Справа № 2а-1611/12/2670
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1611/12/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Донець В. А. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А
14 травня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А. Б., Грибан І. О.
за участю секретаря: Тур В. В.
представника позивача Воронова Є. Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2012 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та неналежну діяльність щодо незабезпечення квартирою, -
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності та неналежної діяльності Міністерства оборони України із забезпечення сім`ї позивача та його особисто квартирою незаконною.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2012 р. позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012 р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2012 року скасовано.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано бездіяльність Міністерства оборони України щодо незабезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї, які проживають разом з ним, службовим жилим приміщенням.
Зобов`язано Міністерство оборони України забезпечити ОСОБА_1 та членів його сім`ї, які проживають разом з ним, службовим жилим приміщенням.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.03.2015 р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, особу, що з`явилась, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України згідно з контрактом від 29.06.2010 р.
Позивач житлом не забезпечений, перебуває в загальній черзі на отримання житла, про що свідчить лист командира в/ч НОМЕР_1 від 22.10.2008 р. (а. с. 58 - 59).
Станом на час звернення до суду проживав у гуртожитку Київського національного університету імені Тараса Шевченка на підставі договору від 22 грудня 1997 року №135 та додаткової угоди від 19 серпня 2009 року № 303/44-09, укладених між Міністерством оборони України та Київським національним університетом імені Тараса Шевченка.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 р. закріплено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міноборони № 737 від 30.11.2011 року, визначено організацію: обліку військовослужбовців Збройних Сил України та осіб, звільнених у запас або відставку, що залишилися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у ЗС України; забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців ЗС України (крім військовослужбовців строкової військової служби), а також осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, включаючи членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли, пропали безвісти під час проходження військової служби, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов; порядку надання жилої площі в гуртожитках; порядку оренди і оплати орендованого житла у ЗС України; порядку надання місць у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини; порядку створення та роботи житлових комісій; контролю за розподілом жилих приміщень у гарнізонах ЗС України, перевірки правильності оформлення облікових справ військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов.
Пунктом 1.3. вказаної Інструкції передбачено, що забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом:
- надання службових жилих приміщень військовослужбовцям;
- надання жилих приміщень для постійного проживання військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби (крім випадків, визначених у пункті 1.4 цього розділу);
- надання жилої площі у гуртожитках курсантам і військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, працівникам ЗС України;
- надання місць у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі;
- оренди житла військовослужбовцям офіцерського складу.
Таким чином, на законодавчому рівні визначено право військовослужбовця на отримання жилого приміщення з урахуванням його відповідного виду, виходячи із його статусу та суб`єктивного права.
У відповідності до п. 8 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. № 37, що не суперечить національному законодавству, у разі недостатності службових жилих приміщень для забезпечення всіх працівників відповідних категорій зазначені приміщення надаються виходячи з інтересів забезпечення нормальної діяльності підприємства, установи, організації.
Розділом ІІІ Інструкції № 737 передбачено порядок забезпечення службовими жилими приміщеннями, відповідно до пункту 3.1 якого військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом із ними, за відсутності в них за місцем проходження служби житла мають право на отримання службових жилих приміщень.
Надання службових жилих приміщень військовослужбовцям та членам їх сімей провадиться після здачі ними жилої площі, яку вони займали за попереднім місцем служби (навчання), або у разі виконання військовослужбовцем вимог, передбачених абзацом третім пункту 9.8 розділу IX цієї Інструкції.
Службове жиле приміщення надається під час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби.
Службове жиле приміщення надається військовослужбовцю на підставі рапорту на отримання службового житла (додаток 14 до цієї Інструкції), облікованого в журналі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових жилих приміщень (додаток 15 до цієї Інструкції).
До рапорту на отримання службового житла (додаток 14 до цієї Інструкції) військовослужбовцем додаються такі документи:
- копії паспортів військовослужбовця та дорослих членів сім`ї;
У разі отримання секретарем житлової комісії військової частини рапорту на отримання службового житла (додаток 14 до цієї Інструкції) ним оформлюється на цього військовослужбовця облікова справа (додаток 7 до цієї Інструкції) відповідно до вимог цієї Інструкції (у разі якщо військовослужбовець не перебуває на обліку).
У десятиденний строк з дня надходження рапорту на отримання службового житла (додаток 14 до цієї Інструкції) секретар житлової комісії військової частини надсилає його копію, завірену у встановленому порядку, з резолюцією командира військової частини, до житлової комісії гарнізону та КЕВ (КЕЧ) району.
Після їх надходження військовослужбовці, що мають право на отримання службового житла, обліковуються у списку військовослужбовців, що потребують надання службового житла (додаток 16 до цієї Інструкції), який ведеться у житловій комісії військової частини, гарнізонній житловій комісії та КЕВ (КЕЧ) району.
Під час надання службового жилого приміщення військовослужбовці та члени їх сімей з обліку осіб, які мають право на отримання постійного житла, не знімаються.
Повертаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Вищий адміністративний суд України в мотивувальній частині ухвали від 31.03.2015 р. зазначив, що судом апеляційної інстанції при встановленні права позивача на службове житло не було враховано норми п . 1.3 Інструкції № 737.
Так процитованою вище нормою встановлюється право на отримання службового житла для категорії: військовослужбовці.
Натомість, для військовослужбовців ЗС України передбачено надання жилої площі у гуртожитках.
Зазначена норма не визначає права позивача на отримання ним службового житла, як військовослужбовця, що проходить військову службу за контрактом в ЗС України.
Таке право не передбачене і Переліком категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. № 37.
В той же час, маючи право на забезпечення його житловою площею у гуртожитках, позивач це право реалізував шляхом поселення з сім`єю в гуртожиток № 11 в 2010 році, про що зазначає в адміністративному позові.
Відтак, колегія суддів не вважає доводи позивача в адміністративному позові щодо бездіяльності відповідача в частині незабезпечення його службовим житлом обґрунтованими.
Крім того, порядок надання житлової площі у гуртожитках колегією суддів не досліджується, у зв`язку з тим, що надання площі у гуртожитку не є предметом позовних вимог у даній справі.
Так в адміністративному позові позивач просить суд визнати бездіяльність та неналежну діяльність Міністерства оборони України із забезпечення сім`ї позивача та його особисто квартирою незаконною.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне розглянути вказаний позов також в розрізі забезпечення позивача власною квартирою, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.
З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває у загальній черзі на отримання житла разом з членами сім`ї з 28.07.1998 р.
Пунктом 4.1 Інструкції № 737 зазначено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у ЗС України, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток 10), або списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (додаток 11)).
Таким чином, аналіз норм свідчить про те, що військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
З листа Головного квартирно експлуатаційного управління ЗС України від 15.02.2012 р. № 303/4/15/252 вбачається, що у зв`язку з недостатніми обсягами фінансування будівництва житла у гарнізоні міста Києва нараховується понад 6, 5 тисяч безквартирних військовослужбовців, серед яких: 18 сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, 132 сім`ї інвалідів І-ІІ групи, 148 сімей інвалідів війни та інші категорії незахищених верств населення.
В свою чергу, з листа Департамента фінансів МО України від 05.03.2012 р. № 248/1/13/95 вбачається, що в 2011 2012 року мало місце недофінансування коштів для будівництва (придбання) житла для військовослужбовців з Державного бюджету України.
Колегія суддів вважає, що передумовою для забезпечення позивача житловим приміщенням є наявність житлової площі та наближення черги за списком осіб на отримання такого житла. Суд не вправі порушувати право осіб на отримання житла, які були раніше взяті на облік, ніж позивач, або мають право на першочергове чи позачергове отримання житла.
Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.
Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2012 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та неналежну діяльність щодо незабезпечення квартирою залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2012 р. залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя А. Б. Парінов
(Повний текст ухвали виготовлено 14.05.2015 р.)

.

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.