Справа № 804/6505/14
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2015 рокусправа № 804/6505/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2014 року у справі № 804/6505/14 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення № від 28.03.2014р. про застосування фінансових санкцій та податкове повідомлення-рішення № від 28.03.2014р. , що прийняті Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, а також визнати протиправними дії щодо незарахування суми 75334,37 грн. за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. до валових витрат та зобов'язати перерахувати зазначену суму до валових витрат та перерахувати штрафні санкції. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що оскаржувані рішення прийняті на підставі висновків акту перевірки від 14.03.2014р. за № 197173/НОМЕР_1, які не відповідають фактичним обставинам справи. У акті перевірки, зокрема, зазначено, що позивачем включено до валових витрат суми по господарським операціям, які не були підтверджені належними бухгалтерськими документами, що в свою чергу призвело до заниження оподатковуваного доходу та заниження податку на доходи фізичних осіб за 2011р. та 2013р. у загальній сумі 11300,16 грн., а також до заниження суми нарахованого єдиного внеску за 2011р. у розмірі 56741,97 грн., за 2013р. у розмірі 18493,40 гривень. Однак, з таким висновком позивач не погоджується, адже ним до перевірки надавались первинні бухгалтерські документи на підтвердження валових витрат у розмірі 75334,37 грн. за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Суд скасував рішення № від 28.03.2014р. про застосування штрафних санкцій та податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 28.03.2014р. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись із судовим рішенням, Криворізька південна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апелянт зазначає, що під час перевірки не знайшло підтвердження відповідними бухгалтерськими документами валові витрати у розмірі 75334,37 грн. за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., що в свою чергу призвело до заниження оподатковуваного доходу та заниження податку на доходи фізичних осіб за 2011р. та 2013р. у загальній сумі 11300,16 грн., а також до заниження суми нарахованого єдиного внеску за 2011р. у розмірі 56741,97 грн., за 2013р. у розмірі 18493,40 гривень. Відтак, вважає висновки суду першої інстанції необґрунтованими, оскільки, приймаючи оскаржувані рішення, діяв в межах та у спосіб, передбачений податковим законодавством України.

Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, у судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 14.03.2014р. за № 197173/НОМЕР_1, у якому зазначено щодо порушення позивачем, зокрема п. 138.2 ст. 138, п.138.8 ст. 138, п.139.ю1.9, п.п 139.1.11 п.139.1 ст. 139, п.177.2, п.177.3, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 11300,16 грн., у тому числі по періодах: за 2001р. - 8511,30 грн., за 2013р. - 2788,86 грн., а також п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого визначено суму, з урахуванням вимог ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиного внеску у сумі 26106,60 грн., у тому числі по періодам: за 2011р. - 19689,40 грн., за 2013р. - 6417,20 гривень. За результатами перевірки відповідачем прийняті податкове повідомлення рішення від 28.03.2014р. за № , яким за порушення положень п. 138.2 ст. 138, п.138.8 ст. 138, п.139.1.9, п.п 139.1.11 п.139.1 ст. 139, п.177.2, п.177.3, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, позивачу нараховано податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 14125,21 грн., у тому числі за основним платежем - 11300,16 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2825,05 грн., та рішення № від 28.03.2014р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким донараховано позивачу податкове зобов'язання із єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 26106,60 грн. та штрафні санкції у розмірі 3274,27 гривень.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність прийнятих податковим органом рішень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до положень статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції перевіряє рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Так, податковий орган, приймаючи спірні рішення, дійшов висновку про те, що під час перевірки не підтверджено відповідними бухгалтерськими документами валові витрати у розмірі 75334,37 грн. за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., що в свою чергу призвело до заниження оподатковуваного доходу та заниження податку на доходи фізичних осіб за 2011р. та 2013р. у загальній сумі 11300,16 грн., а також до заниження суми нарахованого єдиного внеску за 2011р. у розмірі 56741,97 грн., за 2013р. у розмірі 18493,40 гривень.

З приводу цього колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між фізичної особою - підприємцем ОСОБА_1 о (покупець) та ТОВ «Комінвест-Центр» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу за № 98-11 від 02.11.2011р., за умовами якого продавцем було здійснено поставку спецодягу. Також в перевіряємому періоді позивачем були придбані інформаційні та рекламно-інформаційні послуги за договорами, укладеними позивачем, відповідно, з ФОП ОСОБА_2, АОЗТ «Радіоком» та ТОВ «Сто робіт» з метою інформування населення про види діяльності позивача та просування на ринку товарів спецодягу. Крім того, з метою використання у власній господарській діяльності позивач придбала у ТОВ «Софткей-Україна» програмне забезпечення «Kasperski Internet Security 2012». На підтвердження зазначених господарських операцій позивачем надано наступні первинні документами:

- виписки по рахунку позивача за період з 01.09.2011р. по 30.09.2011р., з 01.08.2011р. по 31.08.2011р.

- рахунки на оплату по замовленню від 02.09.2014р. за № 4123891, від 02.08.2011р. за № 4029913;

- акти прийому-передачі програмного забезпечення від 02.09.2011р. за № 4123891, від 03.08.2011р. за № 4029913, від 18.04.2013р. за № 7621749;

- рахунки-оферти від 11.04.2013р. за № 7621749;

- рахунки-фактури від 17.10.2013р. за № 1710_11, від 19.02.2013р. за № 1902_9, від 11.01.2013р. за № 78Б, від 09.11.2011р. за № 1110/01, від 11.11.201р. за № 1115, від 15.11.2011р. за № 1118, від 10.11.2011р. за № 1110/01, від 18.11.2011р. за № 1118/01, від 15.11.2011р. за № 1115/01;

- акт № ОУ-0000969 від 24.10.2013р.;

- акт здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) від 20.02.2013р. за № ОУ-0000193, від 06.12.2011р. за № 321590;

- договір на пріоритетне місце на інформаційне обслуговування від 01.02.2013р. за № 32/П;

- акт виконаних робіт від 01.05.2014р.;

- податкові накладні від 18.11.2011р. за № 13, від 10.12.2011р. за № 11, від 15.11.2011р. за № 12.

На підставі проведених господарських операцій позивачем відображено у податковій звітності наступні показники:

- у додатку 5 до декларації за 2011р. - витрати у розмірі 25488,00 грн. за придбання ТОВ «Комінвестцентр» спецодягу;

- до складу валових витрат за 2011р. включено витрати на придбання та оплату ліцензій «Kasperski Internet Security 2012» на суму 473,40 грн. та за 2013р. включено витрати на придбання та оплату ліцензій «Kasperski Internet Security 2012» на суму 504,00 грн.;

- у додатку 7 до декларації за 2011р. до складу валових витрат за 2011р. включено витрати у сумі 202,30 грн.;

- у додатку 5 до декларації за 2013р. до складу валових витрат за 2013р. включено витрати у сумі 450,00 грн. по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_5, у сумі 350,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ « 100 робіт», у сумі 350,00 грн. по взаємовідносинам з АОЗТ «Радіоком»;

- включено до валових витрат за 2011р. суму ПДВ у розмірі 12072,00 грн., сплачену до бюджету.

Відтак, враховуючи наявність первинних документів та відповідність їх вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позивачем правомірно відображено у даних податкового обліку валові витрати у розмірі 75334,37 грн. за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013 року.

Між тим, в апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що актом перевірки контрагента позивача - ТОВ «Комінвест-Центр» від 12.11.2012р. за № 594/226/37459366, встановлено здійснення господарської діяльності поза межами правового поля.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.

Таким чином, формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Крім того, за договорами, що розглядались, було придбано товар та послуги, які використані позивачем відповідно до господарської діяльності підприємства, що не спростовано відповідачем. На час укладання та виконання спірних угод сторони були у належному порядку зареєстровані платниками ПДВ та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що апелянтом, в свою чергу, не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги, тоді як висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають вимогам закону і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Щодо змісту апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає, що він повністю відображає зміст заперечення на адміністративний позов (а.с.130-134), яке було розглянуто судом першої інстанції, а доводи, викладені в ньому, спростовані висновками оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2014 року у справі № 804/6505/14 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай