Справа № 583/1153/15-а
Суддя: Ковальова О. О.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/1153/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарі БАЙДАЛЕНКО О.О.

з участю осіб, що беруть участь у розгляді справи: позивача ОСОБА_1, представника Охтирського міськрайонного центру зайнятості ФІЛАТОВОЇ І.А., з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Камертон», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Охтирського міськрайонного центру зайнятості

про визнання протиправним та скасування наказу та зобов»язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

23.02.2015 року до суду звернувся позивач з позовом. Вимоги мотивував тим, що з 21.04.2006 року по 29.09.2014 року він працював на посаді сільського голови Розівської сільської ради Шахтарського району Донецької області. В зв'язку з різким загостренням ситуації на Донбасі, в період з травня по вересень 2014 року позивачеві особисто почали надходити неодноразові реальні погрози про завдання шкоди його життю та здоров»ю від бойовиків самопроголошеної «Донецької народної республіки», викликані переконанням позивача в цілісності України, підтримку центральної української влади та небажання співпрацювати з представниками так званої «Новоросії».

Враховуючи реальність та небезпечність вказаних погроз, позивач був вимушений спрямувати на розгляд сесії Розівської сільської ради Шахтарського району Донецької області заяву від 15.09.2014 року про дострокове припинення повноважень сільського голови та звільнення з відповідної посади, в зв»язку з неможливістю продовжувати роботу, внаслідок переїзду на нове місце проживання, тобто з поважних причин, в контексті їх розуміння, згідно ч. 1 ст. 38 Кодексу Законів України про працю України.

Результатом розгляду вказаної заяви стало рішення Розівської сільської ради № 6/39-455 від 29.09.2014 року «Про дострокове припинення повноважень сільського голови ОСОБА_1», згідно п. 1 якого повноваження сільського голови були достроково припинені та позивача було звільнено з посади «… згідно особистої заяви у зв'язку з неможливістю продовжувати роботу внаслідок переїзду на нове місце проживання».

30.09.2014 року позивач разом зі своєю родиною перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до м. Охтирка.

У зв'язку з неможливістю особисто працевлаштуватися позивач звернувся із заявою до Охтирського міськрайонного центру зайнятості (далі - Охтирський МРЦЗ) про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю.

17.10.2014 року згідно наказу Охтирського МРЦЗ № НТ 141017 позивачеві надано статус безробітного, у відповідності до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», призначено допомогу по безробіттю на період часу з 24.10.2014 року по 18.10.2015 року та прийнято рішення про скорочення виплати допомоги по безробіттю на 90 днів (на період часу з 24.10.2014 року по 22.01.2015 року) - у зв'язку із звільненням безробітного з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин відповідно до пп. 1 п. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп. 1 п. 5.3. «Порядку надання допомоги по безробіттю…».

Не погоджуючись з вказаним рішенням Охтирського МРЦЗ, вважаючи його неправомірним та таким, що порушує права та законні інтереси, позивач зазначав наступне:

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право відповідача скоротити виплату допомоги по безробіттю на 90 днів у випадку звільнення безробітного з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин.

Проте, на думку позивача, його звільнення не є таким, що відбулося без поважних причин, виходячи з того, що причиною його звільнення була сукупність життєвих обставин, що унеможливлювали виконувати посадові обов'язки через постійний тиск, погрози та реальні дії бойовиків «ДНР», спрямовані на завдання позивачеві шкоди через небажання співпрацювати з їх терористичною організацією.

Рішення сесії Розівської сільської ради № 6/39-455 від 29.09.2014 року, що стало підставою внесення відповідного запису до трудової книжки позивача містить посилання на поважність причини звільнення «у зв'язку з переїздом в іншу місцевість», але, приймаючи до уваги, що спеціальна норма - ч. 1 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» взагалі не містить в собі альтернативного способу викладення підстав звільнення (тобто, не містить можливості зазначити (або не зазначати) поважність причини звільнення, запис до трудової книжки позивача і був внесений саме з чіткою відмінністю до форми ч. 1 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Незважаючи на цей факт, відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу проявив формалізований підхід, пославшись на той факт, що запис в трудовій книжці не містить слів «у зв'язку з переїздом у іншу місцевість», при цьому проігнорувавши сукупність вищевказаних позивачем обставин та проігнорувавши наявність вказаного словосполучення безпосередньо в самому документі, що став підставою для звільнення позивача в рішенні сесії Розівської сільської ради № 6/39-455 від 29.09.2014 року.

Позивач вважав, що спеціальна норма законодавства - ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не дає можливості зробити висновок про поважність (або не поважність) причин звільнення, який сам по собі має значення для наявності підстав для скорочення (або не скорочення) виплати допомоги по безробіттю, за аналогією закону підлягала застосуванню норма ст. 38 КЗпП України, яка визначає поважною причиною звільнення - неможливість продовжувати роботу внаслідок переїзду на нове місце проживання, що в свою чергу унеможливлює застосування положень п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якими керувався відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» передбачена можливість застосування аналогії закону при винесенні рішення адміністративним судом щодо врегулювання подібних до спірних правовідносин.

Посилаючись на те, що внаслідок помилкового та безпідставного застосування до позивача положень п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідачем було прийняте неправомірне рішення про скорочення позивачеві виплати допомоги по безробіттю на 90 днів, останній просив:

· визнати протиправним та скасувати наказ Охтирського МРЦЗ № НТ 141017 від 17.10.2014 року «Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та нормативними актами щодо їх застосування в частині скорочення ОСОБА_1 виплати допомоги по безробіттю на 90 днів;

· зобов'язати Охтирський МРЦЗ нарахувати та сплатити ОСОБА_1 допомогу по безробіттю за період часу з 24.10.2014 року по 21.01.2015 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з наведених в позовній заяві мотивів, пояснив, що проведення сесії сільської ради для вирішення питання про звільнення його з посади через 14 днів після написання заяви про звільнення обумовлено дотриманням процедури скликання сесії сільської ради. Рішення про скликання сесії ради доводиться до відома депутатів і населення не пізніш, як за десять днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш, як за день до сесії. Саме з цих мотивів в заяві про звільнення не зазначена дата звільнення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважала оскаржуваний наказ Охтирського МРЦЗ прийнятим на підставі вимог чинного законодавства з урахуванням фактично поданих позивачем документів, просила відмовити у задоволенні адміністративного позову. В поданих запереченнях /а.с. 35-38/ зазначила, що відповідно до п.3 ст.23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" - допомога по безробіттю особам, які звільнилися з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, призначається відповідно до ч.1, ч.2 цієї статті, і її виплата починається з 91-го календарного дня.

У разі, якщо звільнення відбулося з поважних причин, допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку відповідно до п.3 ст.22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"

Згідно п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 587 - записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні проводитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

При цьому п.1.1 вищевказаної Інструкції та ст. 48 КЗпП України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно поданої копії трудової книжки позивача Серія НОМЕР_3 за № 11 було внесено запис від 29.09.2014 року - про звільнення з посади Розівського сільського голови у зв'язку з достроковим припиненням повноважень за особисто поданою заявою, п.1 ч.1 ст.79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", підстава - рішення сесії Розівської сільської ради від 29.09.2014 року № 6/39-455.

Представник відповідача зазначала, що ст. 38 КЗпП України визначено перелік поважних причин, за наявності яких трудовий договір розривається у строк зазначений працівником без дотримання 2-тижневого терміну попередження про звільнення.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноваження сільського голови вважаються достроково припиненими у разі його звернення з особистою заявою.

Поважність причин звільнення, передбачених в ст. 38 КЗпП України, аналогічної причинам вказаними п. 1 ч. 1 ст. 79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні " не містить.

Згідно п.3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198, чітко визначено перелік документів, з яких встановлюється наявність чи відсутність поважної причини. Тому, враховуючи п.1.1, п.2.3. Інструкції про ведення трудових книжок працівників, поважна причина звільнення має бути внесена саме до трудової книжки.

В той же час запис за № 11 наданої ОСОБА_1 трудової книжки не містить посилання на звільнення в зв'язку з переїздом на нове місце проживання.

Підтвердження причин поважності звільнення будь-якими документами, ніж визначені в п. 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198, не передбачено.

З позиції Охтирського МРЦЗ не можна вважати належними доказами документи, на які посилається позивач, та які додані до адміністративного позову.

Як вбачається з запису № 11 трудової книжки ОСОБА_1, підставою внесення запису про звільнення є рішення сесії Розівської сільської ради від 29.09.2014 року № 6/39-455.

На вказане рішення позивач посилається і в адміністративному позові. Разом з тим, до матеріалів поданої заяви ОСОБА_1 додає не рішення сесії від 29.09.2014 року № 6/39-455, а рішення Розівської сільської ради № 6/39-455 від 29.09.2014 року про дострокове припинення повноважень, резолютивну частину якого, сільська рада бере до відома, як факт дострокового припинення та складання повноважень (п.1 рішення)

Тобто, до адміністративного позову ОСОБА_1 додає не той документ, який дає підставу звільнення та внесення запису до трудової книжки (рішення сесії), а документ за яким факт звільнення голови береться до відома та встановлюється особа, яка тимчасово буде виконувати повноваження сільського голови.

Як вбачається з аналізу змісту копії доданої ОСОБА_1 до звернення заяви про припинення повноважень, заява датована 15.09.2014 року, рішення Розівської сільської ради № 6/39-455, яке послужило підставою внесення в трудову книжку запису про звільнення датовано 29.09.2014 року.

Отже, на думку представника відповідача, після попередження уповноваженого органу про намір припинити трудові відносини ОСОБА_1 було відпрацьовано 2 тижні з моменту попередження, що по суті відповідає загальним підставам звільнення за власним бажанням без поважних причин.

Виходячи з того, що заява ОСОБА_1 про звільнення була датована 15.09.2014 року, а в трудовій книжці зазначена дата звільнення з 29.09.2014 року, то, на думку представника відповідача, позивач звільнявся з дотриманням вимог ст. 38 КЗпП України, тобто, за два тижні повідомив про своє наступне звільнення.

Відтак, за позицією Охтирського МРЦЗ, рішення Розівської сільської ради № 6/39-455 від 29.09.2014 року в п.1 якого вказано, " Взяти до відома факт про дострокове припинення та складання повноважень з Розівського сільського голови - ОСОБА_1 та звільнення з відповідної посади, згідно особистої заяви у зв'язку з неможливістю продовжувати роботу внаслідок переїзду на нове місце проживання" не являється підставою внесення запису в трудову книжку та доказом поважності причин звільнення.

Більш того, вказане рішення не додавалося позивачем при зверненні до Охтирського МРЦЗ з заявою про призначення допомоги по безробіттю, а тому не може бути доказом необґрунтованості прийняття наказу про призначення виплати допомоги по безробіттю з 91-го календарного дня.

В контексті дослідження поважності причин звільнення Охтирський МРЦЗ не погоджується із посиланням на зміст поданої заяви.

За загальним правилом, які містяться в ст. 38 КЗпП України, звільнення за власним бажанням передбачає обов'язок працівника виконання ним роботи протягом 2-х тижнів з дня подачі заяви про звільнення.

Існують випадки, коли працівник звільняється від обов'язку продовжувати виконання трудової функції впродовж 2-х тижнів, а роботодавець має звільнити в строк, який зазначає працівник.

Вказана позиція Охтирського МРЦЗ щодо неможливості визначення поважності причини звільнення, виходячи з формулювань встановлених законом про складання повноважень сільського голови, підтверджується Додатком № 2 до листа Головдержслужби від 06.02.2002 року № 42/621 (методичні рекомендації щодо особливостей звільнення посадових осіб із органів місцевого самоврядування).

Дослідивши матеріали справи, врахувавши надані сторонами докази на свої доводи і заперечення, оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

З трудової книжки на ім'я ОСОБА_1 /а.с. 80-81/ суд встановив, що останній з 21.04.2006 року обіймав посаду Розівського сільського голови Шахтарського району Донецької області.

З паспорта громадянина України на ім»я ОСОБА_1 вбачається, що останній зареєстрований з 28.05.2014 року в АДРЕСА_1 /а.с. 9/.

15.09.2014 року ОСОБА_1 подав заяву /а.с. 14/, зареєстровану 15.09.2014 року за вх. № 01-20-246, на розгляд сесії Розівської сільської ради Шахтарського району Донецької області, в якій просив достроково припинити його повноваження сільського голови Розівської сільської ради Щахтарського району Донецької області на підставі їх складення та звільнити його з відповідної посади у зв»язку з неможливістю продовжувати роботу, внаслідок переїзду на нове місце проживання.

Рішенням Розівської сільської ради від 29.09.2014 року № 6/39-455 /а.с. 15/, розглянувши особисту заяву Розівського сільського голови ОСОБА_1 від 15.09.2014 року про дострокове припинення та складання повноважень сільського голови, у відповідності до ч. 2, 3 ст. 42, п. 1 ч. 3 ст. 50, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська рада вирішила: 1) взяти до відома факт про дострокове припинення та складання повноважень з Розівського сільського голови - ОСОБА_1 та звільнення з відповідної посади, згідно особистої заяви у зв»язку з неможливістю продовжувати роботу внаслідок переїзду на нове місце проживання; 2) здійснення повноважень Розівського сільського голови тимчасово і до моменту вступу на посаду новообраного сільського голови покласти на секретаря Розівської сільської ради - УНІЯТ В.В.; 3) УНІЯТ В.В. звернутися до Верховної Ради України з клопотанням щодо призначення позачергових виборів Розівського сільського голови.

З трудової книжки на ім»я ОСОБА_1, копія якої долучена до матеріалів справи /а.с. 12/, вбачається, що в ній внесений запис за № 11 від 29.09.2014 року за підписом секретаря сільської ради УНІЯТ В.В., згідно якого позивач звільнений з посади сільського голови у зв»язку з достроковим припиненням повноважень за особисто поданою заявою, п. 1 ч. 1 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; підстава внесення запису - рішення сесії Розівської сільської ради від 29.09.2014 року № 6/39-455.

З довідки від 04.11.2014 року № /а.с. 13/, виданої управлінням соціального захисту населення Охтирської міської ради, вбачається, що 30.09.2014 року ОСОБА_1 перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до АДРЕСА_2.

З витягів наказів Охтирського МРЦЗ про прийняті рішення по ОСОБА_1 /а.с. 29/ вбачається, що наказом від 17.10.2014 року № НТ 141017 йому наданий статус безробітного; наказом від 24.10.2014 року № НТ 141024 - призначено допомогу по безробіттю; наказом від 24.10.2014 року № НТ 141024 - скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку із звільненням безробітного з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин відповідно до пп. 1 п. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп.1 п. 5.3. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» на строк 90 к.д з 24.10.2014 року по 21.01.2015 року; наказом від 22.01.2015 року № НТ 150122 - розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю.

З свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування НОМЕР_2, виданого 12.11.2004 року /а.с. 11/, вбачається, що ОСОБА_1 є застрахованою особою у разі одержання послуг та матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, укладання трудового договору (контракту), договору соціально-правового характеру, предметом якого є виконання робіт та надання послуг, під час прийому та навчання, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про оскарження наказу Охтирського МРЦЗ в частині скорочення виплати допомоги по безробіттю та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити допомогу по безробіттю, які стосуються виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України визначено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і лише у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно приписам ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1-3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно;6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Статті 15, 16 КАС України встановлюють право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути поряд з іншими визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше, ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю особам, які звільнилися з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, призначається відповідно до частин першої та другої цієї статті, і її виплата починається з 91-го календарного дня.

Перевіряючи доводи позивача про обставини звільнення суд виходив з наступного:

Відповідно до ч. 1, 5, 9 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ч. 1, 2, 3, 4 ) визначено, що повноваження сільського, селищного, міського голови починаються з моменту оголошення відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному засіданні ради рішення про його обрання. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

У разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв'язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, міської ради. Секретар сільської, селищної, міської ради тимчасово здійснює зазначені повноваження з моменту дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови і до моменту початку повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на позачергових виборах відповідно до закону, або до дня відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на чергових місцевих виборах.

Повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених статтею 79 цього Закону, що має наслідком звільнення його з посади. Не пізніш, як на п'ятнадцятий день після звільнення особа, яка на цей час відповідно до закону здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови, звертається до Верховної Ради України з клопотанням щодо призначення позачергових виборів сільського, селищного, міського голови.

Сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

За приписами ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ч. 1 п. 1, ч. 7 п. 1) повноваження сільського, селищного, міського голови, вважаються достроково припиненими у разі його звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови.

Повноваження сільського, селищного, міського голови припиняються достроково, а відповідна особа звільняється з посади з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, - з дня прийняття відповідною радою рішення, яким береться до відома зазначений факт.

Суд вважає помилковим посилання позивача про необхідність застосування аналогії закону до спірних правовідносин, що виникли між ним та відповідачем, оскільки норми п. 1 ч. 1 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 1 ст. 38 КЗпП України мають різний правовий характер і не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Висновок суду ґрунтується на встановлених фактах, що позивач перебував на посаді Розівського сільського голови Шахтарського району Донецької області, внаслідок його обрання на відповідних виборах на певний термін. Правовий статус, порядок здійснення та припинення повноважень сільського голови врегульований нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В той же час ч. 1 ст. 38 КЗпП України регламентує порядок розірвання безстрокового трудового договору з ініціативи працівника, що передбачає попередження про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

За переконанням представника відповідача звільнення позивача відбувалося у відповідності до приписів ч. 1 ст. 38 КЗпП України, оскільки позивач повідомив про своє наступне звільнення за два тижні, його заява не містить дати, з якої він бажав би звільнитися, а рішення про припинення повноважень Розівського сільського голови прийняте саме через два тижні.

Таку позицію представника відповідача суд вважає помилковою.

Поряд з цим, суд розцінює обґрунтованими пояснення позивача про те, що термін перед звільненням був обумовлений необхідністю дотримання регламенту скликання пленарного засідання сесії сільської ради, в тому числі, доведення рішення про скликання сесії ради до відома депутатів і населення не пізніш, як за 10 днів до сесії, як це обумовлено ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Таким чином, перебування позивача на виборній посаді голови сільської ради є різновидом трудового договору, який може бути розірваний достроково за наявності підстав, визначених ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», однак право залишити роботу позивач набуває з того часу, коли уповноважений орган - сільська рада прийняла рішення про звільнення його з роботи.

Суд визнав необґрунтованими посилання представника відповідача про неправильне оформлення рішення Розівської сільської ради від 29.09.2014 року № 6/39-455 /а.с. 15/, оскільки вказане рішення має всі необхідні реквізити для його ідентифікації: номер та дату прийняття, підпис повноважної посадової особи - секретаря сільської ради, посвідчено печаткою установи, тобто, відповідає приписам ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та, як встановлено судом, воно не визнано недійсним у встановленому законом порядку .

Суд вважає безпідставними і надуманими твердження представника відповідача про те, що до адміністративного позову ОСОБА_1 додав не той документ, який дає підставу звільнення та внесення запису до трудової книжки (рішення сесії), а документ за яким факт звільнення голови береться до відома та встановлюється особа, яка тимчасово буде виконувати повноваження сільського голови.

Представником відповідача в цьому випадку не враховано, що терміни «рішення сесії» та «рішення сільської ради» є тотожними, а відповідно до приписів ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ч. 1 п. 1, ч. 7 п. 1) повноваження сільського голови, вважаються достроково припиненими у разі його звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови, відповідна особа звільняється з посади з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, - з дня прийняття відповідною радою рішення, яким береться до відома зазначений факт.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що запис про звільнення в його трудовій книжці здійснений у точній відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». З цих мотивів суд визнав необґрунтованим посилання представника відповідача про те, що у формулюванні звільнення в трудовій книжці позивача має бути зазначено про неможливість продовжувати роботу внаслідок переїзду на нове місце проживання, з поважних причин, тощо».

Судом дана оцінка твердженням представника відповідача про те, що позивач звільнився не з поважних причин, перелік яких міститься в ст. 38 КЗпП України, - про це відсутня вказівка, як в рішенні Розівської сільської ради від 29.09.2014 року, так і в трудовій книжці.

Така позиція представника відповідача судом визнана хибною, оскільки поняття поважної причини є суто оціночним, а тому в даному випадку йдеться не про те, щоб кожна конкретна обставина була прямо передбачена в законі - досить посилання в законі про поважні причини взагалі, віднесення ж того або іншого факту до "поважних причин" під час вирішення спору є повноваженням суду.

За переконанням суду оціночні поняття - це особливий клас юридичних понять, що не є чітко визначеними законодавством, а конкретизується правозастосовним органом у кожному окремому випадку на підставі самостійної суб'єктивної оцінки волі законодавця і подальшого застосування оціночного поняття до суспільних відносин, які є предметом розгляду. Поважні причини - це обставини, що діють на волю суб'єкта, з яким законодавець пов'язує звільнення цього суб'єкта від виконання покладених на нього обов'язків або від визначених законодавством негативних наслідків його поведінки.

Суд вважає правомірним посилання позивача про неможливість продовжувати роботу за посадою Розівського сільського голови внаслідок переїзду на нове місце проживання, оскільки цей переїзд був обумовлений не звичайними життєвими обставинами чи особистим бажанням позивача, а масовими проявами порушень прав людини на території Розівської сільської ради Шахтарського району Донецької області.

Наведені обставини підтверджується листуванням позивача з Головним управлінням МВС України в Донецькій області та з Міністерством внутрішніх справ України, внаслідок чого були розпочаті кримінальні провадження за фактами захоплення об»єктів комунальної власності, незаконного позбавлення волі особи та незаконного заволодіння належним позивачеві транспортним засобом у с. Розівка Шахтарського району Донецької області. /а.с. 17-19/

З повідомлення управління Служби безпеки України в Сумській області від 07.05.2015 року № 7850 суд встановив, що у відповідності до наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», з 07.04.2014 року Донецька область визнана районом проведення антитерористичної операції.

В подальшому Розпорядженням Уряду України від 07.11.2014 року № 1085-р, постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VІІІ с. Розівка Шахтарського району Донецької області було віднесене до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють або здійснюють в неповному обсязі свої повноваження.

Довідкою від 04.11.2014 року № /а.с. 13/, виданою управлінням соціального захисту населення Охтирської міської ради Сумської області, позивач підтвердив, що його переїзд до м. Охтирка був обумовлений саме вимушеними обставинами - переміщенням з тимчасово окупованої території та району проведення антитерористичної операції.

Наведені обставини вплинули на волю позивача, як суб'єкта трудових правовідносин, оскільки саме внаслідок дії цих обставин, що виникли раптово, з незалежних від його волі причин, він був позбавлений змоги належним чином виконувати покладені на нього обов'язки за посадою Розівського сільського голови Шахтарського району Донецької області.

З огляду на наведене вище, суд визнав, що припинення повноважень позивача за посадою Розівського сільського голови Шахтарського району Донецької області з 29.09.2014 року було пов'язане з вимушеними, незалежними від особистого волевиявлення, обставинами, що свідчить про існування поважної причини для звільнення, яка дає право позивачеві на допомогу по безробіттю на підставі ч. 1, 3, 4 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Зазначені вище обставини не були враховані Охтирським міськрайонним центром зайнятості при прийнятті наказу від 24.10.2014 року № НТ 141024, яким позивачеві скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку із звільненням безробітного з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин відповідно до пп. 1 п. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп.1 п. 5.3. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі, одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» на строк 90 календарних днів з 24.10.2014 року по 21.01.2015 року.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За висновком суду, всупереч приписам ч. 2 ст. 72 КАС України відповідач, який заперечував проти адміністративного позову, не виконав обов'язку доказування щодо правомірності свого рішення, його позиція не ґрунтується на законі та фактичних обставинах, встановлених судом.

Статтею 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; тощо.

Таким чином, порушені передбачені законом права позивача підлягають захисту шляхом визнання незаконним і скасування наказу від 24.10.2014 року № НТ 141024 Охтирського міськрайонного центру зайнятості та зобов'язання відповідача вчинити дії з відновлення конституційних прав позивача.

Доводів та доказів, які б спростували висновки суду, сторони не надали.

Відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 73.08 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 14, 19, 46 Конституції України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», КЗпП України, ст. ст. 1, 2, 15, 16, 18, 71, 72, 86, 94, 162, 171 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Охтирського міськрайонного центра зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати наказ Охтирського міськрайонного центру зайнятості від 24.10.2014 року № НТ 141024 про скорочення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_2) виплати допомоги по безробіттю у зв'язку із звільненням безробітного з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин відповідно до пп. 1 п. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп.1 п. 5.3. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» на строк 90 календарних днів з 24.10.2014 року по 21.01.2015 року.

Зобов'язати Охтирський міськрайонний центр зайнятості нарахувати та сплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2), як застрахованій особі залежно від страхового стажу відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової виплати для організації безробітними підприємницької діяльності за період з 24.10.2014 року по 21.01.2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) з Державного бюджету України судові витрати у вигляді судового збору на суму 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Охтирський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк із дня її проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О.О. КОВАЛЬОВА