Справа № 810/1000/15
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року № 810/1000/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Терлецької О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВасильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про застосування фінансових санкцій Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 09.02.2015 № прийняте з порушенням норм матеріального права, є таким, що суперечить нормам чинного законодавства України та підлягає скасуванню.

В призначений день та час у судове засідання сторони не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Від представника позивача та представника відповідача до суду надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У зв'язку з тим, що сторони розгляд справи просили проводити без їх участі, з огляду на це суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження на основі наявних в матеріалах справи доказів.

Представник позивача в наданому суду клопотанні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував з підстав, викладений у письмових запереченнях на адміністративний позов, у задоволення позовних вимог просив відмовити.

Всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, код за ЄДРПОУ: НОМЕР_2.

З матеріалів справи встановлено, що посадовими особами ГУ ДФС у Київській області 22.01.2015 згідно направлень від 22.01.2015 № 335 та № 336 та у відповідності до наказу ГУ ДФС у Київській області від 31.12.2014 № 104 «Про проведення фактичних перевірок» проведено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1, суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_1 (код НОМЕР_2).

За результатами перевірки складено Акт фактичної перевірки від 22.01.2015 № 0145/1000/22/НОМЕР_2.

В ході проведення перевірки встановлено факт невідповідності готівкових коштів на місті проведення розрахунків в сумі 169, 11 гривень, не здійснено облік готівкових коштів за 21.01.2015 у повній сумі їх фактичних надходжень у Книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) в сумі 250, 03 гривень, порушення вимог Закону України від 13.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено факт реалізації алкогольного напою, коньяк «Романівський», 40 обертів, об'ємом 0, 5 літри, вартістю 99, 00 гривень без марки акцизною податку.

Перевіркою було досліджено Книгу обліку розрахункових операцій на РРО DАТЕСS МР 50 фіскальний номер № та встановлено, що в зареєстрованій КОРО № /р/1 (зареєстровано 27.07.2014 Фастівським відділенням Васильківської ОДПІ) на підставі фіскальних звітних (Z - звітів) № 1827 за 21.01.2015 на суму 250, 03 гривень не здійснено облік зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у розділі 2 графах 5-6.

22.01.2015 у зв'язку із незабезпеченням відповідності готівкових коштів сумі, зазначеній в денному Х-звіті, було складено протокол про адміністративне правопорушення № 6 (Серія АА № 878409) відносно громадянки ОСОБА_3, продавця магазину за адресою: АДРЕСА_1, що належить ФОП ОСОБА_4

За наслідками розгляду матеріалів перевірки Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до ФОП ОСОБА_1 за порушення абзацу 11 частини другої статті 17 Закону України від 13.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», застосовано фінансові санкції на загальну суму 17 000, 00 гривень.

Позивач зазначив, що реалізовував коньяк «Романівський» з марками акцизного податку. Таким чином, не погодившись з вищевказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд його скасувати, що і є предметом даного позову.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що рішення про застосування до позивача фінансових санкцій є правомірним, підстави для його скасування відсутні.

Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України регулюються Законом України від 13.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Згідно зі статтею 16 Закону України від 13.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України від 13.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Положеннями частини першої статті 17 Закону України від 13.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, відповідно до абзацу п'ятнадцятого частини другої статті 17 Закону України від 13.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000 гривень.

Марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів (підпункт 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Згідно з абзацом 2 пунктом 19 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, у разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка контролюючі органи вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію).

Під час розгляду справи судом встановлено, що висновки посадових осіб податкового органу відносно того, що позивач реалізовував алкогольні напої без марок акцизного податку, належними та допустимими доказами не доведено.

Жодних доказів (вилучення товару без марок акцизного податку, фото докази чи контрольна розрахункова операція тощо) на підтвердження факту реалізації позивачем алкогольних напоїв, зокрема, коньяк «Романівський», без марок акцизного податку податковий орган суду не представив.

Крім того, суд частково не погоджується з твердженнями позивача щодо порушення відповідачем під час проведення фактичної перевірки порядку її проведення, передбаченої статтею 80 Податкового кодексу України.

Так, позивач зазначає, що співробітниками податкового органу була здійснена фактична перевірка магазину позивача за відсутності підстав для її проведення та до початку проведення перевірки не було вручено представнику позивача під розписку копії рішення керівника податкового органу про проведення перевірки.

З такими доводами позивача суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копій направлень на перевірку від 22.01.2015 №№ 335 та 336, продавцю магазину позивача - ОСОБА_3, було пред'явлено службове посвідчення та зазначені направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу від 31.12.2014 № 104, про що було проставлено підпис ОСОБА_3

Таким чином, доводи позивача щодо порушення відповідачем під час проведення фактичної перевірки порядку її проведення документально спростовані наданими відповідачем доказами.

Однак, в порушення відповідачем порядку оформлення результатів перевірок, встановлено недотримання посадовими особами відповідача вимог пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України.

Так, у відповідності до вимог пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Згідно з пунктом 86.5 статті 86 Податкового кодексу України, Акт про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Дослідивши Акт фактичної перевірки позивача встановлено відсутність підпису платника податків, тобто позивача, що є порушенням пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України.

Доказів відмови від підписання Акта перевірки з боку позивача матеріали справи не містять.

Крім того, оскаржуване позивачем рішення про застосування фінансових санкцій було винесено з порушенням вимог пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, згідно з яким податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

У зв'язку з тим, що окремим нормативно-правовим актом не передбачений порядок винесення рішення про застосування фінансових санкцій, дане питання регулюється Податковим кодексом України в частині, що не суперечить вимогам законодавства (Інформаційний лист Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 № 375/11/14-14).

Як вбачається з матеріалів справи, дата фактичної реєстрації Акта перевірки - 23.01.2015, в той час як оскаржуване рішення датовано 09.02.2015, тобто є таким, що винесено з порушенням строків, визначених пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України.

В розумінні пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, оскаржуване позивачем рішення від 09.02.2015 № повинно було бути винесено не пізніше 05.02.2015 (десять днів з дня реєстрації (23.01.2015) Акта перевірки), фактично ж рішення про застосування фінансових санкцій винесено 09.02.2015, тобто з порушенням строків.

Крім того, сума штрафу, яка зазначена в оскаржуваному рішенні, має помилку (описку), а саме у цифровому значенні сума штрафу складає 17 000, 00 гривень, а в літерному - п'ять тисяч гривень.

Окрім цього, помилковими є посилання податкового органу в оскаржуваному рішенні на абзац 9 частини другої статті 17 Закону України від 13.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), з огляду на те, що санкція даного абзацу предметно не пов'язана з порушеннями, які встановлені відповідачем під час проведення фактичної перевірки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв'язку з наведеним, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України та є підставами для скасування рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 09.02.2015 № , а тому, адміністративний позов підлягає задоволенню.

В силу пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій та винесення відповідних рішень.

Суд, всебічно та об'єктивно дослідивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 53, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 122, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 09.02.2015 № .

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 копійок.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.