Справа № К/9991/4314/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" квітня 2015 р. м. Київ К/9991/4314/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів: головуючого: Штульман І.В. (доповідач), суддів: Заїки М.М., Олексієнка М.М., при секретарі: Борілло Ю.В., за участю: позивача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, а також Кривонос О.М., - представника Служби безпеки (далі - СБ) України, - розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Фінансово-економічної служби СБ України, СБ України, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2011 року, - в с т а н о в и в: У травні 2008 року ОСОБА_5 звернулась в суд з адміністративним позовом до Фінансово-економічної служби СБ України, СБ України, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 21 серпня 2009 року, просила: визнати неправомірною бездіяльність СБ України щодо непроведення розслідування нещасного випадку з покійним ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, і нескладення акту форми НВС-1 (НВС-2) про нещасний випадок з ним; зобов'язати Фінансово-економічну службу СБ України виплатити їй одноразову грошову допомогу в розмірі десятирічного грошового забезпечення, яке отримував ОСОБА_10 на момент смерті. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2009 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність СБ України щодо непроведення розслідування відповідно до вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями СБ України, затвердженого наказом СБ України від 12 грудня 2002 року № 443 (далі - Порядок № 443), стосовно ОСОБА_10 Зобов'язано СБ України провести розслідування відповідно до вимог Порядку № 443 стосовно ОСОБА_10 та за результатами розслідування вирішити питання про виплату ОСОБА_5 одноразової допомоги, передбаченої статтею 29 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25 березня 1992 року № 2229-XII (далі - Закон № 2229-XII). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції встановив, що погіршення стану здоров'я ОСОБА_10 є раптовим і, враховуючи конкретні обставини справи, дійшов висновку, що між його смертю та раптовим погіршенням стану здоров'я, яке мало місце під час виконання ним обов'язків військової служби, наявний причинно-наслідковий зв'язок, а тому ці факти повинні бути детально проаналізовані СБ України в ході проведення службового розслідування, за результатами якого необхідно скласти акт розслідування відповідно до вимог чинного законодавства України. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд керувався тим, що ОСОБА_10 помер у хірургічному відділенні госпіталю Військово-медичного управління СБ України після зробленої йому операції, а це виключає виконання ним обов'язків військової служби на час смерті. Позивач ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2011 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2009 року. Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, вислухавши пояснення позивача та її представника, а також пояснення представника СБ України, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково. Відповідно до частини 1 статті 29 Закону № 2229-XII (у редакції, чинній на час смерті ОСОБА_10) в разі загибелі військовослужбовця СБ України у зв'язку з виконанням службових обов'язків сім'ї загиблого або його утриманцям виплачується одноразова допомога у розмірі десятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, яку він займав, і призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника в розмірі місячного посадового окладу. Пунктом 1.1 Порядку № 443 (у редакції, чинній на час смерті ОСОБА_10) визначено, що цей Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, які сталися із співробітниками-військовослужбовцями і військовослужбовцями строкової служби (далі - військовослужбовці), поширюється на підрозділи Центрального управління, регіональні органи, органи військової контррозвідки, військові частини, навчальні та інших заклади СБ України (далі - підрозділи, органи, заклади СБУ) під час виконання обов'язків військової служби. Згідно пункту 1.2 Порядку № 443 розслідуванню підлягають раптове погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, іонізуючим випромінюванням, а також ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один чи більше робочих днів, а також смертельні випадки з військовослужбовцями при виконанні обов'язків військової служби (далі - нещасні випадки). З пункту 1.3 цього Порядку вбачається, що за результатами розслідування складається акт про нещасний випадок за формою НВС-1. За змістом пункту 1.5 Порядку № 443 нещасні випадки, що сталися під час виконання обов'язків військової служби внаслідок раптового погіршення стану здоров'я військовослужбовців (серцевої недостатності, інсульту тощо), розслідуються відповідно до цього Порядку, і про них складається акт за формою НВС-1 за умови, що погіршення стану здоров'я сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, а робота, що виконувалася, була протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку. З пункту 1.7 Порядку № 443 вбачається, що за результатами розслідування не складається акт за формою НВС-1 про нещасні випадки, що сталися з військовослужбовцями, зокрема, у разі природної смерті, за винятком випадків, зазначених у пункті 1.5 цього Порядку, або самогубства, що підтверджені висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури. Водночас, пунктом 1.8 цього Порядку передбачено, що якщо за результатами роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою НВС-1, то про такий нещасний випадок складається акт про нещасний випадок за формою НТВС. За змістом пункту 2.4 Порядку № 443 комісія з розслідування нещасного випадку зобов'язана протягом трьох діб, зокрема, з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, визначити, пов'язаний чи не пов'язаний цей випадок з виконанням службових завдань, дотриманням визначених нормативними документами технологічних процесів, розпоряджень начальників (підпункт «в»); Підпунктом «а» пункту 3.1 Порядку № 443 передбачено, що спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки із смертельним наслідком. За змістом пункту 3.2 Порядку № 443 про нещасний випадок із смертельним наслідком і випадок смерті начальник підрозділу, органу, закладу СБУ, де він стався, зобов'язаний негайно скласти повідомлення про нещасний випадок та доповісти керівництву СБ України, в ІПН та ОП, а також сповістити про це орган військової прокуратури за місцем виникнення нещасного випадку. Зазначене повідомлення надсилається також у разі, якщо смерть потерпілого настала внаслідок нещасного випадку, що стався раніше. Спеціальне розслідування щодо цього випадку здійснюється в установленому порядку з використанням матеріалів раніше проведеного розслідування. Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 3.3 Порядку № 443 нещасні випадки, зазначені в пункті 3.1 цього Порядку, належать до надзвичайних подій у СБ України. Спеціальне розслідування цих випадків проводиться комісією, яка призначається наказом керівництва СБ України. Крім того, згідно пункту 4 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 (далі - Порядок № 1112; у редакції, чинній на час смерті ОСОБА_10), проводиться розслідування та ведеться облік нещасних випадків, професійних захворювань, що сталися з особами, які відповідно до законодавства про працю працюють за трудовим договором (контрактом) у військових частинах (підрозділах) або на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління Міноборони, МВС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Державного департаменту з питань виконання покарань, МНС. За змістом пункту 40 Порядку № 1112 спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки із смертельними наслідками. Відповідно до змісту пункту 46 Порядку № 1112 спеціальна комісія зобов'язана визначити чи пов'язаний цей випадок з виробництвом. З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судами попередніх інстанцій, що ОСОБА_10 з 6 березня 1998 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, - моменту виключення його, як начальника підрозділу, зі списків особового складу в зв'язку зі смертю (наказ першого заступника Голови СБ України від 14 листопада 2006 року № 1762-ос «По особовому складу»), проходив військову службу в СБ України. Підполковник ОСОБА_10 був відсутній на роботі 23 жовтня 2006 року (один день), а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у хірургічному відділенні госпіталю Військово-медичного управління СБ України після зробленої йому операції. У випадку з покійним ОСОБА_10 жоден акт про нещасний випадок не складався. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 перебував у шлюбі з позивачем ОСОБА_5 (свідоцтво про одруження НОМЕР_1, видане 19 червня 2002 року). 9 червня 2007 року ОСОБА_5 звернулась до СБ України із заявою про виплату одноразової допомоги в розмірі 384000 гривень і 2 липня 2007 року Фінансово-економічна служба СБ України роз'яснила (вих. № 21/5-М-17) позивачеві порядок виплати такої допомоги. У відповідь на заяви ОСОБА_5 від 2 жовтня 2007 року та від 18 грудня 2007 року, Управління роботи з особовим складом СБ України своїм листом від 27 грудня 2007 року (вих. № 11/1/2-м-26/64) повідомило позивача про відсутність правових підстав для проведення розслідування та складання акту про нещасний випадок. Однак, як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи копії рапорту начальника 5 управління Департаменту оперативно-технічного забезпечення (далі - ДОТЗ) СБ України Ніколаєва С. - 23 жовтня 2006 року о 7 годині 20 хвилин підполковник ОСОБА_10 зателефонував на мобільний телефон начальника 1 відділу 4 служби 5 управління ДОТЗ СБ України підполковника ОСОБА_12 та повідомив про погане самопочуття (можливе отруєння) і той дав йому вказівку звернутись у поліклініку СБ України. Виконуючи розпорядження підполковника ОСОБА_12, близько 9 години 30 хвилин підполковник ОСОБА_10 поставив першого до відома, що його доставлено у госпіталь СБ України. Довідка Київської міської станції швидкої медичної допомоги та медицини катастроф від 3 вересня 2007 року № 4010 підтверджує, що ОСОБА_10 був доставлений до госпіталю Військово-медичного управління СБ України з діагнозом «холецистопанкреатит в стадії загострення». Начальник Військово-медичного управління СБ України у листі від 24 липня 2009 року (вих. № 20/2065) стверджує, що у жовтні 2006 року ОСОБА_10 на лікарняному не перебував. О 10 годині 10 хвилин 23 жовтня 2006 року його було доставлено лікарською бригадою Київської міської станції швидкої медичної допомоги та медицини катастроф до хірургічного відділення госпіталя зазначеного управління СБ України. За виплатою одноразової грошової допомоги до СБ України, окрім позивача, ніхто не звертався. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправну бездіяльність СБ України, що полягає в непроведенні службового розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_10, і нескладенні акту службового розслідування, оскільки погіршення стану здоров'я останнього було раптовим, між смертю та раптовим погіршенням стану здоров'я, яке мало місце під час виконання ним обов'язків військової служби, наявний причинно-наслідковий зв'язок, та вважає, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2009 року прийнята відповідно до вимог чинного законодавства і скасована постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2011 року помилково. Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 КАС України, суд, - у х в а л и в: Касаційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2011 року - скасувати. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Фінансово-економічної служби Служби безпеки України, Служби безпеки України, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - залишити в силі. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України. Головуючий: Штульман І.В. Судді: Заїка М.М. Олексієнко М.М.