Справа № 808/1282/15
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 808/1282/15

27 квітня 2015 року 12год. 00хв. м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Антонов Д.К.

відповідача: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
про визнання нечинними та скасування наказів, зобов`язання поновити на службі, -

ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 (далі по тексту постанови позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ). З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просить: визнати нечинним та скасувати наказ № 4 о/с від 27.01.2015 в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення позивача з військової служби у резерві; визнати нечинним та скасувати наказ № 20 від 27.01.2015 в частині виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення капітана резерву ОСОБА_1 , командира 2 роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення; зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді командира 2-ї роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України із включенням до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення капітана резерву ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 08.06.2014 року укладено контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві строком на 5 років.

25.02.2015 року під час несення служби с.Широкіно Донецької області позивачу стало відомо, що контракт з ним припинено (розірвано) відповідно до ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за п. 6 "г" - у зв`язку з проведенням організаційно-штатних змін. Позивач вважає його звільнення з військової служби у резерві неправомірним, оскільки позивача не було попереджено про звільнення; до Головного управління Національної гвардії України не надано списків резервістів з пропозиціями щодо їхнього подальшого службового використання; позивачу не було запропоновано рівнозначної чи нижчої посади; при звільненні позивача не складався акт прийняття-здавання посади, яку займав позивач; до військового квитка запис про розірвання контракту не внесено; наказ Командувача Національної гвардії України від 21.11.2014 № 449 "Про організаційно-штатні заходи в Національній гвардії України" не стосується військової частини НОМЕР_1 . Зважаючи, що розірвання контракту з позивачем здійснено безпідставно, то і наказ про виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення в частині, що стосується позивача, також слід скасувати. Позивач просить поновити його на службі з включенням до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Представники позивача в судових засіданнях надали пояснення, що співпадають з позицією, викладеною в позовній заяві. Також вказали, що позивач не заявляє вимог про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Просять позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судових засіданнях пояснив, що наказом Командувача Національної гвардії України від 21.11.2014 № 449 "Про організаційно-штатні заходи в Національній гвардії України" передбачено проведення організаційно-штатних змін в батальйоні спеціального призначення (комплектується за рахунок резервістів). ОСОБА_1 по телефону повідомлявся начальником відділення кадрів військової частини майором ОСОБА_2 про майбутні зміни у штаті та подальше проведення організаційних заходів у підрозділі. Акти здавання-посади ОСОБА_1 в несекретному діловодстві (канцелярії) частини відсутні. Право запропонувати іншу посаду або подальше використання ОСОБА_1 командир військової частини НОМЕР_1 не використав, оскільки ОСОБА_1 зарекомендував себе з негативної сторони під час проходження служби у військовому резерві в даній військовій частині. Підставою для видання наказу № 4 о/с від 27.01.2015 став рапорт т.в.о. командира батальйону спеціального призначення (комплектується за рахунок резервістів) майора резерву ОСОБА_3 від 20.01.2015.

ОСОБА_1 не з`являвся у військовій частині НОМЕР_1 для відповідних записів у військовому квитку про розірвання контракту, перешкоджає вилученню в нього відповідного посвідчення, ухиляється від питань прийому-передачі ввіреного йому військового майна, не забезпечив здачу майна, закріпленого за підрозділом по поверненню після виконання службово-бойових завдань в зоні проведення АТО в Східному регіоні держави.

Представник відповідача вважає, що звільнення позивача відбулося в порядку, визначеному чинним законодавством, оскаржувані накази є правомірними, підстави для задоволення позову відсутні.

В судове засідання 27.04.2015 представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечує у повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що проходив службу в резерві у в/ч НОМЕР_1 на посаді командира протитанкового взводу батальйону спеціального призначення (комплектується за рахунок резервістів). Контракт зі свідком розірвано та свідка звільнено зі служби у зв`язку із проведенням організаційно-штатних змін на підставі наказу від 27.01.2015 № 4 о/с. Свідок не був попереджений за два місяці про звільнення.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

08.06.2014 ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з письмовою заявою про зарахування на службу у військовому резерві Національної гвардії України (а.с.37).

08.06.2014 року з ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві (а.с.7). Відповідно до п. 3 вказаного контракту, контракт укладений на п`ять років, набирає чинності з 16.06.2014; контракт може припинити дію достроково з підстав та у порядку, визначених Положенням про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

16.06.2014 капітана запасу ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу частини на всі види забезпечення (наказ № 120 від 16.06.2014) (а.с.57).

Згідно наказу від 25.06.2014 № 127 (а.с.58) капітана резерву ОСОБА_1 призначено командиром 2-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 27.01.2015 № 4 о/с "По особовому складу", з капітаном резерву ОСОБА_1 командиром 2-ї роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення (комплектується за рахунок резервістів) припинено (розірвано) контракт та звільнено зі служби у військовому резерві відповідно до підпункту 4 пункту 35 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України (у зв`язку з проведенням організаційно-штатних змін) (а.с.71-96). Підставою для видання такого наказу стали рапорт майора резерву ОСОБА_5 від 20.01.2015, наказ командувача Національної гвардії України від 21.11.2014 № 449.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 27.01.2015 № 20, капітана резерву ОСОБА_1 , командира 2 роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення (комплектується за рахунок резервістів) виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 27 січня 2015 року (а.с.61). Вказаний наказ видано на підставі наказу від 27.01.2015 № 4 о/с.

Не погоджуючись з підставами його звільнення, вказуючи на порушення порядку звільнення та вважаючи накази про розірвання контракту та виключення із списків особового складу частини неправомірними й такими, що підлягають скасуванню, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) військова служба є публічною службою, а на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів (ст.17 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 9 Закону України "Про Національну гвардію України", особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників.

Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Військовозобов`язані (крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації) у добровільному порядку можуть бути зараховані до військового резерву Національної гвардії України, що складається з громадян, які проходять службу у військовому резерві, та громадян, відібраних кандидатами для зарахування на службу у військовому резерві.

Комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.

Порядок добору та прийняття на службу у військовому резерві, строки, умови та порядок її проходження, а також підстави і порядок звільнення із служби визначаються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положенням про проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України, що затверджується Президентом України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, визначається Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992р.

Так, згідно із ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно ж до частини 7 вказаної статті, громадяни України в добровільному порядку можуть проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України або інших військових формувань. Порядок відбору та прийняття на службу у військовому резерві, строки, умови й порядок її проходження, а також підстави й порядок звільнення зі служби визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п."г" ч.6 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості їх використання на службі.

Крім того, за змістом ч.9 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положенням про проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України, затвердженим Указом Президенту України від 10 серпня 2012 року №470/2012 (далі Положення), визначено порядок добору, умови прийняття громадян України на службу у військовому резерві Національної гвардії України та проходження ними служби у військовому резерві.

Відповідно до п. 25 Положення, із громадянином, щодо якого прийнято рішення про прийняття на службу у військовому резерві, укладається контракт про проходження служби у військовому резерві.

Згідно пп. 4 п. 35 Положення, контракт припиняється (розривається), а резервіст звільняється зі служби у військовому резерві у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості дальшого перебування на службі у військовому резерві. В такому випадку дострокове розірвання контракту ініціюється командиром (начальником) військової частини (п. 36 Положення).

У разі припинення дії (розірвання) контракту у примірнику, що зберігається в особовій справі резервіста, робиться запис із зазначенням підстав та дати припинення дії (розірвання) контракту, який завіряється підписом командира (начальника) військової частини та скріплюється відповідною гербовою печаткою (п. 38 Положення). Згідно п. 40 Положення, командир (начальник) військової частини у п`ятиденний строк після видання відповідного наказу надсилає до військового комісаріату особову справу звільненого резервіста разом із витягом із наказу про його звільнення.

Пункти 89-90 Положення визначають, що у разі скорочення штатів або проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад резервістів, до Головного управління Національної гвардії України не пізніше ніж за два місяці до встановлених строків проведення таких заходів подається список резервістів, які вивільняються, із пропозиціями щодо їх дальшого службового використання.

У разі неможливості призначення резервіста, який вивільняється, на рівнозначну посаду або ненадання ним згоди на призначення на нижчу посаду резервіст звільняється зі служби у військовому резерві згідно з підпунктом 4 пункту 35 цього Положення.

Відповідно до пунктів 115, 121 Положення, звільнення резервіста зі служби у військовому резерві на підставах, передбачених пунктом 35 цього Положення, здійснюється наказом командира (начальника) військової частини. Командир (начальник) військової частини у триденний строк після видання наказу про звільнення резервіста зі служби у військовому резерві надсилає витяг із цього наказу та особову справу резервіста до військового комісаріату, в якому резервіст перебуває на військовому обліку.

Резервіста, який підлягає звільненню зі служби у військовому резерві у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, командир (начальник) військової частини не пізніше ніж за два місяці до скорочення штатів або проведення організаційних заходів письмово попереджує про звільнення. Державній службі зайнятості про звільнення резервіста не повідомляється.

З наведених норм права вбачається, що контракт про проходження служби у військовому резерві може бути достроково розірваний, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. В такому випадку контракт припиняється (розривається) у разі неможливості дальшого перебування резервіста на службі у військовому резерві (неможливості призначення резервіста, який вивільняється, на рівнозначну посаду або ненадання ним згоди на призначення на нижчу посаду) та за умови письмового попередження резервіста про звільнення командиром (начальником) військової частини не пізніше ніж за два місяці до скорочення штатів або проведення організаційних заходів.

Наказом від 27.01.2015 № 4 о/с позивача звільнено зі служби у військовому резерві у зв`язку із проведенням організаційно-штатних змін. Однак, про таке звільнення позивач не був попереджений. Будь-яка інша посада (рівнозначна або нижча) позивачу запропонована не була.

Покликання відповідача на те, що позивачу по телефону було повідомлено про наступне звільнення суд до уваги не приймає, оскільки згідно п. 121 Положення, таке попередження повинно бути письмовим та здійсненим командиром (начальником) військової частини не пізніше ніж за два місяці до скорочення штатів або проведення організаційних заходів.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердив, що письмового попередження про звільнення не було.

Також відповідачем не надано суду доказів неможливості дальшого перебування резервіста на службі у військовому резерві, доказів пропозиції позивачу рівнозначної або нижчої посади, доказів відмови позивача від призначення на нижчу посаду.

Суд критично оцінює покликання відповідача на те, що командир військової частини НОМЕР_1 не використав право запропонувати позивачу іншу посаду або подальше використання ОСОБА_1 на службі, оскільки останній зарекомендував себе з негативної сторони, з огляду на таке. Відповідно до п. 35 Положення, службова невідповідність, систематичне невиконання умов контракту резервістом є окремими та самостійними підставами для припинення (розірвання) контракту та звільнення зі служби у військовому резерві. Однак, звільнення позивача в даному випадку відбулося у зв`язку з проведенням організаційно-штатних змін (пп.4 п. 35 Положення), а не через службову невідповідність чи через невиконання позивачем умов контракту (пп. 6, 10 п. 35 Положення).

В порушення вимог п. 89 Положення, відповідачем не надано суду доказів подання не пізніше ніж за два місяці до встановлених строків скорочення штатів або проведення організаційно-штатних заходів до Головного управління Національної гвардії України списку резервістів, які вивільняються, із пропозиціями щодо їх дальшого службового використання.

Відповідачем до матеріалів справи надано документи, що свідчать про видачу позивачу озброєння (а.с.62-66). Однак, наказ про розірвання контракту з позивачем видано за відсутності затвердженого акта про прийняття-здавання посади, яку займав резервіст, що є порушенням вимог п. 119 Положення. Покликання відповідача на те, що позивач не з`являвся до військової частини, ухиляється від питань прийому-передачі ввіреного йому військового майна суд оцінює критично, оскільки відповідачем не надано суду доказів виклику позивача до військової частини НОМЕР_1 . Крім того, з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2015 № 45дск вбачається, що позивач прибув з службового відрядження з Східного регіону держави після участі в антитерористичній операції 09.09.2014 (а.с.60). При цьому, відповідачем не надано суду доказів, що ним вживалися заходи щодо організації та проведення прийому-передачі ввіреного позивачу військового майна після повернення позивача з відрядження або організації розшуку резервіста в установленому порядку.

Поряд із зазначеним суд звертає увагу на те, що у примірнику контракту, що зберігається в особовій справі резервіста, не зроблено запис про підстави та дату припинення дії (розірвання) контракту (а.с.132), відповідачем не надано суду доказів надіслання до військового комісаріату, в якому резервіст перебуває на військовому обліку, особової справи звільненого резервіста разом із витягом із наказу про його звільнення, що є порушенням пунктів 38, 40, 115 Положення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено порядок звільнення позивача зі служби у військовому резерві, оскільки відповідачем не було письмово попереджено позивача про звільнення, не вживались жодні заходи для подальшого використання позивача на службі, а відтак, відповідач, звільняючи позивача на підставі п."г" ч.6 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", пп. 4 п. 35 Положення, діяв не на підставі, не в межах наданих повноважень та не у спосіб, що передбачені нормативно-правовими актами у сфері проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України, а отже позовні вимоги щодо скасування наказів про припинення (розірвання) контракту та звільнення позивача з військової служби у резерві та виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення є обґрунтованими.

Відповідно до пунктів 125, 126 Положення, у разі незаконного звільнення зі служби у військовому резерві резервіст підлягає поновленню на службі у військовому резерві на попередній або за його згодою іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Період незаконного звільнення зараховується резервісту до строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання. У разі незаконного звільнення резервіста зі служби у військовому резерві поновлення його на попередній або іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді здійснюється наказом командира (начальника) військової частини, який звільнив резервіста зі служби у військовому резерві.

А відтак, вимоги позивача про зобов`язання відповідача поновити позивача на службі у військовому резерві на попередній посаді слід задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

За приписами ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З огляду на наведене, накази відповідача № 4 о/с від 27.01.2015 та № 20 від 27.01.2015 в частині, що стосуються позивача, слід визнати протиправними та скасувати, зобов`язати відповідача поновити позивача на службі у військовому резерві на попередній посаді із включенням до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, постанову в частині поновлення на посаді слід допустити до негайного виконання.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ № 4 о/с від 27.01.2015 "По особовому складу" в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення зі служби у військовому резерві капітана резерву ОСОБА_1 - командира 2-ї роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення (комплектується за рахунок резервістів).

Визнати протиправним та скасувати наказ № 20 від 27.01.2015 в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення капітана резерву ОСОБА_1 - командира 2-ї роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення (комплектується за рахунок резервістів).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити капітана резерву ОСОБА_1 на посаді командира 2-ї роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення (комплектується за рахунок резервістів) з 28.01.2015 із включенням до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення капітана резерву ОСОБА_1 .

Постанову суду в частині поновлення капітана резерву ОСОБА_1 на посаді командира 2-ї роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення (комплектується за рахунок резервістів) - звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька