Справа № 157/122/15-а 2-а/157/9/15
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Справа № 876/3326/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді Каралюса В.М.,
суддів: Затолочного В.С., Костіва В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області на постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області (далі УПФУ), в якому просив визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача в частині відмови в перерахунку розміру щомісячної пенсії у розмірі 40% (% до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність); зобов`язати відповідача здійснити перерахунок додаткової пенсії у розмірі 40% і провести її виплату; після проведення відповідних перерахунків додаткової пенсії у розмірі 40 % стягнути з відповідача не донарахованої та невиплаченої пенсії та додаткової пенсії за встановлений законодавством період.
Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано дії УПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, неправомірними. Зобов`язано УПФУ провести перерахунок з врахуванням виплачених сум починаючи з 04.08.2014 року та виплачувати ОСОБА_1 , як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС щомісячно додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі, визначеному пп. 1 п. 13 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року.
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржуване рішення постановлено із порушенням норм матеріального і процесуального права, просить таке скасувати і прийняти нове, яким в позові відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що так як інвалідність позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї «Тоцькі лагеря», він відноситься до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не до учасників ліквідації аварії на Чорнобильскій АЕС категорії 1.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В силу норми ст.11 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.
Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу у передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу), визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.
Згідно ст.10 цього Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців , працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Для встановлення пільг і компенсацій постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи зазначеним особам ст.14 Закону визначено чотири категорії. Зокрема, до цих категорій належать: 1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; 2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2; 3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій; постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.
За ч.3 цієї статті Закону громадяни, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, належать до категорії 1, або 2, або 3. Порядок визначення цих категорій встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з експертного повторного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС №7856-9497 від 21 листопада 2006 року, позивач хворіє і його захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї «Тоцькі лагеря».
Згідно листа завідуючої відділенням експертизи цієї комісії від 29 листопада 2006 року №7881, у раніше виданому йому експертному висновку від 30 травня 1995 року за №756 помилково було зазначено, що його хвороба пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС. Така помилка була допущена під час друкування вказаного висновку.
Як вбачається з довідки Волинської обласної МСЕК серії ВЛН №054115, виданої на підставі її акту за №34 від 10 січня 2007 року, позивачу довічно встановлено другу групу інвалідності, причина захворювання якої пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї «Тоцькі лагеря».
Львівською облдержадміністрацією 08 травня 1996 року йому видано посвідчення громадянина постраждалого внаслідок Чорнобильскої катастрофи категорії 1 серії НОМЕР_1 , а 23 вересня 1997 року - вкладку до нього за НОМЕР_2, згідно якої він ще є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС.
Крім цього, 16 січня 2006 року управлінням праці, соціальних питань Камінь-Каширської райдержадміністрації позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_2 , згідно якого він є інвалідом 11 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
Відповідно до п.2 Порядку віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи, затвердженого постановою КМ України від 02 грудня 1992 року №674 (далі - Порядок 2), такі громадяни відносяться: до категорії 1 - інваліди з числа учасників ліквідації ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з відповідною аварією, випробуванням або військовим навчанням, а також хворі на променеву хворобу внаслідок участі у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; до категорії 2 - учасники випробувань ядерної зброї в атмосфері, бойових радіоактивних речовин і учасники військових навчань із застосуванням такої зброї та ліквідації наслідків ядерних аварій; до категорії 3 - особи, які складали ядерні заряди і здійснювали на них регламентні роботи для проведення відповідних випробувань і військових навчань, брали участь у підземних випробуваннях ядерної зброї, а також ті, які переопромінились при охороні ядерних полігонів під час випробувань (якщо їх не віднесено до категорії 1).
Згідно п.4 цього Порядку, особам зазначеним у його пункті 2, видаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідної категорії на підстві довідки, що підтверджує їх участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, виданої відповідною військовою частиною або Центральним військовим архівом Співдружності Незалежних Держав.
Відповідачем не заперечується участь позивача в 1954 році під час проходження військової строкової служби у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї. Його інвалідність пов`язана із його участю у військових навчаннях із застосуванням такої зброї. Дані обставини підтверджені вищезазначеними доказами (посвідченням інваліда 11 групи, експертним висновком, довідкою МСЕК).
Виходячи із встановлених обставин, системного аналізу п.п.1, 2, 3 ч.1, ч.3 ст.14 Закону, п.п.2, 4, 6 Порядку 2, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач як громадянин, який брав участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, належить до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а з врахуванням його інвалідності, її причинного зв`язку, віднесений до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) із числа вказаних учасників.
Підтвердженням цього є видане йому Львівською облдержадміністрацією 08 травня 1996 року посвідчення громадянина постраждалого внаслідок Чорнобильскої катастрофи категорії 1 серії НОМЕР_1 , а 23 вересня 1997 року - вкладку до нього за № НОМЕР_3 , згідно якої він ще й учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС.
За умови відсутності у позивача вказаної інвалідності він за встановлених обставин та чинного законодавства належав би до постраждалих категорії 2, якими є учасники ліквідації згаданої аварії.
Відповідно до п.п.1 п.13 Порядку 1 особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і є інвалідами 2 групи, на даний час (27 лютого 2015 року) щомісячно виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 379,6 грн., а для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою з числа інвалідів 11 групи - у розмірі 227,76 грн. Віднесення відповідачем позивача до групи «інших» інвалідів є неправильним. До цієї групи не належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або прирівняні до них особи.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності зобов`язання відповідача провести перерахунок позивачу як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС з врахуванням виплачених сум додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі визначеному п.п.1 п.13 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23 листопада 2011 року з врахуванням шестимісячного строку звернення до суду з адміністративним позовом починаючи з 04 серпня 2014 року.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 лютого 2015 року у справі № 157/122/15-а без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя В.М. Костів