Справа № 803/543/13-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 7228/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Ягодинської митниці на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ягодинської митниці та Головного управління Державної казначейської служби у Волинській області про визнання незаконними дій, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та стягнення надмірно сплачених платежів,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП) звернулася до суду з позовом до Ягодинської митниці (далі - Митниця) та Головного управління Державної казначейської служби у Волинській області (далі - ДКС) в якому просила: визнати дії старшого інспектора митного поста Луцьк Ягодинської митниці Бортнік В.В., що полягають у невнесенні запису до графи «Для відміток митниці» ДМВ від 20.11.2012 №205070000/2012/063931, винесенні картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.11.2012 №205070000/2012/00869 (далі - Картка відмови), визначенні причин відмови у прийнятті митної декларації, неприйнятті окремого рішення про коригування митної вартості товарів незаконними; визнати протиправною та скасувати Картку відмови; стягнути із державного бюджету України надмірно сплачену суму податку на додану вартість та ввізного мита на суму 36128,64грн.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що підстава відмови в застосуванні першого методу вказана в Картці відмови є такою, що не передбачена ст.58 МК України, а наявність у відповідача сумнівів щодо достовірності поданих відомостей, а тому, застосування резервного методу, як і будь-якого наступного методу визначення митної вартості є необґрунтованим.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року в справі №803/543/13-а заявлений позов задоволено частково.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила Митниця, яка покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. У поданій апеляційній скарзі вказує, що у разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у декларації зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом, однак ФОП зазначено у митній декларації перший метод визначення вартості товару, незважаючи на чинне рішення митного органу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що митним органом безпідставно не прийнято нового рішення про коригування митної вартості товару, а також не застосовано перший метод визначення ціни такого, оскільки ФОП для цього було надано усі належні документи.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи проте є лише частково вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 03.01.2012 ФОП було укладено контракт №1/2012/NL з компанією Vion Sales West BV (Нідерланди) (далі - ТОВ) про купівлю сала свинного замороженого.

У листопаді 2012 року на митну територію України від експортера - ТОВ на користь одержувача - ФОП поставлено товар, який задекларовано як сало свійських свиней, морожене, бокове в обрізках без шкіри. Без вмісту спецій, солі та інших приправ, без консервування, без харчових добавок, без теплової та кулінарної обробки. Упаковано в поліблоки. Загальна вага нетто 20012кг. Виробник Grolleman Vrieshuis BV (Нідерланди) (є власністю ТОВ), та визначено митну вартість товару за першим методом, виходячи із ціни 0,87 євро/кг (загальна вартість склала 17397,39євро).

19.11.2012 ФОП було відмовлено у митному оформленні товару та видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2012/00868 у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності для попередньої оплати (а.с.10).

Після усунення даних недоліків позивачем 20.11.2012 було повторно подано для митного оформлення й митного контролю товарів та транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон цю ж партію товару та надано відповідачу усі необхідні документи.

Того ж дня позивачу було відмовлено у митному оформлені товару та видано Картку відмови. Підставою для відмови в митному оформленні товару стала невідповідність заповнення графи 44 ВМД «Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 (далі - Порядок), порушення вимог статей 55,64 МК України.

В Картці відмови митний орган роз'яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, а саме: виконання вимог Порядку та внесення в графу 44 митної декларації рішення про коригування митної вартості товарів від 13.11.2012 №205070000/2012/00876/2 (далі - Рішення).

При цьому окремого рішення про коригування митної вартості товару Ягодинською митницею не приймалось.

Згідно зазначеного Рішення митним органом було визначено митну вартість товару, що надійшов на адресу позивача, з використанням шостого (резервного) методу з розрахунку 1,4291євро/кг. (загальна вартість товару склала 19210,44євро).

З метою запобігання псуванню товару та нарахуванню штрафних санкцій за можливий простій автомобіля, який перевозив товар, позивачем 20.11.2012 було подано нову ВМД №205070000/2012/064006, вказавши у графах 12 та 45 митну вартість, розраховану за ціною одиниці товару, наведену у Рішенні. Митне оформлення у цьому випадку проводилось за резервним (шостим) методом.

Однак, не погодившись із такими діями та рішеннями відповідача, ФОП звернулася до суду із цим адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.256 МК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Підстави для відмови у митному оформлені товарів визначені у ч.6 ст.54 МК України, відповідно до якої, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, відповідно до ст.54 МК України, контролюючий орган вправі відмовити в митному оформлені товарів лише у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Як визначено у ч.3 цієї ж статті, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За результатами перевірки правильності визначення митної вартості товарів, яка зазначається декларантом під час здійснення митного оформлення, контролюючий орган вправі прийняти одне з наступних рішень: 1) визнати заявлену декларантом митну вартість; 2) прийняти письмове рішення про коригування митної вартості в порядку визначеному статтею 55 МК України.

Порядок прийняття одного з вищезазначених рішень врегульований «Правилами заповнення декларації митної вартості», які затвердженні Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 (далі - Правила).

Пунктами 2.3, 2.5-2.6 зазначених вище Правил визначено, що запис щодо рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів, учиняється таким чином: якщо за результатами аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадовою особою митного органу встановлено ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, у тому числі невірне визначення митної вартості, або якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів, які підтверджують митну вартість товарів, встановлені підстави для запиту документів, перелік яких визначений частинами третьою та/або четвертою статті 53 Кодексу, посадова особа митного органу у графі «Для відміток митного органу» ДМВ на паперовому носії робить запис про необхідність подання документів для підтвердження митної вартості товарів із складенням переліку таких документів, зазначає час, дату і прізвище, ставить свій підпис та проставляє відбиток особистої номерної печатки.

Якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів посадовою особою митного органу встановлені визначені МК України підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, в основному аркуші ДМВ учиняється запис «Рішення про коригування митної вартості товарів від ____ N ____».

Якщо в митного органу відсутні зауваження щодо заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості, відсутні підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, то в основному аркуші ДМВ учиняється запис «митну вартість визнано».

Таким чином, про прийняте рішення за результатом контролю правильності визначення митної вартості товарів посадова особа митного органу повідомляє декларанта шляхом прославляння одного з записів у графі «Для відмоток митного органу» декларації митної вартості: 1) про необхідність подання документів для підтвердження митної вартості товарів із складенням переліку таких документів; 2) про прийняття рішення щодо коригування митної вартості товарів; 3) про визнання митної вартості.

Отже, рішення про коригування митної вартості носять індивідуальний характер щодо кожної окремої партії товарів, які підлягають митному оформленню, оскільки приймаються за результатом вивчення поданих декларантом документів, перевірки цінової інформації згідно баз даних митної служби тощо. Також при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів контролюючий орган здійснює консультації щодо вибору методу визначення митної вартості в порядку ч.4 ст.57 МК України, а також витребовує необхідні документи шляхом зазначення їх переліку в графі «Для відміток митного органу» декларації митної вартості.

Таким чином, суд апеляційної погоджується з висновками суду першої інстанції, що кожна партія товарів, що підлягає митному оформленню, носить індивідуальний характер, а тому митні органи позбавлені права використовувати раніше прийняті рішення про коригування митної вартості до іншої партії товарів, що в подальшому ввозяться декларантом, оскільки будь-яких винятків з процедури, яка встановлена ч.3 ст.54, ст.55 МК України, законодавство не містить.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вірно виходив з того, що розглянувши подані позивачем до митного оформлення документи, Ягодинська митниця не прийняла одного з рішень, як це передбачено ч.3 ст.53 МК України - про визнання митної вартості товару чи про її коригування, оскільки декларація митної вартості від 20.11.2012 (а.с.20, далі - МД) всупереч положенням Правил не містить жодних відміток митного органу у відповідній графі.

Отже, задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Ягодинською митницею за результатом контролю митної вартості товару поданому ФОП до митного оформлення 20.11.2012 не прийнято рішення про коригування митної вартості або про її визнання, не витребувано у декларанта додаткових документів на підтвердження такої вартості, не проведено процедури консультації щодо вибору методів визначення митної вартості.

Посилання митного органу на Рішення є безпідставним, оскільки таке стосується іншої поставки товару і його використання до спірних відносин чинним законодавством не передбачено.

Більше того, вказане Рішення було скасовано постановою Волинського окружного адміністративного суду від 02 січня 2013 року в справі №2а/0370/3995/12, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2014 року.

В подальшому вказані судові рішення постановою Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2015 року були скасовані лише в частині стягнення надмірно сплачених платежів.

Суд першої інстанції вірно вказав на наявність у митного органу права щодо самостійного визначення митної вартості товарів, однак, це повинно відбуватись із дотриманням чинного законодавства, з використанням повноважень, обґрунтовано, тобто з врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, з врахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

У розглядуваному випадку при прийнятті Картки відмови митним органом в повній мірі не виконані вищезазначені норми.

Крім того, при винесенні картки відмови відповідач повинен був обґрунтувати неможливість застосування інших 5 методів визначення митної вартості товарів.

Ягодинською митницею, як підставу для відмови в прийнятті митної декларації, зазначено: невідповідність заповнення граф 12, 45 митної декларації вимогам ст.53 МК України.

Порядок визначає правила заповнення граф митних декларацій на бланках єдиного адміністративного документа (ЄАД). Так, відповідно до частини другої Розділу II графа 12 митної декларації заповнюється у разі сплати митних платежів або застосування заходів забезпечення їх сплати відповідно до розділу X МК України. У графі зазначається у валюті України сума наведених у графах 45 ЄАД і додаткових аркушів митних вартостей задекларованих товарів. Графа 45 митної декларації заповнюється у разі сплати митних платежів або застосування заходів забезпечення їх сплати відповідно до розділу X Митного кодексу України. У графі зазначається у валюті України митна вартість товару, визначена Декларантом самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, в графах 12, 45 МД від 20.11.2012 позивачем було вказано митну вартість, розрахованою за ціною контракту.

У свою чергу ст.53 МК України визначає перелік документів, що надаються декларантом і підтвердження митної вартості товару, а також перелік документів та випадки у яких ці документи можуть бути витребувані митним органом.

Таким чином, причини відмови у митному оформленні товару з підстав невідповідності граф 12, 45 МД ст.53 МК України, зазначені митним органом в Картці відмови, є необґрунтованими та безпідставними.

Також, на думку апеляційного суду, помилковим є посилання митного органу на те, що ФОП була зобов'язана відобразити Рішення у графі 43 МД, оскільки це рішення стосується іншої поставки товару, що відбувалася 13.11.2012.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Ягодинською митницею за результатом контролю митної вартості товару, поданому позивачем до митного оформлення 20.11.2012, всупереч вимогам МК України не прийнято рішення про коригування митної вартості чи про її визнання, не витребувано у декларанта додаткових документів на підтвердження такої вартості, не проведено процедури консультації щодо вибору методів визначення митної вартості, а тому відповідач протиправно відмовив ФОП у митному оформленні товарів шляхом прийняття Картки відмови.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення надмірно сплачених платежів у розмірі 36128,64грн.

Відповідно до «Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету» діючого на час спірних правовідносин, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за №1097/14364 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/а надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювало оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою та відповідний перелік документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Згідно п.7 «Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справляння яких покладається на митні органи», затвердженого наказом Державної митної служби, Державного казначейства України від 20.07.2007 №611/147, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за №1095/14362, відповідний орган Державного казначейства України на підставі отриманого Висновку митного органу про повернення готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Виходячи з наведеного, нормативними актами встановлений порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, який позивачем не дотриманий, а відтак позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 12 листопада 2014 року в справі №21-491а14 та від 15 квітня 2014 року в справі №21-29а14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання про підставність позовних вимог ФОП щодо визнання протиправною та скасування Картки відмови, а також щодо визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття такої та неприйняття рішення про коригування митної вартості товарів.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права та із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення, то апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а оскаржувану постанову слід скасувати в частині стягнення надмірно сплачених платежів та прийняти нову постанову в цій частині про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року в частині стягнення з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 36128 (тридцять шість тисяч сто двадцять вісім) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки надмірно сплачених платежів скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.І. Мікула

Суддя В.В. Ніколін