Справа № 814/515/15
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

24 квітня 2015 року Справа № 814/515/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. секретар судового засідання Зощак В.В. розглянувши адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54001

доДержавної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030 Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

проскасування податкового повідомлення - рішення від 15.12.2014року № ,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач, ФОП), відповідно до уточнених позовних вимог, звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі по тексту також - відповідач, ДПІ, контролюючий орган) № від 15.12.2014 року в частині неправомірно застосованої штрафної (фінансової) санкції в сумі 8143,00 грн., за здійснення реалізацію товару, який не обліковується у встановленому законом порядку. В обґрунтування вимог позивач вказав, що ДПІ неправомірно ототожнює нестачу товару (належним чином оприбуткованого) з реалізацією товару, який не облікований у встановленому порядку, оскільки нестача товару (яку можна виявити тільки в разі належного ведення його обліку) виключає його реалізацію саме як не облікованого.

Відповідач позов не визнав, зазначивши про правомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення, яке ґрунтується на обставинах виявлених в процесі перевірки суб'єкта господарювання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 18.03.1997 року та займається діяльністю ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

В листопаді 2014 року ДПІ проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів у барі, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, за результатами якої складено акт №0150/14/29/22/НОМЕР_2 від 01.12.2014 року (далі по тексту також - Акт перевірки).

В Акті зазначено, що в ході перевірки виявлено порушення п.1, п.2, п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі по тексту - Закон), а саме непроведення розрахункової операції через РРО, нероздрукування відповідного розрахункового документа та невидача відповідного розрахункового документа встановленого зразка на повну суму покупки, а також здійснення реалізації товару (цигарок), який не обліковано у встановленому законом порядку, на суму 4071,50 грн..

На підставі Акта перевірки ДПІ 15.12.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 8144,00грн..

Позивач оскаржує це рішення в частині визначення штрафних санкцій в сумі 8143,00 грн. за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Досліджуючи обставини, з якими законодавець пов'язує наявність в діях суб'єкта господарювання інкримінованого йому правопорушення, суд виходить з такого.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі також - Закон) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до ч.8 ст.19 Господарського кодексу України усі суб'єкти господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, виділені на окремий баланс, зобов'язані вести первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи, складати та подавати відповідно до вимог закону статистичну інформацію та інші дані, визначені законом.

З наведеного випливає, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування зобов'язані вести облік товарних запасів за місцем їх зберігання або реалізації.

Статтею 20 Закону встановлено, що до суб'єктів господарювання, які здійснюють реалізацію товарів, що не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

В процесі перевірки на підставі досліджених: Книги обліку розрахункових операцій, контрольних стрічок, накладних на придбаний товар, Книги обліку доходів і витрат встановлено, що суб'єктом господарювання в повній мірі оприбутковано всі придбані товари (цигарок та ін.) та зафіксовано нестачу товару (цигарок). При цьому, на думку контролюючого органу, оскільки перевіркою встановлено нестачу товару (цигарок, що були належним чином оприбутковані в тому числі в Книзі обліку доходів і витрат на підставі накладних та ін.), зазначена обставина вказує на те, що мало місце реалізація товарів, які не обліковані у встановлено законом порядку. При цьому, відповідач не вказав, який порядок обліку товарних запасів порушено позивачем.

Суд погоджується з позицією позивача про те, що встановлення порушення Закону в частині непроведення розрахункової операції через РРО (навіть якщо припустити, що весь товар по недостачі був реалізований не через РРО), не кореспондується з правопорушенням в виді реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Нестача (залишки) товарно-матеріальних цінностей встановлюються за даними бухгалтерського обліку на початок звітного періоду та на певний звітний (поточний) період, що виключає висновок про неведення суб'єктом господарської діяльності обліку товарів.

До документів, що є підставою для оприбуткування (обліку) товару, належать документи щодо походження товару, наприклад: накладні, податкові накладні та товарно-транспортні накладні. Контролюючим органом в ході перевірки підтверджено наявність таких документів та ведення відповідного обліку в Книзі доходів та витрат.

Висновку про реалізацію позивачем необлікованих товарів відповідач дійшов в результаті зафіксованої нестачі цигарок, фактично ототожнивши нестачу товарів з таким порушенням як реалізація товарів, які не обліковані в установленому порядку, тоді як встановити надлишок чи нестачу товарів без їх обліку неможливо. До того ж нестача товару взагалі виключає реалізацію такого товару як необлікованого.

Отже, твердження контролюючого органу про доведення здійснення позивачем реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є помилковим, оскільки виявлена нестача (надлишок) товарів не є свідченням вчинення позивачем вказаного порушення.

Таким чином, відповідач - суб'єкт владних повноважень при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення діяв не на підставі та не в спосіб, що передбачені законами України, без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.12.2014року № в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій в сумі 8143 гривні.

Присудити з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 182 гривні 70 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І. В. Желєзний