Справа № 804/9215/13-а
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2013 р. Справа № 804/9215/13-а

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Потолової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про зобов'язання УПФУ в м.Нікополі та Нікопольському районі надати позивачу належним чином оформлену інформацію, яка містилась в запиті від 11.12.2012 р.

Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд задовольнити їх.

Відповідач проти позовних вимог заперечував. Письмові заперечення разом з клопотанням щодо розгляду справи без участі його представника долучені до матеріалів справи (а.с.21-22, 25-26).

З урахуванням приписів ч.6 ст.128 КАС України, судом на місці ухвалено щодо здійснення подальшого розгляду адміністративної справи за даної явки сторін та на підставі наявних у ній доказів, в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, при розгляді справи виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в м.Нікополі та Нікопольському районі.

11.12.2012 р. ОСОБА_1 оформлений письмовий запит до УПФУ в м.Нікополі та Нікопольському районі про надання інформації (а.с.5, 13).

За змістом цього запиту позивач просила направити на її поштову адресу інформацію, яка міститься в персональній облікові картці НОМЕР_2 станом на 01.07.2011 р. та 01.12.2012 р., а саме:

- ідентифікаційний номер страхувальника;

- рік, за який внесено відомості;

- розмір страхового внеску до Пенсійного фонду за відповідний місяць;

- сума сплачених страхових внесків до Пенсійного фонду за відповідний місяць;

- страховий стаж;

- ознака особливих умов праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні;

- сума заробітної плати (грошового забезпечення, доходу), з якої сплачені страхові внески за відповідний місяць;

- сума доходу (прибутку) осіб, які провадять підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент).

Також, згідно зазначеного запиту, позивач просила відповідача додатково надати:

- копію Акту документальної перевірки та облікові дані з картки особового рахунку страхувальника, на підставі якого складена вимога про сплату боргу №207 від 01.07.2011р.;

- всю обліковану інформацію стосовно останньої в розрізі категорій застрахованих осіб з відображенням кодів категорії застрахованої особи та зазначенням розмірів страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, яка застосовувалась за 2010 рік.

Матеріалами справи підтверджено, що УПФУ в м.Нікополі та Нікопольському районі ОСОБА_1 надана відповідь за вихідним №20711/07-06 від 21.12.2012р., за змістом якої відповідач, посилаючись на п.3.3 Положення «Про Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування», повідомив про надання інформації щодо застрахованої особи з Державного реєстру безпосередньо застрахованій особі, яка особисто звернулася до органів Пенсійного фонду, при пред'явленні паспорту та довідки податкових органів про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.14).

Крім того, згідно зазначеної відповіді, з посиланням на приписи Законів України «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідач повідомив позивача щодо умов, сум донарахування останній єдиного внеску та підстав формування вимоги №207 від 01.07.2011р.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась з відповідною позовною заявою до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач інформацію на її запит від 11.12.2012р. не надав.

Чим порушені приписи ч.2 ст.11 Закону України «Про інформацію», оскільки кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

З посиланням на ч.1 ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звертає увагу, що інформація з бази даних системи персоніфікованого обліку, що ведеться в електронній формі, може надаватися за запитом страхувальників або застрахованих осіб у вигляді документа, що відповідає вимогам законодавства.

Одночасно, позивач посилається на приписи ч.2 ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду, зокрема, для: обчислення страхових внесків; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень зазначає, що згідно п.3.3 Положення «Про Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 08.10.2010р., інформація про застраховану особу з Державного реєстру надається застрахованій особі, яка особисто звернулася до органів Пенсійного фонду, при пред'явленні паспорту та довідки податкових органів про присвоєння ідентифікаційного номера.

Щодо надання акту документальної перевірки, відповідач зазначає, що позивачем наданий звіт 2010 року, згідно якого остання здійснювала підприємницьку діяльність протягом року за спрощеною системою оподаткування.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 17.07.2010 р. (далі - Закон №2461), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах, зобов'язані сплачувати страхові внески у розмірі, який визначається ними самостійно. При цьому, сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше максимального розміру страхового внеску.

Також, відповідач зазначає, що розмір мінімальної заробітної плати у 2010 році мінімальний страховий внесок для зазначених осіб становив у липні - вересні - 294,82 грн. на місяць, жовтні - листопаді - 301,12 грн. на місяць, грудні - 306,10 грн.

Відповідач вказує, що на виконання Закону №2461 спеціалістом управління проведено донарахування позивачу суми до сплати з липня по грудень 2010 року, з урахуванням отриманих управлінням коштів від сплати єдиного податку. У зв'язку з чим, сформовано вимогу від 01.07.2011 року №207 на суму 1' 288грн. 80коп.

Відповідач посилається на отримання ОСОБА_1 зазначеної вимоги 22.07.2011 року. Однак, вказує, що станом на 16.10.2013 р. сума заборгованості не погашена.

Крім того, відповідач вказує на наявну постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2012 р. по справі № 2а/0470/15288/12, залишеною в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2012 р., якою стягнуто з ОСОБА_1 суму страхового внеску за запитуваний період.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд виходить з наступного.

Предметом розгляду даного спору є саме оскарження дій Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області щодо розгляду запиту ОСОБА_1 11.12.2012 р., а не оскарження суми нарахованого страхового внеску чи вимоги про сплату боргу № 207 від 01.07.2011 р.

З огляду на приписи ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються положеннями Закону України «Про інформацію».

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про інформацію» право на інформацію забезпечується:

- створенням механізму реалізації права на інформацію;

- створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів;

- обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення;

- обов'язком суб'єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації;

- здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію;

- встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про інформацію» визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Згідно ч.ч.1-3 ст.21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Так, відповідно до п.3.7 «Положення про Держаний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010р. №22-1, Пенсійний фонд забезпечує захист інформації Державного реєстру відповідно до статті 21 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Частиною 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.21 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійний фонд забезпечують захист інформації Державного реєстру відповідно до законодавства. Захист інформації Державного реєстру забезпечується шляхом:

- додержання вимог щодо захисту інформації, встановлених відповідно до цього Закону та інших актів законодавства;

- використання засобів обчислювальної техніки, програмного забезпечення, засобів зв'язку та інших засобів, які відповідають установленим вимогам щодо захисту інформації;

- здійснення контролю за станом роботи щодо захисту інформації.

Відповідно до п.3.3 «Положення про Держаний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування» індивідуальні відомості про застраховану особу з Державного реєстру надаються страхувальникам та/або застрахованій особі на паперових носіях за формою згідно з додатком до цього Положення. Застрахованій особі, яка особисто звернулася до органів Пенсійного фонду, інформація надається при пред'явленні паспорта, довідки податкових органів про присвоєння ідентифікаційного номера або свідоцтва про загальнообов'язкове соціальне страхування чи пенсійного посвідчення.

А згідно розділу І цього Положення (п.1.1), страхувальники - роботодавці та інші юридичні та фізичні особи, які відповідно до Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.

Таким чином, ОСОБА_1 є страхувальником, яка має право на отримання запитуваної інформації щодо себе та застрахованих нею осіб.

Відповідач послався на «Перелік відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, в Пенсійному фонді України та його органах, яким надається гриф обмеження доступу «Для службового користування», затверджений Наказом Пенсійного фонду України № 223 від 05.12.2007 р.

З посиланням на приписи зазначеного Переліку відповідач вважає запитувану позивачем інформацію конфіденційною.

Враховуючи, що відповідачем до заперечень проти позову, всупереч ухвалі суду від 01.10.2013 р., Наказ Пенсійного фонду України № 223 від 05.12.2007 р., яким керувався відповідач при прийнятті рішення, не наданий, суд виходить зі загальновідомого змісту цього Наказу.

Так, відповідно до приписів Переліку відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, в Пенсійному фонді України та його органах, яким надається гриф обмеження доступу «Для службового користування», затвердженого Наказом Пенсійного фонду України № 223 від 05.12.2007 р., до інформації, віднесеної до конфіденційної, якій надається гриф обмеженого доступу «Для службового користування в органах Пенсійного фонду України відносяться:

- індивідуальні відомості про працівників ПФУ та його органів;

- відомості про фінансовий стан та фінансово-господарську діяльність ПФУ та його органів;

- відомості про матеріально-технічне та інформаційне забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачем не доведено, що запитувана 11.12.2012 р. ОСОБА_1 інформація має гриф обмеженого доступу.

Одночасно, суд звертає увагу, що відповідачем не надано позивачу й:

- копію Акту документальної перевірки та облікові дані з картки особового рахунку страхувальника, на підставі якого складена вимога про сплату боргу №207 від 01.07.2011р.;

- всю обліковану інформацію стосовно останньої в розрізі категорій застрахованих осіб з відображенням кодів категорії застрахованої особи та зазначенням розмірів страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, яка застосовувалась за 2010 рік.

Зі змісту відповіді УПФУ в м.Нікополі та Нікопольському районі №20711/07-06 від 21.12.2012 р. не вбачається існування або відсутність запитуваного акту. Відповідно, відсутні обґрунтування його ненадання.

Також, відповідачем не аргументоване ненадання ОСОБА_1 всієї облікованої інформації стосовно неї в розрізі категорій застрахованих осіб.

Таким чином, відповідачем не доведено свою позицію при розгляді та наданні відповіді ОСОБА_1 на її запит від 11.12.2012 р.

Відповідачем, при наданні відповіді на запит позивача, невірно виокремлено з контексту діючих нормативно-правових актів, якими відповідач керувався, їх зміст.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та прийнятого рішення, а також їх відповідність нормам діючого законодавства України, вимоги позивача знайшли підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України повернути з Державного бюджету України позивачу - ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 34грн.41коп., сплачені квитанцією №37226.1015.1 від 27.06.2013 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області надати ОСОБА_1 належним чином оформлену інформацію на її запит від 11.12.2012 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) 34грн.41коп. (тридцять чотири грн. 41коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови. .

Суддя Г.В. Потолова