Справа № 2а-10221/12/1370
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року Справа № 876/2747/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Костів М.В.

судді Запотічний І.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БК ДОБРОБУТ» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2013р. по справі № 2а-10221/12/1370 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БК ДОБРОБУТ» до ДПІ в Пустомитівському районі Львівської області ДПС про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

04.12.2012 позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до ДПІ в Пустомитівському районі Львівської області ДПС, в якому просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в Пустомитівському районі Львівської області ДПС № від 19.10.2012 року. Позов мотивує необґрунтованістю висновку ДПІ про відсутність у контрагента позивача необхідних умов для відповідної господарської діяльності, а саме основних фондів, транспортних засобів, що свідчить про неможливість самостійно здійснювати фінансово-господарську діяльність. Контрагент був зареєстрований у встановленому порядку та мав свідоцтво платника ПДВ; суми податку підтверджуються належного оформленою податковою накладною. Вважає, що підставою для включення витрат до податкового кредиту є податкова накладна, видана під час надання послуг з виготовлення вікон.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, позивач подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області Державної податкової служби проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «БК ДОБРОБУТ» щодо неподання (несвоєчасного подання) податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2011 року. За результатами перевірки складено акт від 01.10.2012р. №563/1520/30993829 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2012, згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 75 561,00 грн., в тому числі 50 374,00 грн. - основний платіж, 25 187,00 грн. - штрафна санкція.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно з актом №ОУ-0000001 здачі-приймання робіт (надання послуг) Товариство з обмеженою відповідальністю «Добробут Левандівки» (правонаступником якого є позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БК ДОБРОБУТ», згідно довідки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) замовило у Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія АРТ ГРУП» послуги з виготовлення вікон. Загальна вартість замовлення (виконаних робіт) складає - без ПДВ 251 867,50 грн., ПДВ 20% - 50 373,50 грн., з ПДВ - 302 241,00 грн. З акта перевірки вбачається, що по звітності за липень 2011 року ТзОВ «БК ДОБРОБУТ» відобразило податковий кредит по ТОВ «Будівельна компанія АРТ ГРУП» на загальну суму ПДВ 50 373,50 грн. В ході перевірки позивача податковий орган використав акт ДПІ в Печерському районі м. Києва №943/22-3/37241554 від 19.04.2012 року про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Будівельна компанія АРТ ГРУП» за період з 2010 року-лютий 2012 року. Фактичний вид діяльності та проведення операцій, що підлягають ліцензуванню ТОВ «Будівельна компанія АРТ ГРУП» не надається можливим, оскільки підприємством не надано до перевірки первинні документи, підтверджуючи здійснення фінансово-господарської діяльності, загальна чисельність працюючих на підприємстві відповідно до баз даних ДПІ в Печерському районі м. Києва 1 особа, встановити наявність основних засобів, виробничих та складських приміщень, наявність транспортних засобів не є можливим. Таким чином, при перевірці ТОВ «Будівельна компанія АРТ ГРУП» за період з серпня 2010 року по лютий 2012 року не доведена реальність операцій, не підтверджується реальність часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, виробничо - складських приміщень та іншого майна (технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і (транспортних засобів), які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва-підприємцями. Господарською діяльністю в розумінні п. 14.1.36. ст. 14 ПК України є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно п. 138.4. ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Відповідно до п.п. 138.2. ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

За приписами п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

- придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

- придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

- отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

- ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Згідно п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення було прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено. За таких обставин апеляційний суд вважає, що вимоги є необґрунтованими, а у апеляційній скарзі слід відмовити повністю.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БК ДОБРОБУТ» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2013р. по справі № 2а-10221/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

Костів М.В.