Справа № 806/750/15
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м.Житомир справа № 806/750/15

час прийняття: 13 год. 05 хв. категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Длугаш О.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції - Файдова О.М.,

третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, за участі третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_4 про скасування постанов та акту опису і арешту будинку,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила скасувати постанови Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, а саме від 29.10.2014 про доручення проведення виконавчих дій; від 26.12.2014 про проведення перевірки; від 30.01.2015 про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні; а також скасувати акт опису і арешту нежитлового приміщення (приміщення технічного обслуговуючого пункту (прим. 1)), літ. "В" за адресою: АДРЕСА_1, та передачі його стягувачу, складеного 15.01.15 Богунським відділом Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що не є ані боржником, ані стороною виконавчого провадження, тому дії відповідачів під час винесення спірних постанов і складання оспорюваного акту опису й арешту майна грубо порушують її права та суперечать вимогам Закону України "Про виконавче провадження". Вважає, що здійснюючі виконавчі дії стосовно майна, що є її приватною власністю, без її згоди, відповідачі вчиняють незаконні дії.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача - Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, в засіданні суду позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити позивачу в задоволенні позову.

Третя особа - ОСОБА_5 у засіданні суду позов підтримав і просив задовольнити.

Представник відповідача - Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив. У матеріалах справи наявна заява з проханням розглядати справу без участі представника Відділу.

Заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що 03 липня 2014 року головним державним виконавцем Файдовим О.М. Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 43832258). Цією постановою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 296/3814/12-ц, виданого 23.06.2014 Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 145360,00 грн та накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

Корольовським ВДВС Житомирського міського управління юстиції в межах вказаного виконавчого провадження винесено постанову про доручення проведення виконавчих дій від 29 жовтня 2014 року та постанову про проведення перевірки від 26 грудня 2014 року. Зазначеними постановами доручено Богунському відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ провести опис майна, що належить ОСОБА_5, а саме нежилого приміщення (приміщення технічного обслуговуючого пункту (прим. 1)), літ "В" за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності боржнику, та за результатами проведених виконавчих дій скласти відповідний акт.

15 січня 2015 року посадовою особою Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції проведено опис майна, що належить боржнику, про що складено акт опису й арешту майна від 15.01.2015.

У відповідності до акту опису й арешту майна від 15.01.2015 державним виконавцем описано нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення технічного обслуговуючого пункту (прим. 1). літ. "В", загальною площею 394,0 м.кв.. На описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користуватися ним: ламати, псувати, знищувати та погіршувати стан.

Також у акті вказано, що описане майно прийняв на відповідальне зберігання стягувач - ОСОБА_4

Акт опису й арешту майна Богунського ВДВС Житомирського міськрайонного управління юстиції від 15.01.2015 отримано Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ 20 січня 2015 року.

В подальшому головним державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 30 січня 2015 року.

Пунктом 1 цієї постанови призначено ОСОБА_7 експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 296/3814/12-ц, виданого 23.06.2014 Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 145360,00 грн. У пункті 2 постанови від 30.01.2015 зобов'язано експерта надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення ринкової вартості нежилого приміщення, згідно акту опису та арешту майна.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (зі змінами та доповненнями, далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ч. 1 ст. 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом частини 2 вказаної статті Закону державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до п.п. 3, 4, 5, 12, 20 ч. 3 ст. 11 Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

- безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

- здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Частиною 2 статті 4 Закону встановлено, що під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6 Закону).

Згідно зі пп. 5.1.1 п. 5.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мінюсту від 15.12.1999 № 74/5 (зі змінами та доповненнями), звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною 4 статті 20 Закону встановлено, що у разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки зазначеної інформації, у разі виявлення майна боржника повинен здійснити його опис та арешт. Виконавчі дії за дорученням проводяться у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту надходження до відділу державної виконавчої служби відповідної постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження, у якому винесено цю постанову. За результатами проведених дій складається акт, що направляється державному виконавцю, який виніс постанову.

В силу приписів частини 1 статті 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (ч. 2 ст. 57 Закону).

У відповідності до частини 5 статті 57 Закону про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Приписами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 58 Закону визначено, що державний виконавець для оцінки майна боржника призначає своєю постановою суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Під поняттям "майно" боржника слід розуміти як окремі речі та їх сукупність, так і всі майнові права боржника, що на момент вчинення виконавчого провадження є у нього.

Єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав, згідно зі абз. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав).

Абзацом 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зі змісту постанов Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 29 жовтня та 26 грудня 2014 року, на виконання яких складено Богунським ВДВС Житомирського МУЮ акт опису й арешту майна, а саме нежилого приміщення (приміщення технічного обслуговуючого пункту (прим. 1)), літ "В" за адресою: АДРЕСА_1, видно, що вони мотивовані наявністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації щодо реєстрації за боржником - ОСОБА_5 зазначеного майна.

Під час судового розгляду справи судом були оглянути матеріали виконавчого провадження № 43832258. Проте наявні у ньому документи не підтверджують права власності ОСОБА_5 на нежиле приміщення (приміщення технічного обслуговуючого пункту (прим. 1)), літ "В" за адресою: АДРЕСА_1.

Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек, відомості з яких були сформовані задовго до проведення опису й арешту майна, а саме 15 липня 2014 року, містили інформацію щодо заборони і перебування в іпотеці нерухомого майна - нежилого приміщення (приміщення технічного обслуговуючого пункту (прим. 1)), літ "В", заг.пл. 394,00 кв.м., адреса: АДРЕСА_1, власником та іпотекодавцем якого є боржник.

При цьому листом начальника управління безпеки Житомирської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Раййфайзен Банк Аваль" від 21.10.2014 № Р1-04-05-0-0/4727 Корольовський ВДВС Житомирського МУЮ повідомлено, що зобов'язання перед Банком з боку клієнта ОСОБА_5 по кредитному договору виконані та проходить процедура зняття обтяження з предмету іпотеки.

Разом з цим, судом встановлено, що придбана ОСОБА_5 будівля (технічно-обслуговувальний пункт - літера В, приміщення 1, площею 394,0 кв.м.) по АДРЕСА_1, була перебудована. По АДРЕСА_1 збудовано: столярний цех (літера "В", площа 401,8 кв.м.) з прибудовами (літ. В1" та "В2" площами 83,2 і 456,0 кв.м. відповідно); сушильню (літ. "Е", пл. 90,9 кв.м.) з прибудовою (літ. "е". пл. 33,5 кв.м.); котельню (літ. "Ж", пл. 34,3 кв.м.).

Об'єкт нерухомого майна, який складається зі столярного цеху літ. "В" пл. 401,8 кв.м., сушильні літ. "Е" пл. 90,9 кв.м., прибудови до цеху літ.: "В-1" пл. 83,2 кв.м., "В-2" пл. 456,0 кв.м., "е" пл. 33,5 кв.м., котельні "Ж" пл. 34,3 кв.м., загальною площею 1099,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, є приватною власність ОСОБА_6. Державна реєстрація права власності здійснена 14 жовтня 2013 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформований 23.10.2013, а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформований 19.03.2015.

У свою чергу, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.03.2015 та інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформована 01.04.2015, підтверджують те, що право власності на об'єкти нерухомого майна загальною площею 1099,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, за боржником - ОСОБА_5, ані на час складання акту опису й арешту майна від 15.01.2015, ані на час прийняття спірних постанов, зареєстровано не було.

Частиною 1 статті 60 Закону встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З огляду на те, що оскаржуваним актом опису й арешту майна Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від 15 січня 2015 року описано та арештовано майно, яке відсутнє по АДРЕСА_1, а також ураховуючи, що зареєстроване нерухоме майно за цією адресою є власність позивача і не належить ОСОБА_5, суд дійшов висновку, що для повного захисту прав позивача необхідно скасувати акт опису й арешту нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1, складений 15.01.2015 Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_6 щодо скасування акту опису та арешту нежилого приміщення (приміщення технічного обслуговуючого пункту (прим. 1)), літ. "В", за адресою: АДРЕСА_1, складеного 15.01.2015 Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції є обґрунтованими.

Стосовно вимог позивача про скасування постанов Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, а саме від 29.10.2014 про доручення проведення виконавчих дій; від 26.12.2014 про проведення перевірки; від 30.01.2015 про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Завданням адміністративного судочинства, згідно зі ч. 1 ст. 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із наведених положень випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням, діями чи бездіяльністю. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Частиною 1 статті 181 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналогічні положення містяться у статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Представником позивача в ході судового розгляду справи доказів того, що постановами Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції від 29.10.2014 та від 26.12.2014, якими доручено Богунському відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ провести опис майна, а саме нежилого приміщення (приміщення технічного обслуговуючого пункту (прим. 1)), літ "В" за адресою: АДРЕСА_1, а також постановою цього відповідача від 30.01.2015 про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, порушено права, свободи чи інтереси ОСОБА_6, яка є власницею відмінного від того, що вказано у постановах нерухомого майна, у сфері публічно-правових відносин при здійсненні Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ владних управлінських функцій надано не було.

Більш того, суд констатує, що Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ фактично реалізована його компетенція на доручення проведення опису майна Богунському ВДВС Житомирського МУЮ, оскільки останнім постанови виконано та складено акт опису й арешту майна від 15.01.2015.

Отже, постанови Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції від 29.10.2014 та від 26.12.2014 вичерпали свою дію шляхом їх виконання, тобто не є такими, що порушують права позивача.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що правові підстави для скасування оскаржуваних постанов Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 29 жовтня та 26 грудня 2014 року і від 30 січня 2015 року відсутні, тому у задоволенні позову в цій частині ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 181, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати акт опису й арешту нежилого приміщення (приміщення технічного обслуговуючого пункту (прим. 1)), літ. "В", за адресою: АДРЕСА_1, складений 15.01.2015 Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 12 травня 2015 р.