Справа № 826/19141/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Німецька миюча техніка" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Німецька миюча техніка" звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міністерства доходів та зборів України у м. Києві № від 20.11.2014 року форма «Ш».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Державна податкова інспекція у Оболонському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м.Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Оболонському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку за звітний податковий період 2013 рік податкової декларації з податку на прибуток підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Німецька миюча техніка".

За результатами перевірки складено Акт від 03 листопада 2014 р. № 694/26-54-15-02-08.

Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Німецька миюча техніка" терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

На підставі встановленого порушення, Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 20 листопада 2014 року №, яким за затримку на 80 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 112 240,70 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 22 448,14 грн. за платежем податок на прибуток приватних, створених за участю іноземних інвесторів.

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 75.1.1. п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, камеральною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Статтею 76 Податкового кодексу України передбачений порядок проведення камеральної перевірки. Зокрема встановлено, що перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1. ст. 156 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно п. 2 підрозділу 4 Перехідних положень Податкового кодексу України, платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію, відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до приписів п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

На суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів, відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів, відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається, починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Форма розрахунку, передбачена у цьому пункті, затверджується у порядку, встановленому цим Кодексом. Податкова декларація та розрахунок щомісячних авансових внесків за базовий звітний (податковий) рік подаються протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

В силу п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. У свою чергу п. 50.1. ст. 50 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Німецька миюча техніка" у період січень-лютий місяці 2013 року здійснювалась сплата авансового платежу з податку на прибуток у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого в декларації за 9 місяців 2012 року, у розмірі 11 772,00 грн. за місяць, що підтверджується платіжними дорученнями №609 від 18.01.2013 року, №632 від 11.02.2013 року та не заперечується відповідачем.

Також, встановлено, що позивачем у період березень-грудень місяці 2013 року здійснювалась сплата авансового платежу з податку на прибуток у розмірі 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації у розмірі 11 257,00 грн. на місяць, що підтверджується платіжними дорученнями № 554 від 19.03.2013 року, №598 від 19.04.2013 року, №614 від 16.05.2013 року, №639 від 20.06.2013 року, №676 від 30.07.13 року, №713 від 28.08.2013 року, №738 від 25.09.2013 року, №768 від 24.10.2013 року, №794 від 22.11.2013 року, №821 від 18.12.2013 року та не заперечується відповідачем.

Так, загальна сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток підприємства протягом 2013 року склала 136 114,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивачем засобами електронної звітності 28 лютого 2014 року було подану податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, яка прийнята та зареєстрована податковим органом за №. Однак, у вказаній декларації не було відображено суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток підприємства у рядку 13 ЗП «Зменшення нарахованої суми податку».

Позивачем було допущено методологічну помилку при заповненні декларації.

30 травня 2014 року позивачем засобами електронної звітності подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік з додатками, в тому числі Таблиця 1 «Зменшення нарахованої суми податку», яка зареєстрована податковим органом за №. Згідно вказаної податкової декларації, підприємством відкориговано суму сплачених авансових внесків у розмірі 136 193,00 грн. шляхом відображення вказаної суми у рядку 13 ЗП «Зменшення нарахованої суми податку».

Однак, з розрахунку штрафних санкцій вбачається, що податковий орган дійшов помилкового висновку про порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання на 80 днів, оскільки останнім у податковій декларації за 2013 рік від 28 лютого 2014 року № не відображено суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток підприємства та відображено її лише в уточнюючій податковій декларації поданій 30.05.2014 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що авансові внески з податку на прибуток за період 2013 року сплачувались Товариством з обмеженою відповідальністю "Німецька миюча техніка" у порядку, в строки та розміри, встановлені податковим законодавством. Позивачем самостійно було подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про безпідставність висновків відповідача щодо порушення позивачем п.п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України та неправомірність винесення податкового повідомлення-рішення, яким за затримку сплати суми грошового зобов'язання позивачу було нараховано штраф у розмірі 20% у сумі 22448,14 грн. за платежем податок на прибуток приватних, створених за участю іноземних інвесторів.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Німецька миюча техніка" та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ш" від 20.11.2014 року №.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 15.05.2015 року.

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.