Справа № 804/1100/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/1100/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2015 року

справа № 804/1100/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Дадим Ю.М. Кругового О.О. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року

у справі № 804/1100/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України»

до Дніпропетровської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,–

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Дніпропетровська митниця Міндоходів подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі клопотання про заміну сторони його правонаступником, в судовому засіданні допущено процесуальне правонаступництво Дніпропетровської митниці Міндоходів – Дніпропетровською митницею ДФС.

Представник Дніпропетровської митниці ДФС вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» заперечує проти вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» та «Shandong Keer Imp&Exp Trade Co.,Ltd.» (КНР) укладено контракт купівлі-продажу від 29 березня 2013 року № SK2013/03/29, за умовами якого позивачем придбано товар (прокат плоский оцинкований гарячим способом). При цьому, умови поставки та ціна на кожну партію товару, зазначається у додатках до контракту і встановлюється в доларах США, ціна товару включає вартість упаковки і маркування. Поставка товару здійснюється у відповідності з тлумаченням Міжнародних правил «Інкотермс» (в редакції 2000 року).

Для здійснення митного контролю та митного оформлення товару (оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах товщиною 0,38 мм та оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах товщиною 0,40 мм) товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» подана митна декларація від 10 жовтня 2013 року № 110100000/2013/231999, відповідно до якої позивачем митна вартість товару визначена за методом № 1 - за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України. Рівень заявленої митної вартості товару становить 0,77 дол. США/кг. Разом із митною декларацією, позивачем надані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами, залізнична накладна для внутрішнього сполучення, коносамент, некласифіковані комерційні документи, банківські платіжні документи, що стосуються товару, платіжні документи, що підтверджують вартість товарів, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг на виконання договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 20 вересня 2013 року UAIM0242470, калькуляція транспортних витрат, виписка з бухгалтерської документації, прейскурант (прайс-лист) виробника товару, розрахунок ціни (калькуляція), некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001-3021,3023), рахунок-фактура (інвойс), пакувальний лист, рахунок-проформа, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаток 7 від 25 липня 2013 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 29 березня 2013 року SK2013/03/29, договір перевезення від 13 травня 2013 року № 966, довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів чи майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (про відсутність за межами України валютних цінностей та майна), інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару, резервна позиція, сертифікат про походження товару загальної форми, сертифікат якості, єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів, копія митної декларації країни відправлення від 23 серпня 2013 року.

За результатами проведеного контролю, із застосуванням системи управління ризиками Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР), відповідно до статті 337 Митного кодексу України митним органом виявлено ризик щодо можливого заниження митної вартості товару та сформовано повідомлення щодо необхідності здійснення перевірки правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів.

Так, митним органом встановлено: дата оплати не кореспондується з датою фактичного відвантаження відповідно до дати коносаменту (14 серпня 2013 року) та не відповідає умовам додатку від 25 липня 2013 року № 7, інвойсу від 25 липня 2013 року № SXD13072503 та прайс-листу від 25 липня 2013 року; виписки по рахунку, надані декларантом в якості виписок з бухгалтерської документації, не є бухгалтерськими документами, не відносяться до системи бухгалтерського обліку та фінансової звітності на підприємстві; наданий прайс-лист має уособлений вигляд та не відповідає поняттю дійсної вартості, відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності(стаття 17 та додаток ІІІ, параграф 6 Угоди). Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

У зв’язку з чим, Дніпропетровською митницею Міндоходів зобов’язано декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

11 жовтня 2013 року товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» надано лист, в якому позивач наполягав на достатність усіх документів, що є в наявності у відповідача для визначення митної вартості.

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів має право вимагати надання (за наявності) протягом 10 календарних днів додаткових документів, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Статтею 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статтей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій, митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією, за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статтей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов’язаному із продавцем покупцю, відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом, відповідно до вимог встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Розрахунки, згідно із цією статтею, робляться лише на основі об’єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Із системного аналізу вказаних статтей вбачається, що обов’язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу, а митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи. При цьому, згідно із вищенаведеними приписами, у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, сумніви у митного органу виникли, зокрема, у зв’язку з тим, що дата оплати не кореспондується з датою фактичного відвантаження відповідно до дати коносаменту (14 серпня 2013 року) та не відповідає умовам додатку від 25 липня 2013 року № 7, інвойсу від 25 липня 2013 року № SXD13072503 та прайс-листу від 25 липня 2013 року. Разом з тим слід зазначити, що повна оплата товару після відвантаження його на судно може пояснюватися тривалістю ділових зв’язків між сторонами зовнішньоекономічного контракту та їх взаємною довірою, і, самі по собі, не можуть однозначно свідчити про заниження дійсної вартості товару.

При цьому, згідно зі змісту коносаменту № QDSW006690 - відвантаження товару відбулося 14 серпня 2013 року, що кореспондується з датами, які зазначені у комерційному інвойсі, рахунку-фактурі та пакувальному листі.

Отже, відомості наведених документів відповідають задекларованій позивачем вартості товару.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи митного органу про те, що виписки по рахунку не є бухгалтерськими документами та не відносяться до системи бухгалтерського обліку і фінансової звітності на підприємстві є помилковими, оскільки відповідно до статті 53 Митного кодексу України в якості підтвердження митної вартості товару можуть бути надані декларантом не лише документи бухгалтерського обліку, а й будь-які інші документи, що містять інформацію про товар чи відомості щодо умов перевезення та суми понесених транспортних витрат та інше.

Щодо висновків про те, що прайс-лист має уособлений вигляд та не відповідає поняттю дійсної вартості відповідно до Угоди про застосування статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, слід зазначити, що прайс-лист не є обов’язковим документом для митного оформлення, надається виробником у довільній формі і його форма не може впливати на визначення митної вартості товару. Окрім того, прайс-лист не є товаросупровідним документом або документом, що засвідчує якість товару.

Згідно з статтею 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито. Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Таким чином, дійсною вартістю товару є ціна фактично сплачена за ціною контракту або та ціна, що підлягає сплаті за товар.

Також, доводи відповідача про те, що були проведені консультації з декларантом шляхом надання електронного повідомлення та витребування документів є безпідставними з огляду на те, що у відповідності до вимог митного законодавства процедура консультацій між митним органом та декларантом з приводу визначення митної вартості товару повинна проводитися до моменту витребування у декларанта додаткових документів.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв’язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: О.О. Круговий