Справа № 826/5645/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 травня 2015 року № 826/5645/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Гарника К.Ю., судів: Добрівської Н.А., Кузьменка В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державної судової адміністрації України
до третя особа Державної виконавчої служби України ОСОБА_3
про визнання протиправними дій, скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Державна судова адміністрація України (далі по тексту - позивач) звернулась з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України, (далі по тексту - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет, ОСОБА_3, в якому просить:

визнати дії Державної виконавчої служби України щодо накладення постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. у виконавчому провадженні №45969225 на Державну судову адміністрацію України штрафу протиправними;

скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. винесену у виконавчому провадженні №45969225, про накладення на Державну судову адміністрацію України штрафу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/5645/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 23 квітня 2015 року.

У судовому засіданні 23 квітня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Відповідач та третя особа участі повноважних представників не забезпечили, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

06 січня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№45969225 по примусовому виконанню виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2014 року по справі №2а-11108/11/2670 про зобов'язання Державної судової адміністрації України перерахувати на відповідні розрахункові рахунки Київського апеляційного адміністративного суду суму в розмірі 215 891 грн.75 коп. для виплати ОСОБА_3 заробітної плати та щомісячного грошового утримання судді за період з 01 січня 2011 року по 30 листопада 2011 року у відповідності до вимог пункту 1 Прикінцевих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з тим, щоби його суддівська винагорода з 01 січня 2011 року за кожний повний місяць роботи не становила розміру меншого, ніж середньомісячний дохід за попередні дванадцять місяців.

Боржнику - Державній судовій адміністрації України надано строк для самостійного виконання рішення суду - до семи днів з моменту винесення постанови.

У зв'язку з невиконанням боржником судового рішення від 14 листопада 2012 року, відповідачем 11 лютого 2015 року винесено вимогу державного виконавця №244/6, якою зобов'язано Державну судову адміністрацію України в строк до 18 лютого 2015 року надати підтверджуючі документи щодо його повного та фактичного виконання.

Крім того, відповідачем зазначено, що у разі невиконання або часткового невиконання вказаного судового рішення необхідно надати пояснення відповідальної особи про причини невиконання рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист №2а-11108/11/2670 від 20 лютого 2014 року, що виданий Окружним адміністративним судом міста Києва.

11 березня 2015 року, у зв'язку з невиконанням вимоги від 11 лютого 2015 року, відповідачем повторно винесено вимогу державного виконавця №244/6, якою боржника зобов'язано у трок до 16 березня 2015 року надати підтверджуючі документи щодо його повного та фактичного виконання або пояснення відповідальної особи про причини невиконання рішення суду.

Вказаними вимогами боржника - Державну судову адміністрацію України попереджено про відповідальність за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця відповідно до статті 382 Кримінального кодексу України та статті 90 Закону України «Про виконавче провадження».

В рамках вказаного виконавчого провадження 11 квітня 2015 року відповідачем винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Одночасно, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. у зв'язку з невиконанням боржником рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року по справі №2а-11108/11/2670, відповідачем на виконання вимог статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу від 11 березня 2015 року, якою на боржника накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою про накладення штрафу від 11 березня 2015 року, оскільки вважає, що він позбавлений можливості виконати судове рішення, так як будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, і позивач як розпорядник бюджетних коштів не може порушувати закони України щодо бюджетів на конкретний рік. Виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється у порядку черговості згідно чинного законодавства України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів", у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що на державного виконавця покладено обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 2 названої статті до виконавчих документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою серед іншого віднесені виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини другої статті 25 названого Закону у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Згідно з статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем, як органом на який покладено обов'язок вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинено ряд виконавчих дій з метою примусового виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року по справі № 2а-11108/11/2670, вжито всіх необхідних заходів.

Проте, у зв'язку з тим, що станом на 11 березня 2015 року вказане рішення боржником не виконано, ні за наслідками отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 січня 2015 року ВП№45969225, ні за наслідками отримання вимоги державного виконавця від 11 лютого 2015 року, яка є обов'язковою для виконання сторонами виконавчого провадження, та у зв'язку з відсутністю відомостей про неможливість виконання рішення суду державним виконавцем винесено оскаржувану постанову від 11 березня 2015 року ВП№45969225, якою на боржника - Державну судову адміністрацію України накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 02 квітня 2015 року №10-6012/15,тобто після винесення постанови, Державна судова адміністрація України повідомила відповідача, що Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» визначена бюджетна програма 0501120 «Виконання рішень судів на користь суддів» у сумі 10 млн. грн., головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, а відтак, виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року по справі №2а-11108/11/2670 потребує списання коштів з державного органу на користь судді, а тому таке списання повинно здійснювались із зазначеної вище програми Державною казначейською службою України.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що приписами Закону України «Про виконавче провадження» та Кодексу адміністративного судочинства України передбачена можливість звернення, зокрема, сторін виконавчого провадження до суду із заявою про відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Однак, як вбачається з наданої відповідачем копії матеріалів виконавчого провадження ВП№45969225, із заявою про роз'яснення судового рішення позивач не звертався.

За таких обставин посилання позивача на неможливість виконати судове рішення та необхідність виконання рішення Державною казначейською службою України не приймаються до уваги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2).

Частиною 5 статті 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України обов'язковість рішень суду зазначена однією з основних засад судочинства.

У свою чергу, як наголосив Європейський суд з прав людини у рішеннях, ухвалених 10.07.2008 р. у справі "Абрамов проти України" та 7 травня 2002 р. у справі "Бурдов проти Росії", відсутність коштів не є виправданням для держави в разі невиконання нею рішення суду або в разі значних затримок у виконанні такого рішення.

Враховуючи, що позивачем не доведено суду існування станом на момент прийняття оскаржуваної постанови поважних причин, що унеможливили виконання рішення суду, на підставі якого Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист 18 лютого 2015 року №2а-11108/11/2670 та не виконано у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язують боржника вчинити певні дії, суд приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу від 11 березня 2015 року ВП№45969225 винесена відповідачем правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття такої постанови.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Державної судової адміністрації України задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 94, 158-163, 167, 181 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову Державної судової адміністрації України відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя К.Ю. Гарник

Судді Н.А. Добрівська

В.А. Кузьменко