Справа № 802/1311/13-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 квітня 2015 р. Справа № 802/1311/13-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Кошевого Б.А.

позивача: не з'явився

відповідача: Іванов Ю.В.

відповідача ІІ: не з'явився

відповідача III: Стопінчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Головного управління юстиції у Вінницькій області (відповідач І), Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації (відповідач ІІ)

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У травні 2011 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до Головного управління юстиції у Вінницькій області (відповідач I), Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації (відповідач II), Департамент соціальної політики Вінницької міської ради (відповідач III) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Вказана справа передана до ВОАС згідно ухвали Чечельницького районного суду Вінницької області від 31.10.2011р., відповідно до якої зазначено, що даний спір між сторонами пов'язаний з проходженням публічної служби, а відтак такий спір, за правилами п.2 ч.2 ст. 17 та ч.2 ст. 18 КАС України, підлягає розгляду окружним адміністративним судом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.03.2013р., враховуючи положення ст. 22 КАС України, дана адміністративна справа прийнята до свого провадження суддею Дмитришеною Р.М.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.04.2013р. позов задоволено частково: зобов`язано Головне управління юстиції у Вінницькій області провести розрахунок та виплату заборгованості по доплаті до заробітної плати ОСОБА_3 за роботу на території зони посиленого радіологічного контролю згідно ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за шестимісячний період, що передує зверненню до суду та щомісячно здійснювати вказані розрахунки та виплату доплати до заробітної плати до припинення права на такі виплати з урахуванням проведених виплат.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Головне управління юстиції у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, яка ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.08.2013р. залишена без задоволення, а постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 25.04.2013р. - без змін.

В подальшому, касаційна скарга Головного управління юстиції у Вінницькій області Вищим адміністративним судом України від 22.01.2015р. задоволена частково, постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 25.04.2013р. та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.08.2013р. скасовані в частині задоволення позовних вимог та в цій частині направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.02.2015р. дану адміністративну справу прийнято до свого провадження.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає в селищі Чечельник, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року №106 віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата в розмірі одна мінімальна заробітна плата, а пенсіонерам, які працюють у зоні посиленого радіоекологічного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 відсотків мінімальної заробітної плати.

Позивач зазначає, що зверталася з заявою про підвищення заробітної плати до Головного управління юстиції у Вінницькій області та отримала відповідь, в якій вказано, що Головне управління юстиції у Вінницькій області додатково підвищило ОСОБА_3 оплату праці за роботу на території радіоактивного забруднення в розмірі 5,20 грн., пояснюючи це тим, що згідно роз'яснення Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради, які здійснюють відповідні виплати, розміри соціальних видатків визначаються виключно Законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836, розмір доплат за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю становить 5,20 грн. в місяць.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач вважає дії відповідачів протиправними, оскільки названа постанова Кабінету Міністрів України суперечить ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Крім того, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі (а.с. 121).

Представник Головного управління юстиції у Вінницькій області (відповідач I) в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмові заперечення проти позову.

Представник Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації (відповідач II) в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Представник Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (відповідач III) щодо задоволення адміністративного позову заперечувала та просила суд відмовити в його задоволенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, оскільки позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, відтак суд знаходить правові підстави для проведення розгляду даної адміністративної справи за відсутності позивача.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані ними письмові докази, оцінивши їх, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначенні та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3, відповідно до посвідчення 4 категорії серії НОМЕР_1 (а.с. 4), є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, зареєстрована та постійно проживає у смт Чечельник Вінницької області (а. с. 3).

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 23 липня 1991р. № 106 (розділ 4 Додатку №1 - Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи) смт. Чечельник Вінницької області віднесено до населеного пункту, яке розташоване у зоні посиленого радіологічного контролю.

Позивач працює в смт. Чечельник Вінницької області старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чечельницького районного управління юстиції.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідним категоріям громадян, а саме: громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата в таких розмірах: у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається Законом України про Державний бюджет на відповідний рік і цей розмір береться для розрахунку на момент виплати доплати.

З урахуванням вищевказаного на позивача поширюється дія зазначеного Закону, оскільки ОСОБА_3 працює і проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, що підтверджується долученими до позову документами, а відтак відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на отримання щомісячної грошової доплати до заробітної плати.

Згідно матеріалів справи, Головне управління юстиції у Вінницькій області виплачувало позивачу протягом січня 2011 року - березня 2013 року доплату до заробітної плати не у відповідності до вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а згідно Постанови Кабінету Міністрів від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи», про що свідчить долучена до матеріалів справи довідка щодо щомісячного нарахування ОСОБА_3 доплати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Фактично виплачені позивачу щомісячні суми доплати є набагато меншими від сум, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В свою чергу, порядок нарахування і виплати вказаної доплати встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936, якою затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок).

Згідно з п. 4 вказаної Постанови № 936, нарахування та виплата доплат за роботу на території зон радіоактивного забруднення проводиться через управління праці та соціального захисту населення місцевих органів виконавчої влади.

Враховуючи те, що позивачем фактично оспорюється розмір цієї доплати, визначений розпорядженням Адміністрації, а не роботодавцем, і що ця доплата є соціальною гарантією, яка не входить в структуру заробітної плати, суд приходить до висновку, що обов'язок щодо її донарахування покладається на Департамент соціальної політики Вінницької міської ради.

Окрім того, суд зазначає, що, у відповідності до абз. 3, 4, 5 п. 3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005р. за № 936, виплата компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг у разі, коли вперше встановлено відповідний статус постраждалої особи і видано відповідне посвідчення, проводиться з дня подання громадянином заяви, але не раніше ніж з дня видачі йому посвідчення встановленого зразка.

Як свідчать матеріали справи, заяву про зобов'язання здійснити перерахунок та виплачувати додаткову оплату праці на 25% від розміру мінімальної заробітної плати, відповідно до частини другої статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_3 подала 07.04.2011р.

Таким чином, суд приходить до переконання, що доплата до заробітної плати ОСОБА_3 повинна проводитись саме з моменту подання відповідної заяви, тобто, з 07.04.2011р.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку щодо наявності у відповідача III - Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради обов'язку нараховувати та сплачувати позивачу доплату, передбачену ст. 39 Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Таким чином, дослідивши матеріли в розрізі вищезазначених правових норм, з'ясувавши обставини у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності, суд в узгодження ст. 162 КАС України приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині зобов`язання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради провести розрахунок та виплату заборгованості по доплаті до заробітної плати ОСОБА_3 за роботу на території зони посиленого радіологічного контролю згідно ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 07.04.2011р. до припинення права на такі виплати з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до ст.ст. 11, 86, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради провести розрахунок та виплату заборгованості по доплаті до заробітної плати ОСОБА_3 (спрямувавши кошти на виплату ОСОБА_3 до Головного управління юстиції у Вінницькій області) за роботу на території зони посиленого радіологічного контролю згідно ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 07.04.2011 року до припинення права на такі виплати з урахуванням проведених виплат.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович