Справа № 820/3028/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 травня 2015 р. № 820/3028/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача - Арікової Ю.А.,

представників відповідача - Коваленко М.В., Павлова Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСУС ЮКРЕЙН"

до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області Міністерства доходів і зборів України

про скасування податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКСУС ЮКРЕЙН", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області Міністерства доходів і зборів України, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2015 року Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області Міністерства доходів і зборів України.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що при проведенні перевірки контролюючим органом та при оформленні її результатів мало місце не дотримання вимог податкового законодавства, висновки акту перевірки є неправомірними, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для його скасування.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях до нього, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити через безпідставність. Згідно наданих до суду письмових заперечень пояснив, що оскаржуване в даній справі податкове повідомлення - рішення № від 25.02.2015 року є цілком законним та обґрунтованим, винесеним відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області Міністерства доходів і зборів України на підставі наказу від 19.01.2015 року №73 проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСУС ЮКРЕЙН" () з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Голден Торг Центр» () за червень 2014 року, за результатами якої відповідачем складено акт від 31.01.2015 року №408/20-36-22-03-07/39134112.

У вказаному акті перевірки містяться висновки про порушення Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСУС ЮКРЕЙН" п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України занижено до сплати в бюджет податок на додану вартість за червень 2014 року на загальну суму 838340,0 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 31.01.2015 року №408/20-36-22-03-07/39134112 відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення № від 25.02.2015 року, яким ТОВ "МАКСУС ЮКРЕЙН" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1257510,0 грн. в т.ч. основний платіж у розмірі 838 340,0 грн. штрафні санкції у розмірі 419170,0 грн.

Перевіряючи вказані в акті перевірки висновки відповідача і винесений на їх підставі спірний правовий акт індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд приходить до наступних висновків.

Контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено, що в перевіряємий період підприємство позивача мало господарські взаємовідносини з ТОВ «Голден Торг Центр» ().

Суд зазначає, що між ТОВ «Голден Торг Центр» (в якості постачальника) укладено з ТОВ "МАКСУС ЮКРЕЙН" (в якості покупця) договір поставки №020614 від 02.06.2014 року, за умовами якого постачальник зобов'язується протягом дії цього договору постачати покупцю товар, визначений цим договором, а покупець зобов'язується приймати оплачувати його на умовах цього договору(п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.2. договору поставки найменування, асортимент, ціна і кількість товару, що поставляється, погоджується сторонами в накладних на кожну поставку.

За цим договором постачальником поставлявся товар - освітлювальне обладнання (лампи, світильники, прожектори) та алкалінові батарейки. У період з 03.06.2014 року по 20.06.2014 року ТОВ "МАКСУС ЮКРЕЙН" був поставлений товар на суму 5 030 037,13 грн. у тому числі ПДВ 838 339,52 грн., відповідно до видаткових накладних №0603/06 від 03.06.2014 року, №0604/03 від 04.06.2014 року, №0604/04 від 04.06.2014 року, №0604/05 від 04.06.2014 року, №0604/08 від 04.06.2014 року, №0606/02 від 06.06.2014 року, №0609/02 від 09.06.2014 року, №0610/07 від 10.06.2014 року, №0610/08 від 10.06.2014 року, №0611/06 від 11.06.2014 року, №0612/03 від 12.06.2014 року, №0613/03 від 13.06.2014 року, №0616/08 від 16.06.2014 року, №0616/09 від 16.06.2014 року, №0616/11 від 16.06.2014 року, №0617/04 від 17.06.2014 року, №0618/04 від 18.06.2014 року, №0619/02 від 19.06.2014 року, 30620/01 від 20.06.2014 року.

Та відповідно було складено податкові накладні №24 від 03.06.2014 року, №25 від 04.06.2014 року, №39 від 04.06.2014 року, №26 від 04.06.2014 року, №27 від 04.06.2014 року, №28 від 06.06.2014 року, №53 від 09.06.2014 року, №54 від 10.06.2014 року, №55 від 10.06.2014 року, №56 від 11.06.2014 року, №57 від 12.06.2014 року, №58 від 13.06.2014 року, №87 від 16.06.2014 року, №89 від 16.06.2014 року, №111 від 16.06.2014 року, №89 від 17.06.2014 року, №90 від 18.06.2014 року, №91 від 19.06.2014 року, №92 від 20.06.2014 року.

Вище перелічені податкові накладні були зареєстровані ТОВ «Голден Торг Центр» в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується витягом з цього реєстру № 12165351 від 12.02.2015 року(а.с.69, том 1).

Відповідно до п. 2.1 змісту договору якість товару має відповідати встановленим законодавством вимогам.

Якість товару, який придбаний у ТОВ «Голден Торг Центр» підтверджується копіями сертифікатів відповідності, висновками державної санітарно-епідеміологічної експертизи, декларацій відповідності.

Пункт 3.4 договору передбачає, що доставка товару до місця поставки оплачується постачальником, також за окремою усною домовленістю сторін вивезення товару від постачальника може здійснювати покупець своїми силами і за свій рахунок.

Доставка товару від ТОВ «Голден Торг Центр» на адресу ТОВ «Максус Юкрейн» здійснювалася за рахунок покупця - ТОВ «Максус Юкрейн». Для перевезення товару від постачальника позивач уклав з перевізником ФОП ОСОБА_4 договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № 17 від 5 травня 2014 року(а.с.128, том 1).

На виконання перевезення товару позивач надав до суду копії:

- товарно-транспортних накладних №0603/06 від 03.06.2014 року, №25 від 04.06.2014 року, №26 від 04.06.2014 року, №27 від 04.06.2014 року, №39 від 04.06.2014 року, №28 від 06.06.2014 року, №53 від 09.06.2014 року, №54 від 10.06.2014 року, №55 від 10.06.2014 року, №56 від 11.06.2014 року, №57 від 12.06.2014 року, №58 від 13.06.2014 року, №87 від 16.06.2014 року, №89 від 16.06.2014 року, №111 від 16.06.2014 року, №89 від 17.06.2014 року, №90 від 18.06.2014 року, №91 від 19.06.2014 року, №92 від 20.06.2014 року;

- акти перевантаження вантажу від 03.06.2014 року, від 09.06.2014 року, від 10.06.2014 року, від 11.06.2014 року, від 12.06.2014 року, від 16.06.2014 року, від 17.06.2014 року, від 18.06.2014 року, від 19.06.2014 року.

Крім того, в матеріалах справи містяться трудові договори між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю від 10.02.2014 року та 10.10.2012 року, за змістом яких, прийнято на роботу на посаду водія транспортного засобу ОСОБА_5 та ОСОБА_6(а.с.162-165 том 1).

Також транспортування товару підтверджується наявним в матеріалах справи логістичним листом перевізника ФОП ОСОБА_4(а.с.166-167 том 1).

Відповідно до п. 4.1., 4.2 договору покупець зобов'язаний сплатити суму, рівну загальній вартості поставленого товару, протягом 90 (дев'яноста) днів після отримання товару, але не пізніше останнього дня строку дії цього договору. Покупець оплачує товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Товар отриманий від ТОВ «Голден Торг Центр» був оплачений відповідно до платіжних доручень №241 від 07.08.2014 року на суму 500 000,00 грн., №242 від 07.08.2014 року на суму 300 000,00 грн., №243 від 07.08.2014 року на суму 400 000,00 грн., №244 від 07.08.2014 року на суму 350 000,00 грн., №245 від 07.08.2014 року на суму 450 000,00 грн., №261 від 14.08.2014 року на суму 350 000,00 грн., №262 від 14.08.2014 року на суму 400 000,00 грн., №263 від 14.08.2014 року на суму 450 000,00 грн., №265 від 14.08.2014 року на суму 500 000,00 грн.(а.с.178-185, том 1).

Проведення зазначених платежів підтверджується банківськими виписками, копії яких наявні в матеріалах справи.

Суд зазначає, що решта суми заборгованості у розмірі 1 330 037,13 грн. була відступлена ТОВ «Голден Торг Центр» на користь ПП «АСТРА-ФІНАНС», відповідно до договору про відступлення права вимоги №4 від 13 жовтня 2014 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, судом встановлено реальність здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентом за договором поставки №020614 від 02.06.2014 року, що підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, зокрема обставини справи та зібрані у ній докази у їх сукупності свідчать про те, що господарські операції позивача з його контрагентом мали товарний (реальний) характер, вчинені в межах та з метою господарської діяльності суб'єктів господарювання.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" N 996-XIV від 16.07.1999 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши первинні документи за правилами ст.86 КАС України, суд зазначає, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими суб'єктами права.

За таких обставин, суд доходить висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

В силу приписів Податкового кодексу України акт перевірки, складений контролюючим органом відносно платника податків не є беззаперечним та безумовним доказом вчинення порушень контрагентом такого платника, за умови доведеності платником реальності вчинення господарської операції. При дослідженні факту здійснення господарської операцій оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач та його контрагент належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198. Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому за правилами п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.198.4. ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України, платник податку - будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному цим Кодексом. Виходячи з приписів Податкового кодексу України відповідальність за порушення вимог чинного законодавства несе саме платник податку.

Таким чином, відповідач фактично застосував до позивача негативні наслідки, які є результатом дій (бездіяльності) інших юридичних осіб.

З огляду на положення ст.71 КАС України та беручи до уваги приписи п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України, котрими встановлена презумпція правомірності рішень платника податків, суд доходить до висновку, що поданих суб'єктом владних повноважень доказів є явно недостатньо для висновку про правомірність спірного податкового повідомлення - рішення.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідачем не надано, а судом не встановлено доказів на підтвердження викладених в акті перевірки висновків про порушення позивачем вимог законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин. За таких умов, факти, вказані в акті перевірки від 31.01.2015 року №408/20-36-22-03-07/39134112 щодо порушення позивачем вимог чинного законодавства, слід вважати недоведеними.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на це, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення - рішення № від 25.02.2015 року, винесене Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області Міністерства доходів і зборів України підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСУС ЮКРЕЙН" до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області Міністерства доходів і зборів України про скасування податкового повідомлення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2015 року Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області Міністерства доходів і зборів України.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСУС ЮКРЕЙН" () сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 487.20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 15 травня 2015 року.

Суддя Д.В. Бездітко