Справа № 2а-11670/10/2670
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 травня 2015 року № 2а-11670/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщук І.О., розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали в письмовому провадженні

за позовом Національного комплексу "Експоцентр Україна"

до Державної фінансової інспекції у Київській області

за участю Прокуратури м. Києва

про визнання протиправним та часткове скасування вимоги.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний комплекс "Експоцентр України" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Контрольно-ревізійного управління в Київській області про визнання протиправними та скасування п. 2, п. 4, п. 6, п. 8, п. 9, п. 12, п. 13 вимоги № 16-16/486 від 01.06.2010 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2011 р. у справі № 2а-11670/10/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012 р., позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано п.2, п. 4, п. 6, п.12, п. 13 Вимоги Контрольно-ревізійного відділу в м. Васильків і Васильківському районі про усунення виявлених порушень від 01.06.2010 р. № 16-16/486. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.06.2014 р. касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Київській області задоволено частково, скасовано зазначені рішення суду першої та апеляційної інстанцій, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.08.2014 р. зазначену справу прийнято до провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зі сторони Позивача відсутні порушення вимог законодавства, а вимога Контрольно-ревізійного відділу у м. Васильків і Васильківському районі про усунення виявлених порушень від 01.06.10 р. № 16-16/486, є протиправною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що відповідач необґрунтовано зробив висновок про нецільове використання бюджетних коштів.

Позивач підтримав позивні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в письмовому запереченні зазначає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та зазначає, що оскаржувана вимога про усунення виявлених порушень надіслана позивачу на підставі акту ревізії від 19.05.2010р. №16-31/45 та з метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення в подальшому, керуючись п. 7 ст. 10 Закону України "Про державну контроль-ревізійну службу в Україні", в зв'язку з чим просив відмовити в задоволенні позову повністю.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

В матеріалах справи містяться заперечення на позовну заяву, в яких відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, з підстав того, що під час ревізії було встановлено ряд порушень, а тому на думку відповідача позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судове засідання представник Прокуратури м. Києва не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.8 Плану контрольно-ревізійної роботи Контрольно-ревізійного відділу в м. Васильків і Васильківському районі на I квартал 2010 року та за доручення Генеральної прокуратури України від 19.03.2010 року, звернення ДУС від 19.03.2010 року та на підставі направлень на проведення ревізії, виданих КРВ в м. Васильків і Васильківському районі, ревізійною групою проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності у Національному комплексі «Експоцентр України» (далі НК «Експоцентр України», Експоцентр, Установа) за період з 01.01.2008 по 01.03.2010 року.

За результатами проведеної ревізії складено Акт від 19.05.2010 р. №16-31/45 (надалі по тексту Акт).

Не погоджуючись з висновками Акту Позивачем було подано заперечення, за результатами розгляду заперечення Відповідачем надіслано на адресу позивача Висновки від 26.05.2010 р. №16-15.

За результатом перевірки Відповідачем було винесено Вимогу №16-16/486 від 01.06.2014 р. про усунення виявлених порушень, зокрема, наступні вимоги: П. 2. вжити заходів та забезпечити відшкодування на користь Експоцентру недоотриману плату в сумі 1 645 945,17 грн. за оренду нерухомого державного майна, що виникла внаслідок заниження ставки орендної плати, з яких 411 486,29 грн. перерахувати до Державного бюджету України; П.4. Перерахувати до Державного бюджету кошти в сумі 6 886 965,11 грн., як частку орендної плати за передачу в користування нерухомого державного майна за прихованими договорами оренди. Відобразити кредиторську заборгованість за не перерахованою часткою від надходжень (нарахувань) орендної плати за нерухоме державне майно до Державного бюджету; П.6. Перерахувати до Державного бюджету України кошти в сумі 194 935,10 грн., отриманих Експоцентром за КПКВ 0301410 "Фінансова підтримка Національного комплексу "Експоцентр України" на оплату електроенергії, внаслідок завищення потреби.; П.8. Вжити заходів та забезпечити відшкодування коштів в сумі 34 555, 54 гривень, перерахованих Експоцентром на проведення відновлювального ремонту автомобіля Тойота Камрі д/н НОМЕР_1, за рахунок особи, винної у пошкодженні автомобіля у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133 - 135 Кодексом законів про працю України. Відобразити дебіторську заборгованість за невідшкодованою вартістю проведеного відновлювального ремонту автомобіля; П.9. Вжити заходів та забезпечити відшкодування коштів в сумі 18092, 79 гривень, перерахованих Експоцентром ОСОБА_3 по претензійному листу від 20.03.2008 року. В іншому випадку стягнути кошти з винної особи у порядку та розмірах, встановлених ст.ст.133-135 Кодексом законів про працю України. Відобразити дебіторську заборгованість за незаконно перерахованою сумою; П.12. Вжити заходів та забезпечити відшкодування незаконно відшкодованих витрат на відрядження працівникам НК "Експоцентр України" в загальній сумі 223,40 грн. Відобразити дебіторську заборгованість за неповернутою підзвітною сумую. В іншому випадку стягнути з особи, винної у зайвих грошових виплатах кошти у порядку та розмірах, встановлених, ст.ст. 133-136 Кодексом законів про працю України; П.13. Зменшити кредиторську заборгованість по відшкодуванню витрат на відрядження генеральному директору НК "Експоцентр України" ОСОБА_4 на загальну суму 1 984,65 грн.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" (який на час проведення ревізії), головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно ст.10 вищезазначеного Закону " (який на час проведення ревізії), та відповідно до п.2.2 Положення про Контрольно-ревізійні управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі; зупиняти операції з бюджетними коштами у випадках, передбачених законом; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів; проводити у суб'єктів господарювання, які мали правові відносини з підконтрольною установою, зустрічні звірки з метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підконтрольної установи.

Згідно з частиною 5 статті 2 вказаного Закону інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Пунктом 3 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, встановлено, що акт ревізії - документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

В частині щодо скасування пункту 2 Вимоги в частині вжити заходів та забезпечити відшкодування на користь Експоцентру недоотриману плату в сумі 1 645 945,17 грн. за оренду нерухомого державного майна, що виникла внаслідок заниження ставки орендної плати, з яких 411 486,29 грн. перерахувати до Державного бюджету України, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між Позивачем (Орендарем) та наступними контрагентами були укладені наступні договори оренди: з Благодійним фондом ОСОБА_6 (Орендар) укладено Договір оренди №01014/5-А від 01.04.1999 року; з ТОВ «Євроелектрокомплект» (Орендар) укладено Договір оренди №20/2-А від 29.03.2002р.; з Українською універсальною товарною біржею (Орендар) укладено Договір оренди №43006/1-А від 31.12.1998 р.

В матеріалах справи містяться додаткові угоди, які були укладені з вищезазначеними контрагентами, дані додаткові угоди не були погодженні з Фондом державного майна України та відсутні дані про погодження, наприклад, основного Договору оренди №20/2-А від 29.03.2002р. з орендарем ТОВ «Євроелектрокомплект».

По інших укладених договорах оренди нерухомого державного майна НК «Експоцентр України», в тому числі з Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (договір №005/1-а від 21.09.2000 року - термін дії до 31.12.2005 року - пролонгований за процедурою умовчування), Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейдленд» (договір №27/1-а від 05.02.2002 року - термін дії до 31.12.2005 року - пролонгований за процедурою умовчування), Українсько-Британським спільним підприємством «Комора» (договір №51025/7-а від 01.03.1999 року - термін дії до 31.12.2005 року - пролонгований за процедурою умовчування), Фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 (договір №030-11/13-а від 05.05.1999 року - термін дії до 31.12.2005 року пролонгований за процедурою умовчування), ТОВ «Мартен група» (договір №03015/1-а від 01.03.1999 року - термін дії до 31.12.2006 року, пролонгований за процедурою умовчування), ПП «Енерготехнік» (договір №24/11-а від 10.10.2000 року - термін дії до 31.12.2005 року, пролонгований за процедурою умовчування), ТОВ «ТД «Омега-Київ» (договір №34/1-а від 05.02.2003 року термін дії до 31.12.2007 року, пролонгований за процедурою умовчування), Фізична особа ОСОБА_8 (договір №41/19-а від 23.07.2001 року (термін дії до 31.12.2005 року, пролонгований за процедурою умовчування), ТОВ «Аґрус» (договір №43081/26-а від 20.07.1999 року - термін дії до 31.12.2005 року, пролонгований за процедурою умовчування), ТД «Зварювання» (договір №43094/19-а від 01.03.1999 року - термін дії до 31.12.2005 року, пролонгований за процедурою умовчування), Фізична особа ОСОБА_9 (договір №98/7-а від 08.06.2001 року - термін дії договору до 31.12.2006року, пролонгований за процедурою умовчування), ТОВ «СК- Експо» (договір №43111/15-а від 01.03.1999 року, термін дії до 31.12.2005 року, пролонгований за процедурою умовчування), Фізична особа ОСОБА_10 (договір №00/23-а від 01.11.2001 року, термін дії до 31.12.2002 року, пролонгований за процедурою умовчування) та інші - виявлено аналогічні порушення.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", в редакції, яка діяла на момент укладання Договорів та передачі приміщень в оренду, державні підприємства могли бути орендодавцями нерухомого майна, що є загальнодержавною власністю (незалежно від його площі), лише з дозволу Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди державного майна є об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна.

Як встановлено ст. ст. 10, 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди та здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 р. N 786, в редакції, яка діяла на дати укладання Договорів та передачі приміщень, розмір орендної плати встановлюється договором оренди між орендодавцем та орендарем, а у випадку, якщо орендодавцем нерухомого майна (будинку, споруди, приміщення) є державне підприємство, розмір орендної плати погоджується з Фондом державного майна України (його регіональним відділенням або представництвом).

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні Договорів сторонами не була отримана згода Фонду державного майна України або його регіонального відділення на передачу приміщення в оренду (продовження дії договорів), з вказаними органами також не погоджувався розмір орендної плати.

Суд звертає увагу, що вищезазначені договори, які містяться в матеріалах справи, строк дії договорів був пролонгований до 31.12.2007 р.

Статтею 118 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" передбачено, що у 2007 році передача в оренду державного майна здійснюється виключно на конкурсних засадах. Орендна плата за державне майно визначається відповідно до її ринкової вартості у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Договори оренди державного майна, укладені до 1 січня 2007 року, у шестимісячний термін підлягають обов'язковому перегляду відповідно до встановленої норми.

У порушення зазначеної норми закону Позивачем не переглянуті (не розірвані) договори оренди.

Крім того, в порушення ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" надання в оренду майна здійснювалося без погодження з Фондом державного майна України (або його регіональним підрозділом) та в порушення п. 4.4 Положення про Національний комплекс "Експоцентр України" здійснювалося без погодження з Державним управлінням справами.

Не була здійснена експертна оцінка майна, не переглянуті в сторону збільшення орендні ставки, визначені Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 4.10.1995 року, в залежності від використання орендарем державного майна за цільовим призначенням.

Під час здійснення ревізії були досліджені 27 договори оренди державного майна, укладених з Позивачем, загальна площа будівель і споруд, переданих в оренду установою, згідно договорів, становить 5461,51 кв.м. З досліджених договорів 12 припинили свою дію, а 15 залишились діючими.

В матеріалах справи відсутні докази проведення позивачем конкурсних заходів щодо надання в оренду майна, також відсутні докази того, що договори були розірвані та змінено розмір оплати.

КРУ вважає, що Позивачем не вжиті належні заходи щодо внесення змін до цих договорів в частині зміни ставок, визначених Методикою № 786 перед орендарями, не здійснена експертна оцінка майна, оренда здійснювалась не на конкурсних засадах, що призвело до порушення вимог чинного законодавства та недоотримання орендної плати.

Відповідно до припису Генеральної прокуратури України №07/2/1-223 від 01.07.2010 року Комплекс було зобов'язано переглянути укладені договори та перерахувати до державного бюджету кошти, у розмірі 411,4 тис.грн.

Як свідчать матеріали справи та не спростовується позивачем, доказів, які б свідчили про погодження з Фондом державного майна або його регіонального відділення на передачу приміщення в оренду (продовження дії договорів) з вказаними органами не надано позивачем суду, також не погоджувався розмір орендної плати, що в свою чергу свідчить, що позивачем не вживалися дії по виконанню припису Генеральної прокуратури України №07/2/1-223 від 01.07.2010 року та вищезазначених норм права.

В матеріалах справи містяться листи, які позивач надіслав на адресу Фонду державного майна України про погодження розрахунку плати за базовий місяць січень 2007 р., проте протягом 1999 року по липень 2007 року позивачем не вчинялись дії по погодженню передачі та продовження дії договорів та розмір орендної плати.

Суд звертає увагу, що вищезазначені листи були надіслані протягом липня - вересня 2007 року, що в свою чергу свідчить, що позивачем всупереч вимогам законодавства до 01 січня 2007 року не вживалися заходи, щодо перегляду цін за договорами оренди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо скасування пункту 2 Вимоги в частині вжити заходів та забезпечити відшкодування на користь Експоцентру недоотриману плату в сумі 1 645 945,17 грн. за оренду нерухомого державного майна, що виникла внаслідок заниження ставки орендної плати, з яких 411 486,29 грн. перерахувати до Державного бюджету України, не підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог щодо скасування п.4. Вимоги в частині перерахувати до Державного бюджету кошти в сумі 6 886 965,11 грн., як частку орендної плати за передачу в користування нерухомого державного майна за прихованими договорами оренди. Відобразити кредиторську заборгованість за не перерахованою часткою від надходжень (нарахувань) орендної плати за нерухоме державне майно до Державного бюджету, суд зазначає наступне.

Між НК «Експоцентр України» було укладено договір від 26.02.2009 року №5-4 з ТОВ «ЕКСАР» на зберігання майна за адресою м. Київ, пр-т Академіка Глушкова,1, відповідно умов договору «Поклажодавець» передав зберігачеві на відповідальне зберігання майно. Передача майна підтверджена актом прийому-передачі майна від 01.03.2009 року, в якому зазначено що на відповідальне зберігання передано меблі, станки та оргтехніка. Майно, передане на відповідальне зберігання, обліковується по обліку на позабалансовому рахунку 02 (активи на відповідальному зберіганні). За період з 26.02.2009 по 01.03.2010 майно, яке перебуває на відповідальному зберіганні, «Поклажодавцеві» не передавалось. Термін зберігання, з урахуванням внесених змін відповідно додаткової угоди №1 від 17.02.2010 року продовжено до 28.02.2011 року. Відповідно кошторису на зберігання майна ТОВ «ЕКСАР» використовує приміщення будівлі №39 НК «Експоцентр України», планова вартість послуг з врахуванням ПДВ складає 7391,74 гривень. За період з 01.03.2009 по 01.03.2010 нараховано та надійшло коштів за зберігання майна в загальній сумі 88700,88 гривень.

Під час ревізії було здійснено фактичне обстеження використання приміщень, встановлено, що в приміщенні будівлі №39 фактично розташовано офіс ТОВ «ЕКСАР». Таким чином, умови укладеного договору на зберігання майна від 26.02.2009 року №5-4 не виконується ні НК «Експоцентр України», ні ТОВ «ЕКСАР», приміщення, в якому передбачено зберігання майна, всупереч вимогам статей 936, 938, 943, 948 Цивільного Кодексу України, «Поклажодавець» - ТОВ «ЕКСАР» використовує для здійснення своєї фінансово-господарської діяльності та безперешкодно користуються майном, яке передане на зберігання «Зберігачу» і яке знаходиться в приміщенні будівлі №39, тобто фактично орендує приміщення. Тому керівництвом НК «Експоцентр України» в порушення вимог ст.5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п.4.4 Положення про Національний комплекс «Експоцентр України» укладено з ТОВ «ЕКСАР» договір на зберігання майна, тоді як договір оренди державного майна мав укладатись Фондом Державного майна України або його регіональним підрозділом.

По умовах договору зберігання від 26.02.2009 року №5-4 ТОВ «ЕКСАР» сплачено 88700,88 гривень. Враховуючи те, що ст. 118 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" передбачено, що передача в оренду державного майна здійснюється виключно на конкурсних засадах, ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендодавцями державного майна має виступати Фонд державного майна України або його регіональний підрозділ (оскільки нерухоме державне майно, яке перебуває в оперативному управлінні НК «Експоцентр України» вже передане в оренду, площа якого перевищує 200 кв.м.), а плата по договору зберігання не нижче розрахункового розміру орендної плати, визначеної відповідно до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 4 жовтня 1995 р. №786 - встановлено недоотримання державним бюджетом коштів по договору зберігання по якому фактично передано в оренду приміщення Експоцентру в сумі 62090,62 гривень (88700,88 грн. х 70 % -62090,62 грн.).

Також, між НК «Експоцентр України» укладено договір від 01.04.2009 року №14-4 з ТОВ «Пеллі-Ван» на зберігання майна за адресою м. Київ, пр-т Академіка Глушкова,1. Відповідно умов договору «Поклажодавець» передав «зберігачеві» на відповідальне зберігання майно. Передача майна підтверджена актом прийому-передачі майна від 01.04.2009 року в якому зазначено, що на відповідальне зберігання передано офісні меблі та оргтехніка. Майно передане на відповідальне зберігання обліковується по обліку на позабалансовому рахунку 02 (активи на відповідальному зберіганні). За період з 01.04.2009 по 01.03.2010 майно, яке перебуває на відповідальному зберіганні «Поклажодавцеві» не передавалось. Термін зберігання майна по договору до 31.12.2010 року. Відповідно кошторису на зберігання майна ТОВ «Пеллі Ван» використовує приміщення будівлі №33 НК «Експоцентр України», планова вартість послуг з врахуванням ПДВ складає 9030,20 гривень. За період з 01.04.2009 по 01.03.2010 нараховано Експоцентром за надані послуги 99332,25 грн., надійшло коштів за зберігання майна від ТОВ «Пеллі-Ван» в загальній сумі 45 150,87 грн., заборгованість станом на 01.03.2010 року складає 45151,13 грн. Фактичним обстеженням використання приміщень, встановлено, що в приміщенні № 33 фактично розташовано офіс ТОВ «Пеллі-Ван». Таким чином умови укладеного договору на зберігання майна від 01.04.2009 року №14-4 не виконується ні НК «Експоцентр України», ні ТОВ «Пеллі-Ван», приміщення, в якому передбачено зберігання майна, в супереч вимогам статей 936, 938, 943, 948 Цивільного Кодексу України, «Поклажодавець» - ТОВ «Пеллі-Ван» використовує для здійснення своєї фінансово-господарської діяльності та безперешкодно користуються майном, яке передане на зберігання «Зберігачу», яке знаходиться в приміщенні будівлі №33, тобто фактично перебуває в оренді. Тому керівництвом НК «Експоцентр України» в порушення вимог ст.5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п.4.4 Положення про Національний комплекс «Експоцентр України» укладено з ТОВ «Пеллі-Ван» договір на зберігання майна, тоді як договір оренди державного майна мав укладатись Фондом Державного майна України або його регіональним підрозділом.

Крім того, між НК «Експоцентр України» укладено договір від 21.05.2009 року №19-4 з ТОВ «АФ ГРУПП» на зберігання майна за адресою м. Київ, пр-т Академіка Глушкова,1. Відповідно умов договору «Поклажодавець» передав «Зберігачеві» на відповідальне зберігання майно. Передача майна підтверджена актом прийому-передачі майна від 01.06.2009 року. Майно, передане на відповідальне зберігання, обліковується по обліку на позабалансовому рахунку 02 (активи на відповідальному зберіганні). За період з 21.05.2009 по 01.03.2010 майно, яке перебуває на відповідальному зберіганні «Поклажодавцеві» не передавалось. Термін зберігання майна по договору до 31.05.2010 року. Відповідно кошторису на зберігання майна ТОВ «АФ ГРУПП» використовує приміщення будівлі №271 НК «Експоцентр України», планова вартість послуг з врахуванням ПДВ складає 1347,78 гривень. За період з 21.05.2009 по 01.03.2010 Експоцентром нараховано за надані послуги 12130,02 грн., надійшло коштів від ТОВ «АФ ГРУПП» за зберігання майна коштів у загальній сумі 29040,00 грн., заборгованість станом на 01.03.2010 року по розрахунках відсутня.

Під час ревізії було встановлено, що фактичним обстеженням використання приміщень, встановлено, що в приміщенні будівлі №271 фактично розташовано офіс ТОВ «АФ ГРУПП». Таким чином умови укладеного договору на зберігання майна від 21.05.2009 року №19-4 не виконується ні НК «Експоцентр України», ні ТОВ «АФГРУПП», приміщення, в якому передбачено зберігання майна, всупереч вимогам статей 936, 938, 943, 948 Цивільного Кодексу України, «Поклажодавець» - ТОВ «АФ ГРУПП» використовує для здійснення своєї фінансово-господарської діяльності та безперешкодно користуються майном, яке передане на зберігання «Зберігачу» і яке знаходиться в приміщенні будівлі №271 - фактично перебуває в оренді. Тому керівництвом НК «Експоцентр України» в порушення вимог ст.5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п.4.4 Положення про Національний комплекс «Експоцентр України» укладено з ТОВ «АФ ГРУПП» договір на зберігання майна, тоді як договір оренди державного майна мав укладатись Фондом Державного майна України або його регіональним підрозділом.

Між НК «Експоцентр України» укладено договір від 31.07.2007 року № 94-4 з БФ ОСОБА_11 на зберігання майна за адресою м. Київ, пр-т Академіка Глушкова,1. Відповідно умов договору «Поклажодавець» передав зберігачеві на відповідальне зберігання майно. Передача майна підтверджена актом прийому-передачі майна від 01.01.2008 року, в якому зазначено, що на відповідальне зберігання передано сіно, овес, спортінвентар та амуніція. Майно, передане на відповідальне зберігання, обліковується по обліку на позабалансовому рахунку 02 (активи на відповідальному зберіганні). Термін зберігання за вищезазначеною угодою, до 31.12.2007 року. Відповідно кошторису на зберігання майна БФ ОСОБА_11 використовує приміщення будівлі №168 НК «Експоцентр України», планова вартість послуг з врахуванням ПДВ складає 584,30 гривень. Протягом 2008 року укладались додаткові угоди до вищезазначеного договору. Так, додатковою угодою від 27.02.2008 року за №1 внесено зміни щодо оплати за послуги по зберіганню майна, внаслідок чого загальна сума вартості наданих послуг склала 9772,70 грн. Додатковою угодою від 26.12.2008 року №2 внесено зміни щодо терміну зберігання майна, який продовжено до 31.12.2009 року. В грудні 2009 року укладено новий договір з БФ ОСОБА_11 від 29.12.2009 року за номером № 70-4 на зберігання майна за адресою м. Київ, пр-т Академіка Глушкова, 1. Відповідно умов договору «Поклажодавець» передав зберігачеві на відповідальне зберігання майно. Акт прийому передачі матеріальних цінностей за новим договором зберігання для ревізії не представлено. Також після завершення договору від 31.07.2007 року № 94-4 «Поклажодавцеві» майно повернуто не було. Майно, передане на відповідальне зберігання, обліковується по обліку на позабалансовому рахунку 02 (активи на відповідальному зберіганні).

Рух цінностей по рахунку 02 відповідно особового рахунку Поклажодавця, а саме, передача майна від «Зберігача» до «Поклажодавця» та навпаки, за перевіряємий період не проводилася. Термін зберігання за вищезазначеною угодою до 31.12.2010 року. Відповідно кошторису на зберігання майна БФ ОСОБА_11 використовує приміщення будівлі № 168 НК «Експоцентр України», планова вартість послуг з врахуванням ПДВ складає 9772,20 гривень.

За період з 01.01.2008 по 01.03.2010 року НК «Експоцентр України» нараховано за надані послуги - 235701,40 грн., надійшло коштів від БФ ОСОБА_11» за зберігання майна в загальній сумі 228 642,60 грн., заборгованість станом на 01.03.2010 року склала 20323,88 грн.

Під час ревізії встановлено, що фактичним обстеженням використання приміщень, встановлено, що приміщення №168 загальною площею 445 кв.м використовується для утримання 12-ти голів коней, зберігання сіна, амуніції, інвентарю, приготування кормів та використання підсобних приміщень (туалету, кімнати для приготування та приймання їжі, роздягальня, кімната відпочинку). Таким чином умови укладених договорів на зберігання майна від 31.07.2007 року № 94-4 та від 29.12.2009 року № 94-4 не виконуються ні НК «Експоцентр України», ні БФ ОСОБА_11, приміщення, в якому передбачено зберігання майна, в супереч вимогам статей 936, 938, 943, 948 Цивільного Кодексу України, «Поклажодавець» - БФ ОСОБА_11 використовує для здійснення своєї фінансово-господарської діяльності та безперешкодно користується майном, яке передане на зберігання «Зберігачу» і знаходиться в приміщенні будівлі №168 - фактично будівля перебуває в оренді. Тому керівництвом НК «Експоцентр України» в порушення вимог ст.5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п.4.4 Положення про Національний комплекс «Експоцентр України» укладено з БФ ОСОБА_11 договір на зберігання майна, тоді як договір оренди державного майна мав укладатись Фондом Державного майна України або його регіональним підрозділом.

Крім того, відповідач зазначає, що аналогічні порушення дотримання умов договорів зберігання майна встановлено за результатами обстеження решти місць зберігання майна по 55-ти контрагентах, з якими було укладено 79 договорів на зберігання майна. В результаті чого, на підставі даних Експоцентру про суми наданих послуг по зберіганню майна, встановлено недоотримання коштів Державним бюджетом в загальній сумі 6 581 859,93 гривень.

У відповідності до ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Згідно зі ст. 938 Цивільного кодексу України, Зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право із закінченням звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Статтею 943 Цивільного кодексу України, передбачено, що Зберігач зобов'язаний виконувати свої обов'язки за договором зберігання особисто. Зберігач має право передати річ на зберігання іншій особі у разі, якщо він вимушений це зробити в інтересах поклажодавця і не має можливості отримати його згоду. Про передання речі на зберігання іншій особі зберігач зобов'язаний своєчасно повідомити поклажодавця. У разі передання зберігачем речі на зберігання іншій особі умови договору зберігання є чинними і первісний зберігач відповідає за дії особи, якій він передав річ на зберігання.

Відповідно до ст. 948 Цивільного кодексу України, Поклажодавець зобов'язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

У порушення ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", постанови Кабінету Міністрів України № 786 від 4.10.1995 року та п. 4.4 Положення про Національний комплекс "Експоцентр України" площі будівель, споруд і приміщень фактично передавались в оренду за договорами зберігання майна.

Статтею 118 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» передбачено, що передача в оренду державного майна здійснюється виключно на конкурсних засадах, ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендодавцями державного майна має виступати Фонд державного майна України або його регіональний підрозділ (оскільки нерухоме державне майно, яке перебуває в оперативному управлінні НК «Експоцентр України» вже передане в оренду площа якого перевищує 200 кв.м.), а плата по договору зберігання має бути не нижчою розрахункового розміру орендної плати, визначеної відповідно до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 4 жовтня 1995 р. №786.

Відповідачем при здійсненні ревізії встановлено, що за договорами зберігання майна експертна оцінки не здійснювались.

З аналізу матеріалів справи суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно встановлено порушення вимог ст.ст. 936, 938, 943, 948 Цивільного кодексу України, оскільки всі приміщення позивача перебували у користуванні фізичних та юридичних осіб та використовувалися контрагентами позивача в якості оренди (приміщень та майна), а не на зберіганні, що є порушенням вищезазначених норм права, доказів, які б спростовували твердження відповідача позивачем суду не надано.

Позивач зазначає, що актах обстеження приміщень не вказано на підставі чого зроблені такі висновки, за якими критеріями, відсутній перелік майна, обладнання та опис приміщень, які на думку перевіряючих використовувались під офіс або для здійснення статутної діяльності.

Суд звертає увагу, що до повноважень працівників КРУ при здійсненні ревізії, які визначені Законом України "Про державну контроль-ревізійну службу в Україні" та Порядком проведення інспектування державною контроль-ревізійною службою України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 року, до компетенції КРУ не входять фото чи відео зйомки приміщень, а тому суд не бере до уваги доводи позивача про наявність здійснення відповідачем, як докази надання фото чи відео зйомки приміщень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо скасування П.4. Вимоги в частині перерахувати до Державного бюджету кошти в сумі 6 886 965,11 грн., як частку орендної плати за передачу в користування нерухомого державного майна за прихованими договорами оренди. Відобразити кредиторську заборгованість за не перерахованою часткою від надходжень (нарахувань) орендної плати за нерухоме державне майно до Державного бюджету є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в даній частині.

В частині щодо скасування п.6. Вимоги щодо перерахувати до Державного бюджету України кошти в сумі 194 935,10 грн., отриманих Експоцентром за КПКВ 0301410 "Фінансова підтримка Національного комплексу "Експоцентр України" на оплату електроенергії, внаслідок завищення потреби, суд зазначає наступне.

Ревізією формування потреби у фінансуванні НК «Експоцентр України» з державного бюджету України на 2008 рік встановлено, що при формуванні бюджетного запиту на 2008 рік було визначено потребу коштів на оплату енергоносіїв та води на основі їх фактичного споживання по показниках засобів обліку у попередньому періоді (2007 році) та по запланованих на 2008 рік тарифах і цінах, без зменшення спожитих енергоносіїв і води у 2007 році стороннім споживачами (субабонентами та орендарями).

Витрати, пов'язані із наданням послуг НК «Експоцентр України» субабонетам та іншим стороннім споживачам не стосуються виконання основних функцій і завдань НК «Експоцентр України», тому при складанні кошторису видатків під бюджетну програму, у відповідності до вимог п.20 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» від 28.02.2002 р. №228, обсяги споживання енергоносіїв та води, які спожиті сторонніми споживачами з мереж НК «Експоцентр України» не підлягали плануванню, а відповідно і фінансуванню у вигляді фінансової підтримки.

Згідно пояснень відповідача, сума незаконно спожитої електроенергії в розмірі 194 935,10 грн. отримана шляхом:

1) 2339012,73 грн. (загальна вартість спожитої енергії, грн.) - 889404,16 (вартість відшкодованих наданих послуг для потреб субабонентів та ін. споживачів, грн.) = 1449608,57 грн. (сума коштів, що підлягала відшкодуванню з державного бюджету);

2).1644543,69 грн. (оплачено за рахунок бюджетних коштів) - 1449608,57 грн. (вартість електроенергії, що фактично спожито НК "Експоцентр України" та яка підлягала відшкодуванню) = 194 935,10 грн. (сума вартості незаконно відшкодованих енергоносіїв).

Так, ревізією встановлено, що відповідно до довідки про фактичне споживання енергоносіїв та води НК "Експоцентр України"фактично спожито енергоносіїв та води на суму 4 820 882,02 грн., в т.ч. субабонентами та орендараями - 1 221 784,04 грн.

З державного бюджету проведені видатки по підтримці НК "Експоцентр України"на оплату енергоносіїв та води в розмірі 3 684 859,33 грн.

Вартість спожитого природного газу Комплексу складала 2 109 349,60 грн., у тому числі субабонентами та іншими сторонніми споживачами - 269 171,58 грн., була сплачена за рахунок бюджетних коштів 1 775 187,74 грн.

За рахунок бюджетних коштів не була профінансована вартість природного газу, спожитого сторонніми споживачами.

Обсяг спожитої електроенергії позивачем складав 3 974 066,8 кВт/год., у тому числі субабонентами та іншими сторонніми споживачами - 1 521 118,1 кВт/год., за рахунок державного бюджету було сплачено за 2 690 973,94 кВт/год.

Отже, за рахунок бюджетних коштів незаконно відшкодовано вартість спожитої електроенергії сторонніми споживачами (орендаторами та субабонентами) в загальній сумі 194 935,10 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо скасування п.6. Вимоги щодо перерахувати до Державного бюджету України кошти в сумі 194 935,10 грн., отриманих Експоцентром за КПКВ 0301410 "Фінансова підтримка Національного комплексу "Експоцентр України" на оплату електроенергії, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо скасування п. 8 Вимоги, щодо зобов'язати позивача вжити заходів та забезпечити відшкодування коштів в сумі 34 555,54 гривень, перерахованих Експоцентром на проведення відновлювального ремонту автомобіля Тойота Камрі д/н НОМЕР_1, за рахунок особи, винної у пошкодженні автомобіля у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 133 - 135 Кодексом законів про працю України. Відобразити дебіторську заборгованість за невідшкодованою вартістю проведеного відновлювального ремонту автомобіля, суд зазначає наступне.

Під час ревізії відповідачем зроблено висновок, що відновлювальний ремонт автомобіля Тойота Камрі д/н НОМЕР_1 на суму 34555,54 грн. був здійснений у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, а отже, такі витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок адмінвидатків НК "Експоцентр України".

Так, 06.03.2010 року НК "Експоцентр України" було перераховано кошти в сумі 38 179,07 гривень ТОВ "Техно-Форс" "за технічне обслуговування та ремонт авто Тойоти Камрі рах. 3 від 18.02.2008 року ПДВ 6363,18 грн.". Оплату здійснено на підставі рахунку-фактури №3 від 18.02.2008 року на загальну суму 38 179,07 грн., в тому числі ПДВ 6363,18 грн.

З аналізом подорожніх листів на службовий автомобіль Тойота Камрі н НОМЕР_1 встановлено, що в період з 14.02.2008 року (останній подорожній лист серії ЛА №472435 від 13.02.2008 року) по 10.04.2008 року наступний подорожній лист серії ЛА №085113 від 11.04.2008 року) - автомобіль не експлуатувався.

Згідно подорожнього листа серії ЛА №472435 від 13.02.2008 року водієм автомобіля був ОСОБА_4, в особливих відмітках подорожнього листа було зазначено про прийняття автомобіля в пошкодженому стані.

Згідно Акту №СК300000072 від 31.03.2008 року ТОВ "Техно-Форс" виконано відновлювальний ремонт Автомобіля Тойота Камрі, 2002 року випуску, кузов НОМЕР_3, держ. номер НОМЕР_1 на загальну суму 34 555,54 гривень, а саме, за послуги СТО 10 048,28 грн. та за запчастини 24 507,26 грн.

Позивач зазначає, що автомобіль Тойота Камрі д/н НОМЕР_1 використовується з 2002 року, експлуатація його відповідно здійснювалась в інтенсивному (постійному) режимі, відповідно прийшов час для здійснення певного роду ремонтних робіт і навіть заміни агрегатів та вузлів, фарбування, щоб автомобіль міг експлуатуватись безвідмовно та мати належний вигляд, оскільки він, як зазначалось вище, призначений для першої особи Позивача.

Суд не бере до уваги пояснення позивача, оскільки характер проведених робіт по відновлювальному ремонту автомобіля свідчить про значні пошкодження автомобіля, які не є поточним ремонтом автомобіля, а саме, було здійснено: демонтаж з заміною бампера переднього із наповнювачем і направляючими, панелі рамки радіатора, радіаторів охолодження та кондиціонера, радіатора гідро підсилювача руля, фари правої з направляючою, грязезахисного щитка, капоту, переднього правого крила, лонжерону переднього правого, а також здійснено покраску замінених частин автомобіля.

Вартість проведеного відновлювального ремонту автомобіля Тойота Камрі, 2002 року випуску, кузов НОМЕР_3, держ. номер НОМЕР_1 на суму 34555,54 грн., при наявності страхового поліса на автомобіль, страховою компанією збитки відшкодовані не були. Довідку про наявність дорожньо-транспортної пригоди не пред'явлено, що свідчить про приховування події, яка призвела до пошкоджень автомобіля та не відшкодування вартості проведеного відновлювального ремонту, що є порушенням пункту 18 Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за №27/4248 в частині віднесення на адмінвитрати видатків, які не відповідають діяльності НК "Експоцентр України" та порушенням п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 р. №96-ХІУ.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу» (в редакції на час проведення ревізії, а саме 19.11.2012 р.) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Для підтвердження виявлених в ході операційного аудиту фактів порушення законодавства та належного їх документування контролюючий орган забезпечує проведення ревізії відповідно до Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550.

Пунктом 35 вказаного Порядку визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному підприємству завдано шкоду, управління ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Крім того, п. 50 Порядку встановлено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Так, відповідно до статей 133, 134 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть: працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних, грошових чи культурних цінностей.

Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135 1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків; 8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Суд погоджується з висновком відповідача що витрати НК "Експоцентр України" на проведення відновлювального ремонту автомобіля Тойота Камрі д/н НОМЕР_1 в сумі 34 555,54 грн. безпідставно відшкодовані за рахунок адмінвидатків НК "Експоцентр України" та підлягають відшкодуванню за рахунок особи, винної у пошкодженні автомобіля у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 133 - 135 Кодексом законів про працю України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо скасування п. 8 Вимоги, щодо зобов'язати позивача вжити заходів та забезпечити відшкодування коштів в сумі 34 555,54 гривень, перерахованих Експоцентром на проведення відновлювального ремонту автомобіля Тойота Камрі д/н НОМЕР_1, за рахунок особи, винної у пошкодженні автомобіля у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 133 - 135 Кодексом законів про працю України. Відобразити дебіторську заборгованість за невідшкодованою вартістю проведеного відновлювального ремонту автомобіля є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо скасування п. 9 Вимоги щодо вжити заходів та забезпечити відшкодування коштів в сумі 18 092, 79 грн., перерахованих НК "Експоцентр України" ОСОБА_3 по претензійному листу від 20.03.2008 року. В іншому випадку стягнути кошти з винної особи, у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-135 Кодексом законів про працю України та відобразити дебіторську заборгованість за незаконно перерахованою сумою, суд зазначає наступне.

Ревізією руху коштів на розрахунковому рахунку НК "Експоцентр України" встановлено, що 19.05.2008 року з розрахункового рахунку НК Експоцентр України" здійснено перерахування коштів у сумі 18 092,97 гривень на "поповнення рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_2 згідно претензійного листа б/н від 09.01.2008 року без ПДВ", згідно Службової записки начальника відділу правового забезпечення за візою генерального директора НК "Експоцентр України" ОСОБА_4

В претензійному листі ОСОБА_3 від 20.03.2008 року на суму 18092,79 грн. зазначено, що 09.01.2008 року за адресою вул. Червоноармійська, 71 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті автомобіль Hyundai Tucson держномер НОМЕР_4 пошкоджено. Актом ДАІ встановлено, що винуватцем вказаної пригоди є ОСОБА_4, який керував автомобілем марки "Тойота", державний номер НОМЕР_1, що належить Національному комплексу "Експоцентр України". В претензійному листі поставлено вимогу відшкодувати нанесену шкоду, згідно з актом експертизи №98, в розмірі 17 392,97 гривень та вартість експертних послуг в розмірі 700,00 гривень, загалом суму 18092,97 грн.

Позивач зазначає, що згідно наказу від 27.02.2009 № 20-к для компенсації здійснених витрат позивача згідно претензійного листа від 20.03.2008 року щодо дорожньо-транспортної пригоди від 09.01.2008 року за участю автомобіля марки "Тойота", державний номер НОМЕР_1, з 01.03.2009 року персональна надбавка, встановлена контрактом, генеральному директору позивача ОСОБА_4 не нараховувалась та не виплачувалась.

Так, відповідно до статей 133, 134 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть: працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних, грошових чи культурних цінностей.

Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135 1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків; 8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Суд не погоджується з таким твердженням позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази того, що генеральний директор ОСОБА_4 компенсував позивачу понесені витрати по претензійному листу від 20.03.2008 року.

Судом визнається обґрунтованим заперечення відповідача про те, що нарахування та виплата персональної надбавки посадовій особі є саме видом заохочення, а факт її невиплати не може, що визнається судом, підтверджувати обставини компенсації витрат юридичної особи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо скасування П. 9 Вимоги, щодо вжити заходів та забезпечити відшкодування коштів в сумі 18 092, 79 грн., перерахованих НК "Експоцентр України"ОСОБА_3 по претензійному листу від 20.03.2008 року. В іншому випадку стягнути кошти з винної особи, у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-135 Кодексом законів про працю України та відобразити дебіторську заборгованість за незаконно перерахованою сумою є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

В частині щодо скасування п. 12 Вимоги, щодо зобов'язано вжити заходів та забезпечити відшкодування незаконно відшкодованих витрат на відрядженням працівникам НК "Експоцентр України" в загальній сумі 223,40 грн. та відобразити дебіторську заборгованість за неповернутою підзвітною сумою. В іншому випадку стягнути з особи, винної у зайвих грошових виплатах кошти у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 Кодексом законів про працю України, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, ревізією дотримання вимог "Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року №59 (далі Інструкція №59 від 13.03.1998 р.) та постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 №663 "Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон"(далі Постанова №663 від 23.04.1999 року) встановлено, що згідно наказу №111 від 06.11.2008 року генерального директора НК "Експоцентр України" ОСОБА_4 та провідного фахівця відділу міжнародних зв'язків та виставок за кордоном ОСОБА_4 відряджено до м. Стамбул (Туреччина) з 10.11.2008 року по 16.11.2008 року для участі у роботі 75 Конгресу Всесвітньої Асоціації виставкової індустрії. Після повернення з відрядження генеральний директор ОСОБА_4 та провідний фахівець відділу міжнародних зв'язків та виставок за кордоном ОСОБА_4 19.11.2008 року подали авансові звіти, згідно яких відзвітовано про витрати на відрядження, які були отримані 06.11.2008 року в загальній сумі 225,00 ЄВРО (кожний), про те в порушення абзацу 6 п.1.4 II розділу Інструкції №59 від 13.03.1998 р. було відшкодовано витрати по оплаті віз без оригіналів підтверджуючих документів, що на думку відповідача призвело до незаконного відшкодування витрат на відрядження Генеральному директору НК "Експоцентр України" ОСОБА_4 в сумі 15 ЄВРО, що на дату подання авансового звіту становило 111,70 гривень, та Провідному фахівцю відділу міжнародних зв'язків та виставок за кордоном ОСОБА_4 в сумі 15 ЄВРО, що на дату подання авансового звіту становило 111,70 грн.

Відповідач вважає, що в порушення абзацу 6 п. 1.4 II розділу Інструкції №59 від 5.03.1998 р. НК "Експоцентр України" незаконно відшкодовано витрати на відрядження в загальній сумі 223,40 грн.

Позивач вважає, що відповідачем зроблено необґрунтовані висновки про незаконність відшкодування витрат у відрядження в загальній сумі 223,40 грн. як витрат по оплаті віз, оскільки при отриманні віз посольствами та консульствами не видається чек (або інший документ, який підтверджує отримання коштів) в зв'язку з тим, що зазначені організації не ведуть торговельну діяльність.

Враховуючи те, що без проведення оплати візи не надаються жодній особі, а без візи неможливе перетинання кордону, суд вважає, що наявність візи в закордонному паспорті особи є фактом оплати за візові послуги.

Відповідно до Закону України "Про прикордонний контроль" від 05.06.2009 року № 1710-VI: візою є етикетка (відмітка чи позначка) в паспортному документі, що оформлена уповноваженими органами України та є дозволом на в'їзд особи на її територію на зазначений у ній строк або на транзитний проїзд через її територію протягом відповідного строку.

Суд звертає увагу, що відповідач не заперечує наявності віз у паспортах працівників позивача, не заперечує відповідач і розміру витрат визначених я консульський збір, він лише зазначає про відсутність підтверджуючих документів про їх оплату, при цьому не вказує якими саме документами такі витрати повинні бути підтверджені.

У відповідності до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно з ст. 15 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Суд не погоджується з висновками відповідача щодо безпідставності відшкодування витрат на відрядженням працівникам НК "Експоцентр України" в загальній сумі 223,40 грн. та порушення абзацу 6 п. 1.4 II розділу вимог "Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року №59.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо скасування п. 12 Вимоги, якою зобов'язано вжити заходів та забезпечити відшкодування незаконно відшкодованих витрат на відрядженням працівникам НК "Експоцентр України" в загальній сумі 223,40 грн. та відобразити дебіторську заборгованість за неповернутою підзвітною сумою. В іншому випадку стягнути з особи, винної у зайвих грошових виплатах кошти у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 Кодексом законів про працю України є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо скасування п. 13 Вимоги, яким зобов'язано позивача зменшити кредиторську заборгованість по відшкодуванню витрат на відрядження генеральному директору НК на загальну суму 1984,65 гри. "Експоцентр України" ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

Ревізією встановлено, що по розрахункам з підзвітними особами на 25.03.2010р. обліковувалась заборгованість перед підзвітними особами, підтверджена документами, на загальну суму 7 124,61 грн.

Згідно наказу №13 від 13.02.2008р. Генерального директора НК "Експоцентр України" ОСОБА_4 відряджено до Китайської Народної Республіки з 15.02.2008р. по 23.02.2008р. За наслідками відрядження Генеральним директором ОСОБА_4 27.02.2008р. подано авансовий звіт, згідно якого заявлено до відшкодування витрати в загальному обсязі 2597,31 доларів США. Станом на 01.03.2009р. по даному авансовому звіту залишаються невідшкодованими витрати, пов'язані із відрядженням на суму 7 124,61 грн. Разом з тим, перевіркою встановлено, що в порушення пп. В п. 1.5 розділу ІІ Інструкції №5 від 13.03.1998р., генеральному директору ОСОБА_4 незаконно відшкодовано добові на загальну суму 393,00 грн., що на день подання авансового звіту становило 1 984,65 грн. за відсутності посвідчення на відрядження.

В матеріалах справи містяться документи щодо відрядження ОСОБА_4 до Туреччини з 10.11.2008р. по 16.11.2008р., а саме, містять копії посвідчень про відрядження №20 та №21 від 06.11.2008р.; документи щодо відрядження до Китаю з 15.02.2008р. по 23.02.2008р. Судом встановлено, що до авансового звіту додані усі первинні документи, які передбачені чинним законодавством для оформлення відрядження в тому числі посвідчення на відрядження, оформлене в установленому порядку (з відмітками про вибуття і прибуття), квитки, та інше. Проведено запис у журналі реєстрації посвідчень на відрядження, що підтверджується копією Журналу обліку осіб, які відбувають у відрядження 2005-2014 рр. Відмітки у паспорті прикордонними службами України та країни відрядження (наявності відміток у закордонному паспорті про перетин митного кордону відповідної країни, проїзних документів та документів, що підтверджують проживання за межами України) співпадають з термінами та місцем відрядження, що вказані в інших документах. Звіт про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт № 14 від 27.02.2008 року перевірено та підтверджено відповідальними працівниками НК "Експоцентр України" - головним бухгалтером, заступником, що ще раз підтверджувало наявність даного посвідчення на відрядження. Позивач також вказує на те, що для перевірки були надані всі документи щодо відрядження. Відсутність посвідчення на відрядження в момент проведення контрольного заходу представником позивача обумовлена втратою цього документу, проте, позивач вказує на те, що на момент здійснення відшкодування витрат цей документ був наявним.

З огляду на матеріали справи, пояснення сторін, суд приходить до висновку про непідтвердження правомірності вимоги в частині п. 13 щодо зобов'язання позивача зменшити кредиторську заборгованість по відшкодуванню витрат на відрядження генеральному директору НК на загальну суму 1984,65 гри. "Експоцентр України" ОСОБА_4

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо скасування П. 13 Вимоги, яким зобов'язано позивача зменшити кредиторську заборгованість по відшкодуванню витрат на відрядження генеральному директору НК на загальну суму 1984,65 гри. "Експоцентр України" ОСОБА_4 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. (ч.1) В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. (ч.2) Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. (ч.3) Суд може збирати докази з власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС України).

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд приходить до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються доказами, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог частково.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.69, 70, 71, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати п.12, п. 13 Вимоги Контрольно-ревізійного відділу в м. Васильків і Васильківському районі про усунення виявлених порушень від 01.06.2010р. №16-16/486.

3. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати в сумі 1,70 грн. присудити на користь Національного комплексу "Експоцентр України"(, адреса: 03680, м. Київ, вул. Академіка Глушкова, 1) за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук