Справа № П/808/99/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 рокусправа № П/808/99/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року у справі № П/808/99/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Міркон» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Міркон» 27 грудня 2014 року звернулось до суду з позовом до Запорізької митниці Міндоходів згідно з яким просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у прийнятті митної декларації №112050000.2013.028765 від 30.10.2013 р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000892/1 від 01.11.2013 р.;

- зобов'язати відповідача винести постанову про повернення позивачу зайво сплаченого податку на додану вартість у сумі 21412,50 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення про відмову у прийнятті митної декларації №112050000.2013.028765 від 30.10.2013 року та рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000892/1 від 01.11.2013 року.

У задоволені позову в іншій частині відмовив.

Постанова суду мотивована тим, що встановлені судом обставини справи свідчать про те, що в процесі митного оформлення товару відповідачем було порушено норми митного законодавства.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Посилається на те, що документи які подавались до митного оформлення унеможливлювали визначення митної вартості за ціною договору та містили розбіжності.

Згідно заперечень на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на необґрунтованість доводів відповідача викладених в апеляційній скарзі, просив у її задоволені відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача який заперечував щодо її задоволення перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 17 вересня 2013 року позивачем укладено з товариством з обмеженою відповідальністю «Ентора» договір поставки товару № 04-09-13 від 17.09.2013 року відповідно до умов якого суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності постачальник ТОВ «Ентора» (Росія, М.Новосибірськ) здійснює на користь позивача поставку резисторів захисних типу РЗ-2000-6-6 УХЛ1 згідно з специфікацією №1, яка є невід'ємним додатком №1 до договору. Сума договору складає 1489320,00 російських рублів, у тому числі ПДВ 0%. Сума договору включає в себе вартість виробу тари і упаковки, сертифікат форми СТ-1, експортне митне оформлення. Оплата по договору здійснюється в наступному порядку: 50% передплата від вартості продукції по специфікації протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору; залишкова оплата здійснюється протягом 10 банківських днів з моменту одержання повідомлення про готовність продукції до відвантаження. Товар відвантажується на умовах FСА м. Новосибірськ (Російська Федерація). Товар відвантажувався з наступними супровідними документами: товарно-транспортна накладна (CMR); рахунок-фактура (інвойс); сертифікат якості; сертифікат походження товару Ст-1; експортна вантажно-митна декларація; технічна документація; зведений пакувальний лист із зазначенням ваги нетто і брутто.

Згідно з специфікацією №1 до договору поставки товару №04-09-13 від 17.09.2013 р. та у відповідності з умовами п.1 договору постачальник поставляє, по узгодженим сторонами цінами, резистори захисні типу РЗ-2000-6-6 УХЛ1 для заземлення нейтралі згідно із ТУ 3414-004-10 у кількості 2 штук по ціні 744660,00 рос.руб. на загальну вартість 1489320,00 рос.руб., країна походження товару - Росія, код ТН ВЕД .

Позивачем, через декларанта ПП «СТАТУС БРОК», заявлено до митного оформлення отриманий від ТОВ «Ентора» за вказаним вище договором зазначений товар та подано до відповідача вантажну митну декларацію №112050000/2013/028765 від 30.10.2013 р. та декларацію митної вартості товару від 30.10.2013р.

На підтвердження обґрунтованості заявленої позивачем у декларації митної вартості товарів уповноваженою особою ПП «СТАТУС-БРОК» подано митному органу наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами 112/2012/0000269 від 06.11.2012; міжнародна автомобільна накладна (СМК) №0597317 від 18.10.2013 р.; банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення в іноземній валюті №15 від 09.10.2013 р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка про транспортні витрати б/н від 08.10.2013 р.; рахунок-фактура (інвойс) №3 від 18.10.2013; пакувальний лист без номеру від 18.10.2013; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №204-09-13 від 17.09.2013; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаток №1 від 03.10.2013; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація №1 від17.09.2013; довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (про відсутність за межами України валютних цінностей та майна) - довідка із ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя №338 від 08.10.2013; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару - №2730 від 18.10.2013; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару - №2730 від 18.10.2013; резервна позиція - №915 від 26.07.2001 р.; декларація про походження товару - №3 від 18.10.2013 р.; інші некласифіковані документи - лист ДП «Запоріжжястандарт» №11/5561 від 28.10.2013; паспорт НОМЕР_6 від 18.10.2013; паспорт НОМЕР_7 від 18.10.2013; копія митної декларації країни відправлення - №10609030/181013/0005275 від 18.10.2013 р.; митна декларація - №112050000.2013.028765 від 30.10.2013 р.

Проте, митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а саме:

1) підпунктом 1.1 пункту 21 договору №04-09-13 від 17.09.2013 визначено, що специфікація №1 одночасно є додатком №1 до договору, а до митного оформлення специфікацію №1 від 17.09.2013 та додаток №1 від 03.10.2013 надано окремими документами;

2) в підпункті 2.2 пункту 2 договору №04-09-13 від 17.09.2013 передбачено передплату 50% від вартості продукції протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору (17.09.2013), а фактично передплату здійснено за платіжним дорученням №15 від 09.10.2013, тобто строк передплати не витримано, що суперечить умовам вищезгаданого договору, що не дає змоги однозначно ідентифікувати дану поставку;

3) підпунктом 3.3 пункту 3 договору №04-09-13 від 17.09.2013 передбачено додання до відвантаженого товару сертифікату про походження товару форми СТ-1, який до митного оформлення не надавався;

4) в платіжному дорученні №15 від 09.10.2013 відсутня інформація щодо специфікації по договору або інвойсу за яким здійснюється поставка та передплата, що не дає змоги впевнитись, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару; (зазначено договір)

5) в специфікації №1 від 17.09.2013 зазначено код ТН ЗЕД товару , а в експортній декларації країни відправлення №10609030/181013/0005275 від 18.10.2013 код .

У зв'язку з цим відповідач зобов'язав позивача додатково надати згідно з п.3 ст.53 МКУ наступні документи:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором (угодою, контрактом);

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із повідомленням митного органу про необхідність подання додаткових документів, представник декларанта був ознайомлений 30.10.2013 р. 31.10.2013 р. митному органу було надано додаткові документи:

- договір від 01.04.2013 №П-32-2013 між виробником ТОВ «Болід» і постачальником ТОВ «Ентора»;

- додаток №1 до договору від 01.04.2013 №ГТ32-2013 р. (специфікація №4 від 20.09.2013);

- товарна накладна №3 від 18.10.13 (Ентора - Міркон);

- комерційна пропозиція №813 від 24.07.2013;

- платіжне доручення в іноземній валюті №13 від 19.09.2013 р.;

- сертифікат про походження ф. СТ-1 № КША (2837266) від 18.10.2013;

- товарна накладна №250 від 18.10.2013 (Болід - Ентора);

- висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-326 від 31.10.2013 р. про проведення цінової експертизи зовнішньоекономічного контракту і підтвердження рівня цін на резистор захисний типу РЗ-2000-6-6 УХЛ1 для заземлення нейтральний держави походження Російська Федерація, в якому зазначено, що з урахуванням коньюктури ринку, умов контракту №04-09-13 від 17.09.2013 р. , якості товару і держави походження, контрактна ціна 744660,00 рос.руб. на резистор захисний типу РЗ-2000-6-6 УХЛ1 на умовах поставки РСА (м. Новосибірськ, Російська Федерація) вище ціни на аналогічне обладнання, визначеної ЗТПП згідно комерційної пропозиції ТОВ «БОЛИД», м. Новосибірськ.

30.10.2013 р. відповідачем прийнято рішення про відмову у прийнятті митної декларації №112050000.2013.028765, та 01.11.2013 р. рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000892/1 (а.с.24,28,29).

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач приймаючи спірні рішення діяв не на підставі, та не у межах повноважень та у спосіб, що передбачені митним законодавством України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень про відмову у прийнятті митної декларації №112050000.2013.028765 від 30.10.2013 р. та про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000892/1 від 01.11.2013 р. була наявність в поданих позивачем документах розбіжностей.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №112050000/2013/000892/1 від 01.11.2013 року містить наступні обставини:

заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана, оскільки виявлено, що не заявлені всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у відповідності до вимог п.2) ч.6 ст. 54 МК України;

документи які надані до митного оформлення товару містять ряд розбіжностей, а саме:

1) підпунктом 1.1 пункту 21 договору №04-09-13 від 17.09.2013 визначено, що специфікація №1 одночасно є додатком №1 до договору, а до митного оформлення специфікацію №1 від 17.09.2013 та додаток №1 від 03.10.2013 надано окремими документами;

2) в підпункті 2.2 пункту 2 договору №04-09-13 від 17.09.2013 передбачено передплату 50% від вартості продукції протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору (17.09.2013), а фактично передплату здійснено за платіжним дорученням №15 від 09.10.2013, тобто строк передплати не витримано, що суперечить умовам вищезгаданого договору, що не дає змоги однозначно ідентифікувати дану поставку;

3) підпунктом 3.3 пункту 3 договору №04-09-13 від 17.09.2013 передбачено додання до відвантаженого товару сертифікату про походження товару форми СТ-1, який до митного оформлення не надавався;

4) в платіжному дорученні №15 від 09.10.2013 відсутня інформація щодо специфікації по договору або інвойсу за яким здійснюється поставка та передплата, що не дає змоги впевнитись, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару;

5) в специфікації №1 від 17.09.2013 зазначено код ТН ЗЕД товару , а в експортній декларації країни відправлення №10609030/181013/0005275 від 18.10.2013 код (а.с.24-27).

Між тим, як вірно встановлено судом першої інстанції позивач надавав митному органу платіжні доручення в іноземній валюті або банківських металах №13 від 19.09.2013 р. та №15 від 09.10.2013 р., згідно з якими позивачем сплачено грошові кошти за товар отриманий від ТОВ «Ентора». В яких вказано одержувача коштів - ТОВ «Ентора», сума коштів, яка відповідає укладеному договору, товар за який сплачуються кошти (захисні резістори) та міститься посилання на договір згідно з яким сплачуються кошти (дог. №04-09-13 від 17.09.2013 р.).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказані платіжні доручення є належним доказом сплати коштів за отриманий товар та підтверджують заявлену позивачем митну вартість товару.

Також суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи відповідача відносно того, що вказані платіжні доручення не дають змоги митному органу впевнитись повністю, що це платіжні доручення саме по цій поставці, оскільки в них зазначена сума коштів, яка відповідає укладеному договору, товар за який сплачуються кошти (захисні резістори) та міститься посилання на договір згідно з яким сплачуються кошти (дог. №04-09-13 від 17.09.2013 р.).

Стосовно посилань митного органу на те, що позивачем до митного оформлення в супереч вимогам договору надано специфікацію №1 від 17.09.2013 та додаток №1 від 03.10.2013 окремими документами, суд зазначає, що вказана обставина може свідчити про порушення сторонами умов договору та не може слугувати підставою для виникнення сумнівів щодо заявленої митної вартості товару, за наявності інших документів, що підтверджують заявлену митну вартість.

Щодо доводів митного органу на те, що в специфікації №1 від 17.09.2013 зазначено код ТН ЗЕД товару , а в експортній декларації країни відправлення №10609030/181013/0005275 від 18.10.2013 код 853321000, суд зазначає наступне.

Позивачем на підтвердження походження країни походження товару до матеріалів справи надано сертифікат про походження товару №RUUA від 18.10.2013 р. «Резистор защитный типа РЗ-2000-6-6 УХЛ1 для заземления нейтрали выпускаемых по ТУ 3414-004-10 - 2 шт.», який додатково надавався митному органу та в якому містяться посилання на договір поставки товару №04-09-13 від 17.09.2013 р., рахунок фактуру №3 від 18.10.2013 р.

При цьому у відповідності до п.6.4. Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009р., ратифікованих Верховною Радою України Законом України «Про ратифікацію Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав» (далі - Правила), сертифікат форми СТ-1 оформлюється та видається на одну партію товарів. Під партією товару розуміються товари, які поставляються одночасно за одним або кількома товаротранспортними документами на адресу одного вантажоодержувача від одного вантажовідправника.

Стаття 57 МК України містить вичерпний перелік видів та випадків застосування методів визначення митної вартості товарів. При цьому, основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Отже, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару надано всі передбачені чинним законодавством документи, а митний орган дійшов необґрунтованих висновків про наявність розбіжностей в поданих позивачем документах.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції проте, що при прийнятті рішення про відмову у прийнятті митної декларації №112050000.2013.028765 від 30.10.2013 р. та рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000892/1 від 01.11.2013 р. відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення підлягають скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року у справі № П/808/99/14 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 12 травня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко