Справа № 819/171/14а
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Справа № 876/3287/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання: Коцур В.К.,

за участі представника апелянта: Стасишин А.Р.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.02.2014 року у справі № 819/171/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі відповідач) про зобов'язання посадових осіб відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України вчинити наступні дії - зняти арешт від 31.01.2012 року з придбаного на прилюдних торгах арештованого нерухомого майна, яке складається з домоволодіння, житловий будинок загальною площею 655,6 кв. м., житловою площею 277,1 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, в тому числі вимощення, розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0358 га., кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.06.2006 року зареєстрованого в ТОВ "МБТІ" за №43965.

В обґрунтування позову зазначив, що 12 червня 2013 року на прилюдних торгах було реалізоване арештоване нерухоме майно, яке складається з домоволодіння, житловий будинок загальною площею 655,6 кв.м., житловою площею 277,1 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами в тому числі вимощення, розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0358 га., кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.06.2006 року зареєстрованого в ТОВ «МБТІ» за №43965. Згідно, акту про реалізацію вищевказаного арештованого нерухомого майна від 26 липня 2013 року, виданого другим відділом ДВС Тернопільського МУЮ, воно було придбано ОСОБА_2, який здійснив розрахунок за придбане майно в повному обсязі. Проте, зареєструвати право власності на придбане майно позивачу не вдалось, оскільки, на нього накладено арешт постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 31.01.2012 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.02.2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, зобов'язано посадових осіб відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України вчинити наступні дії - зняти арешт від 31.01.2012 року ( реєстраційні номера 12126475 та 12126241) з придбаного на прилюдних торгах арештованого нерухомого майна, яке складається з домоволодіння (літери «А»), житловий будинок загальною площею 655,6 кв. м., житловою площею 277,1 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, в тому числі вимощення (літери «І»), розташованого на земельній ділянці загальною площею 0,0358 га., кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.06.2006 року зареєстрованого в ТОВ «МБТІ» за № 43965.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, її оскаржила Державна виконавча служба України подавши апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 31.01.2012 року при здійсненні виконавчого провадження №29071536 від 06.10.2011 року з примусового виконання виконавчого листа №2-2701/11, виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Тернопільської філії ТОВ «Укрпромбанк» заборгованості в сумі 23794359,88 грн., 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Зазначає, що дана постанова державного виконавця сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась та є чинною.

В судовому засіданні представник апелянта надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Позивач повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак до суду не з'явився, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» 606-XIV (далі - Закон №606-XIV) - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.17 Закону №606-XIV - примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1. ст.52. Закону №606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Як передбачено ч.1., п.3. ч.2. ст.57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно ч.1. ст.62. Закону №606-XIV реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Пунктами 6.1., 6.4., 6.5 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за №745/4038, встановлено, що після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Це свідоцтво є підставою для видачі відповідним органом акта про право власності на земельну ділянку в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно ч.1 ст.60. Закону №606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 31 січня 2012 року відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову ВП №29071536 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2701/11 від 06.07.2011 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Український промисловий банк» в особі Тернопільської філії ТОВ «Укрпромбанк» заборгованості в сумі 23794359,88 грн., 1700,00 грн. судового збору, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Даною постановою накладено арешт на майно боржника, а саме, окрім іншого, на земельну ділянку площею 0,0358 га., за адресою: АДРЕСА_2, державний акт на право власності на земельну ділянку від 07.05.2004 року, зареєстрований за №16 та житловий будинок по АДРЕСА_1

Крім цього про тип обтяження - арешт нерухомого майна, було внесено відповідні записи до єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №12126241 та №12126475 (а.с.33, 37).

Разом з тим як вбачається з акту державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна від 26 липня 2013 року, державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №12/08 від 03.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 боргу в користь юридичних осіб в розмірі 7663810,02 грн. складено даний акт про реалізацію арештованого нерухомого майна, а саме: домоволодіння, житловий будинок загальною площею 655,6 кв.м., житловою площею 277,1 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами в тому числі вимощення, розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0358 га., кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.06.2006 року зареєстрований в ТзОВ "МБТІ" за №43965, яке було реалізовано філією 20 приватного підприємства «Нива В.Ш.» 12.06.2013 року у відповідності до договору №2013069 від 13.05.2013 року про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна укладеного з Другим відділом Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції. Арештоване майно придбане ОСОБА_2 (АДРЕСА_3 інд. код НОМЕР_1), який здійснив розрахунок за придбане майно в повному обсязі та перерахував кошти на депозитний рахунок Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в даному спірному випадку відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було значно раніше, 31.01.2012 року, винесено постанову ВП № 29071536 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при здійсненні виконавчого провадження, іншого ніж те, яке перебувало на виконанні в Другому відділі Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції та стосувалося стягнення коштів з одного і того ж боржника, відтак відсутні підстави для зобов'язання посадових осіб відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України зняти арешт від 31.01.2012 року з придбаного на прилюдних торгах арештованого нерухомого майна, яке складається з домоволодіння, житловий будинок загальною площею 655,6 кв. м., житловою площею 277,1 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, в тому числі вимощення, розташованого на земельній ділянці загальною площею 0,0358 га., кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.06.2006 року зареєстрованого в ТОВ «МБТІ» за №43965.

Відповідно до ст.202 КАС України (в редакції, діючій на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160 ч.3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.02.2014 року у справі № 819/171/14-а скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

М.В.Костів

Повний текст постанови складений 05.05.2015 року.