснювався податковий облік, не відображають в повному обсязі здійснення цих господарських операцій, оскільки не містять відомості про місце розташування рекламних щитів, на яких розміщувалась реклама та не обґрунтовують вартість наданих рекламних послуг.

Крім того в матеріалах справи відсутні взагалі адресні програми до цих договорів, які є обов'язковими, тому що саме адресною програмою сторони за умовами договорів затверджують кількість місць розміщення рекламоносіїв, що використовуються для проведення рекламної компанії із визначенням адресу розташування кожної рекламної конструкції.

Також позивачем не надано доказів виготовлення Контрольних макетів та фотографій фактично розміщених рекламних щитів, які були ним замовлені за цими договорами в підтвердження їх реального існування та розміщення.

Враховуючи вищенаведені обставини, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не законно було включено до податкового кредиту суми на підставі податкових накладних, оскільки позивачем не доведено належними доказами реальності цих рекламних послуг.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесреклампроект" залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2010 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.05.2015 року.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик