Справа № 820/19766/14
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 квітня 2015 р. № 820/19766/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Бартоша Р.Г.,

представника відповідача - Гаєвської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС"
до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених (збільшених) позовних вимог, просить суд:

- скасувати наказ №2142 від 03.12.2014 року Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про проведення у термін з 04.12.2014р. по 10.12.2014р. документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Трейдбор" за період з 01.08.2014р. по 30.09.2014р.,

- визнати протиправними дії Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо проведення у термін з 04.12.2014р. по 10.12.2014р. документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМТЕХСЕРВІС" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Трейдбор" за період з 01.08.2014р. по 30.09.2014р.;

- зобов'язати Індустріальну об'єднану державну податкову інспекцію м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області вилучити з Бази даних податковий облік - "Аналітична система. Перегляд результатів співставлення. Дані результатів перевірок" дані про проведення позапланової перевірки ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Трейдбор" за період з 01.08.2014р. по 30.09.2014р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірний наказ №2142 від 03.12.2014 року прийнятий ОДПІ з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню. Так, спірний наказ не містить а ні обставин, а ні підстав для проведення перевірки, що, на думку позивача, не відповідає вимогам ст. ст. 75, 78 ПК України. Раніше, позивачу направлявся запит № 3570/10/20-36-22-03-14 від 29.10.2014р. про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо проведення фінансово - господарських операцій та їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках за період з 01.08.2014р. по 30.09.2014р. по взаємовідносинам з ТОВ "Трейдбор", які підтверджують діяльність підприємства за серпень - вересень 2014р. Підставою для звернення відповідача із вказаним запитом начебто слугувала податкова інформація, отримана відповідачем, про можливе порушення ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС" вимог податкового законодавства. Натомість, як стверджує позивач, підп. 73.3 ст. 73 ПК України, п. 9 Порядку періодичного подання інформації органам ДПС та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, який затверджений постановою КМУ від 27.12.2010р. № 1245, зобов'язує орган ДПС зазначити підставу для витребування інформації, перелік яких є вичерпним. Жодна із передбачених підстав, як то аналіз податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлення недостовірних даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, проведення зустрічної звірки у запиті не було наведено, а відтак позивач звільнений за законом від обов'язку надавати відповідь на такий запит. За таких підстав, позивач вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для прийняття рішення про призначення документальної позапланової виїзної перевірки позивача по взаємовідносинам з ТОВ "Трейдбор".

Окрім того, позивач вказує на те, що відповідачем при проведенні перевірки використано АІС "Податковий облік", первинні документи позивача та акт перевірки ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 08.12.2-014р. № 1760/26-59-22-08/38124130 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Трейдбор" з питання дотримання вимог податкового законодавства по проведеним фінансово - господарським взаємовідносинам з контрагентами за період з 01.07.2014р. по 30.09.2014р". Посилання відповідача на вказаний акт перевірки, як зазначає позивач, не є належним доказом при формуванні висновків Акту перевірки № 4435/20-36-22-03-07/36457200 від 17.12.2014р. стосовно господарської діяльності ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС", оскільки сам по собі акт перевірки не відноситься до первинних документів бухгалтерського та податкового обліку платника податків суб'єкта контролю, а посилання відповідача на те, що правочини, укладені між ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС" та контрагентами, зокрема: ТОВ "Трейдбор", не мають на меті реального настання правових наслідків не відповідає дійсності та є безпідставними, носять характер припущення та не підтверджені належними доказами.

Пред'являючи позовні вимоги до ОДПІ щодо зобов'язання вилучити з бази даних Податковий облік - "Аналітична система. Перегляд результатів співставлення. Дані результатів перевірок" дані про проведення позапланової перевірки ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Трейдбор" за період з 01.08.2014р. по 30.09.2014р., позивач вказує на те, що за результатами проведеної перевірки і необґрунтованих припущень відповідача, останнім самостійно змінено задекларовані показники у автоматизованих системах та податкових базах даних, що фактично є зміною показників декларації платника податків, здійсненою поза межами компетенції контролюючого органу.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач - Індустріальна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (а.с.21-23, 207-209) відповідач вказав, що для проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС" існували об'єктивні та обґрунтовані підстави. Так, позивач в податковому обліку відображав взаємовідносини з ТОВ "Трейдбор". Податковою інспекцією був складений акт від 08.12.2014р. № 1760/26-59-22-08/38124130 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Трейдбор" з питань дотримання вимог податкового законодавства по проведеним фінансово-господарським взаємовідносинам з контрагентами за період з 01.07.2014 по 30.09.2014". У зв'язку з наявністю податкової інформації, яка свідчить про можливі порушення ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС" податкового законодавства, ОДПІ був складений письмовий запит про надання інформації та її документального підтвердження фінансово - господарської діяльності по взаємовідносинами з вказаними підприємствами, на який ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС" надало пояснення без документального підтвердження. За таких підстав, у відповідності до вимог пп. 78.1.1 п. 78 ст. 78 Податкового кодексу України було прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про проведення спірної перевірки, що є обов'язком ОДПІ як контролюючого органу та ніяким чином не порушує права позивача. Окрім того, за судженням відповідача, акт за результатами перевірки, сам по собі немає для платників податків ніяких наслідків. В даному випадку акту індивідуальної дії відносно позивача ДПІ не виносилось. Інформаційна система "Податковий блок" є програмою для службового користування податкових органів України, відомості в яку вносяться на підставі задекларованих платником податків показників. Коригування в системі ІС "Податковий блок" податкової звітності платника податків позивача не відбувалось, а тому поновити такі показники не можливо. Посилаючись на викладені вище доводи, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у письмових запереченнях на позов, просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, код - 36457200.

На обліку як платник податків підприємство перебуває у Індустріальній ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

На підставі наказу від 03.12.2014 року №2142, виданого Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, посилаючись на п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 та ст.79 Податкового кодексу України відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС", з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Трейдбор" за серпень-вересень 2014 року.

Результати спірної перевірки оформлені актом №4435/20-36-22-03-07/36457200 від 17.12.2014 року. ( а.с.35-62).

Згідно з висновками вказаного акту перевірки в діяльності платника податків контролюючим органом виявлено порушення:

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, зі змінами та доповненнями, в результаті чого завищено податкові зобов'язання з податку на додану вартість за період з 01.08.2014 по 30.09.2014 у загальній сумі 52226,00 грн., у т.ч. за серпень 2014 ПДВ - 10062,00 грн., за вересень 2014 ПДВ - 42164,00 грн.;

- п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, зі змінами та доповненнями, підприємством в результаті чого завищено склад податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.08.2014 по 30.09.2014 у загальній сумі 50462,40 грн., у т.ч. за серпень 2014 року у сумі 11980,00 грн., за вересень 2014 року у сумі 38482,40 грн. ( а.с.61-62).

Суд відзначає, що за наслідками проведеної перевірки, оформленої актом №4435/20-36-22-03-07/36457200 від 17.12.2014 року. (а.с.35-62), податкове повідомлення-рішення ДПІ не приймалось.

Оскільки платник податків не погоджується з правомірністю зазначених вище дій органу управління по призначенню та проведенню перевірки, то слід дійти висновку, що спір склався з приводу відповідності закону дій суб'єкта владних повноважень - Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, вчинених з приводу реалізації управлінської функції контролю у спосіб проведення позапланової невиїзної перевірки.

Розглядаючи справу, суд відмічає, що критерії правомірності рішень та діянь суб'єктів владних повноважень, до яких в розумінні ст. 3 КАС України та Податкового кодексу України належить і відповідач, викладені законодавцем в ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Під час податкового контролю контролюючі органи зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, та не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (п.п.21.1.1, п.п.21.1.4 п.21.1 ст.21 ПК України).

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

При вирішенні справи суд бере до уваги, що 24.12.2006р. Верховним Судом України винесена постанова у справі Господарського суду Вінницької області №9/175-04 за позовом АКБ "Мрія" до ДПІ у м. Вінниця про визнання неправомірною позапланової комплексної перевірки.

Згідно з правовими позиціями, які викладені у названому судовому акті, державна податкова інспекція є органом державної влади і, відповідно, її діяльність має підпорядковуватись вимогам ч.2 ст.19 Конституції України та аналогічним вимогам ст.11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні". Право податкової інспекції на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом. Суд може захистити право платника податку в разі проведення перевірки за відсутності для цього належних юридичних підстав та з порушенням правил, процедури, встановлених законом. Наявність негативних наслідків такої перевірки для можливості судового захисту законом не вимагається. Право на судовий захист пов'язане із самою протиправністю дій. При цьому, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до КАС України адміністративний позов може містити вимоги про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень (п. 6 ч. 3 ст. 105); а відтак, звернення за захистом порушеного права у сфері публічно-правових відносин із зазначенням способу, який, на думку суду, не приводить до захисту права, не може бути підставою для відмови в позові, тобто захисті права, що порушуються. Суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, коли ці порушення ще не припинені (статті 7, 8, 11, ч. 4 ст. 112, ст. 162); спосіб захисту порушеного права може залежати від того, припинене порушення чи ні - при встановленні факту продовження протиправної поведінки суб'єкта владних повноважень на момент вирішення спору належним способом захисту права може бути зобов'язання відповідача припинити протиправні дії, а при припиненні порушення суд може задовольнити вимогу про встановлення відсутності компетенції (повноважень) у суб'єкта владних повноважень, зокрема на вчинені дії, чи про визнання дій протиправними.

З огляду на приписи ст.ст.8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 244-2 КАС України окружний адміністративний суд не знаходить правових підстав для залишення згаданої постанови Верховного Суду України поза увагою при розгляді і вирішенні даного спору по суті.

Досліджуючи обставини дотримання відповідачем згаданих критеріїв при реалізації владної управлінської функції у спірних правовідносинах, суд зазначає, що контролюючим органом на адресу позивача був направлений запит № 3570/10/20-36-22-03-14 від 29.10.2014р. (а.с. 9).

На вказаний вище запит ТОВ "НВК "ЄВПРОПРОМСЕРВІС" у встановлений законом строк надав відповідь, в якій вказав, що запит ОДПІ складений з порушенням вимог ст.73.3 Податкового кодексу України, що звільняє суб'єкта інформаційних відносин від обов'язку надавати відповідь на такий запит. (а.с. 10), і ОДПІ не заперечує факт отримання відповіді від платника податків.

Разом з тим, 03.12.2014р. ОДПІ прийнято спірне рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, яке оформлене наказом № 2142 (а.с. 24).

Як вбачається з даного наказу, підставою для проведення спірної перевірки ОДПІ обрано п.п. 78.1.1, п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Суд відзначає, що за приписами вказаної норми закону, документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації, згідно якої виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Між тим, відповідачем не надано суду належних доказів та не наведено об'єктивних та обґрунтованих підстав, визначених Податковим кодексом України для видання спірного наказу про проведення перевірки підприємства позивача. Встановивши невідповідність направленого контролюючим органом на адресу товариства запиту № 3570/10/20-36-22-03-14 від 29.10.2014р., який став передумовою для винесення спірного наказу № 2142 від 03.12.2014р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, вимогам пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, зокрема, не зазначення підстав для його надіслання, позивач правомірно стверджує про його незаконність.

Разом з тим, суд враховує, що спірний наказ на проведення перевірки на час розгляду справи є реалізованим, спірна перевірка проведена. Під час її проведення позивачем були надані ОДПІ бухгалтерські, облікові та фінансові документи, що не заперечувалось представникам позивача під час судового розгляду справи та підтверджується матеріалами справи. Отже, перевірка контролюючим органом проведена. За наслідками перевірки складений акт, а відтак підстав для скасування даного наказу та визнання неправомірними дій з проведення спірної перевірки суд не вбачає.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині слід залишити без задоволення.

Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання відповідача вилучити з Бази даних податковий облік - "Аналітична система. Перегляд результатів співставлення. Дані результатів перевірок" дані про проведення позапланової перевірки ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Трейдбор" за період з 01.08.2014р. по 30.09.2014р. суд зазначає наступне:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що між позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Трейдбор".

ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві був складений акт від 08.12.2014р. № 1760/26-59-22-08/38124130 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Трейдбор" з питань дотримання вимог податкового законодавства по проведеним фінансово-господарським взаємовідносинам з контрагентами за період з 01.07.2014 по 30.09.2014.

Відповідно до акту перевірки Індустріальної ОДПІ №4435/20-36-22-03-07/36457200 від 17.12.2014 року. ( а.с.35-62), єдиною підставою для неправомірності віднесення ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС" сум податку на додану вартість до податкового зобов'язання зазначено факт не підтвердження здійснення господарських операцій з контрагентами-покупцями у зазначені періоди з підстав ненадання транспортних та супроводжувальних документів на підтвердження переміщення товару від продавця до покупця.

На думку відповідача, вказаних висновків інших податкових органів цілком достатньо для судження про порушення позивачем, який мав господарські взаємовідносини з даними підприємствами, вимог Податкового кодексу України.

Однак, належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України, а діяння по відображенню в документах обов'язкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об'єктивною стороною злочину, передбаченого ст.366 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Між тим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним суб'єктом владних повноважень до суду також не подано.

Слушність наведеного висновку окружного адміністративного суду підтверджується правозастосовчою практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також правозастосовчою практикою Верховного Суду України (постанова від 09.09.2008р. у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010р. у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обов'язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Окремо суд, зазначає, що в силу приписів ч.4 ст.70 КАС України, Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (затверджено постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232; далі за текстом - Порядок №1232), а також Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затверджено наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011р. за №34/18772; далі за текстом - Порядок №984) отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в котрих викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, оскільки ані акт перевірки, ані довідка зустрічної звірки не має преюдиціального значення та не є документами, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Суд також відзначає, що зі змісту акту від 17.12.2014р. № 4435/20-36-22-03-07/36457200 вбачається, що відомості первинних документів, які відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а також дані розрахункових документів, котрі згідно з Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" опосередковують рух коштів у безготівковій формі, податковим органом в ході проведення спірної документальної перевірки не досліджувались.

ОДПІ при проведені перевірки було використано установчі документи підприємства ТОВ "НВП "ЄВПРОМСЕРВІС" декларації з ПДВ, запит ОДПІ та відповідь підприємства на нього, АІС Податковий блок, отримані матеріали перевірок контрагента позивача ТОВ "ТРЕЙДБОР" (а.с.37).

За таких підстав, суд не погоджується з доводами відповідача - Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, про об'єктивність встановлених контролюючим органом податкових порушень підприємством позивача, викладених в акті перевірки від 17.12.2014р. № 4435/20-36-22-03-07/36457200. (а.с.35-62).

Стосовно доводу відповідача про відсутність у платника податків у спірних правовідносинах порушеного права суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.19 Господарського кодексу України визначено, що держава здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю суб'єктів господарювання у таких сферах, зокрема, фінансових, кредитних відносин, валютного регулювання та податкових відносин - за додержанням суб'єктами господарювання кредитних зобов'язань перед державою і розрахункової дисципліни, додержанням вимог валютного законодавства, податкової дисципліни.

В силу приписів ч.6 ст.19 Господарського кодексу України, органи державної влади і посадові особи зобов'язані здійснювати інспектування та перевірки діяльності суб'єктів господарювання неупереджено, об'єктивно і оперативно, дотримуючись вимог законодавства, поважаючи права і законні інтереси суб'єктів господарювання.

Суд зазначає, що оскільки документальним результатом реалізації суб'єктом владних повноважень управлінської функції з контролю за повнотою та достовірністю справляння платником податків (зборів) є складання або довідки зустрічної звірки згідно з ст.73 Податкового кодексу України, або акту перевірки відповідно до ст.86 Податкового кодексу України, то платник податків має матеріально-правовий інтерес у тому, щоби зміст складених податковим органом довідки зустрічної звірки або акту перевірки відображав об'єктивний та реальний стан додержання платником податків вимог законів про оподаткування, адже за визначенням ст.358 Кримінального кодексу України як довідка зустрічної звірки, так і акт перевірки віднесені законодавцем до кола офіційних документів.

Отже, зміст складених податковим органом довідки зустрічної звірки та акту перевірки може братись до уваги як тим органом податкової служби, котрий склав згадані офіційні документи, так і іншими податковими органами та суб'єктами права у будь-яких процедурах, що суперечить матеріально-правовому інтересу суб'єкта господарювання як добросовісного та сумлінного платника податків, суперечить запровадженій ст.4 Податкового кодексу України презумпції правомірності рішень платника податків, в разі негативного характеру викладеної у довідці чи акті інформації.

Таким чином, складення податковим органом довідки зустрічної звірки чи акту перевірки, де викладені помилкові чи недостовірні висновки з питання дотримання платником податків вимог законів про оподаткування суперечить матеріальному інтересу платника податків.

Суд погоджується з доводом відповідача про те, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не покладає на платника податків ніяких обов'язків, проте, водночас з цим відзначає, що згаданий офіційний документ об'єктивно створює для платника податків несприятливі правові наслідки у вигляді виникнення сумніву у добросовісності, сумлінності суб'єкта господарювання як платника податків, сумніву у додержанні платником податків податкової дисципліни та у вигляді іншого, відмінного від випадку невчинення податкових правопорушень, визначення за правилами ст.77 Податкового кодексу України періодичності перевірок з огляду на ступень ризику в діяльності такого платника податків.

Вирішуючи спір в частині вимог, котрі стосуються відомостей АІС, суд бере до уваги, що в силу приписів ст. 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику (п.74.1 ст.74).

З положень наведеної норми кодексу випливає, що законодавець наділив центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, дискреційними повноваженнями стосовно визначення порядку обліку за станом виконання суб'єктами права податкового обов'язку.

Однак, суд вважає, що такий порядок не повинен суперечити положенням Податкового кодексу України.

Так, системно аналізуючи положення Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що згаданий законодавцем у ст. ст.37 і 38 названого кодексу податковий обов'язок в грошовому еквіваленті підлягає відображенню в будь-яких базах даних територіальних органів доходів і зборів (АІС чи ІС) виключно згідно з показниками податкової декларації, складеної платником податків за правилами ст.46 Податкового кодексу України і поданої до контролюючого органу в порядку ст.49 Податкового кодексу України або у прийнятому контролюючим органом за правилами ст.ст.54, 58 Податкового кодексу України податковому повідомленні-рішенні, котре пройшло процедуру узгодження (адміністративного чи судового) відповідно до ст.56 Податкового кодексу України.

При цьому, в силу приписів ст. 54 Податкового кодексу України підставою для винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення є факт як заниження, так і завищення платником податків грошових зобов'язань з податку (збору).

Будь-яких інших документальних підстав для виникнення чи зміни податкового обов'язку, в тому числі і у спосіб зменшення числового значення грошового зобов'язання з податку і збору, закон не містить.

Відтак, складені контролюючим органом згідно з п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України довідка зустрічної звірки чи відповідно до ст. 86 Податкового кодексу України акт документальної перевірки не віднесені законодавцем до кола обставин, котрі зумовлюють зміну розміру грошових зобов'язань з податку і збору.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України у будь-яких інформаційних базах контролюючих органів підлягають відображенню, насамперед, числові показники розміру грошових зобов'язань з податку (збору), що містяться у складених платниками податків документах обов'язкової податкової звітності, поданих платниками податків до територіальних органів доходів і зборів та прийнятих останніми. Згадані показники підлягають незмінному збереженню до моменту набрання за правилами ст.56 Податкового кодексу України юридичної дії податковими повідомленнями - рішеннями, котрі прийняті контролюючими органами відповідно до ст. ст.54 і 58 Податкового кодексу України.

Між тим, як встановлено судом в ході розгляду справи, у спірних правовідносинах відповідач податкових повідомлень-рішень не виносив.

Натомість суб'єкт владних повноважень вдався до зміни числового значення обчисленого платником податків розміру грошових зобов'язань з податку на додану вартість у самотужки та на власний розсуд розробленому порядку, котрий не узгоджується з законодавчо визначеним способом реалізації владної управлінської функції контролю, а саме: вирахував значення відхилення між сумою грошових зобов'язань з ПДВ (як податкового зобов'язання, так і податкового кредиту), самостійно обчисленими платником і задекларованими в податковій звітності та між сумою грошових зобов'язань з ПДВ, визначених контролюючим органом згідно з актом №4435/20-36-22-03-07/36457200 і вніс таке відхилення до Інформаційної системи "Податковий блок", введеної в експлуатацію згідно з наказами ДПС України №1198 від 24.12.2012р. та №1197 від 24.12.2012р., що підтверджується витягом з бази даних ІС "Податковий блок".

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В ході розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, за правилами ч.2 ст.71 КАС України не подав до суду належних та допустимих в розумінні ст.70 КАС України доказів правомірності та обґрунтованості мотивів, котрі покладені в основу спірних діянь, не навів перед судом належних та достатніх доводів на підтримку відповідності закону тих суджень, котрими орган управління керувався при зміні офіційних даних про розмір та стан виконання суб'єктом права податкового обов'язку.

Оскільки судовим розглядом встановлений факт порушення охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин в галузі оподаткування, то поданий позов в частині вимог стосовно АІС належить задовольнити, адже управлінська функція податкового контролю була реалізована суб'єктом владних повноважень за відсутності визначених законом підстав та без дотримання визначеної законом процедури.

Згідно частини 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст.159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС" до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування наказу, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Зобов'язати Індустріальну об'єднану державну податкову інспекцію м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області вилучити з Бази даних Податковий облік - "Аналітична система. Перегляд результатів співставлення. Дані результатів перевірок" дані про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ "НВК "ЄВРОПРОМСЕРВІС" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "ТРЕЙДБОР" за період з 01.08.2014 по 30.09.2014 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 20 квітня 2015 року.

Суддя О.В. Панченко