Справа № 804/18582/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 р. справа № 804/18582/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі Разумової І.О.

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Ткаченко Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, третя особа - Криворізьке міське управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, та поновлення на посаді,-

встановив:

01 грудня 2014 року ОСОБА_1, після усунення ним недоліків позовної заяви від 11.11.2014 р., звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати незаконними та скасувати наказ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 2692 від 01.10.2014 р., яким останнього звільнено з ОВС, а також наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 393 о/с від 07.10.2014 р. в частині звільнення його зі служби з ОВС, та поновити його на посаді начальника сектору кадрового забезпечення Тернівського районного відділу Криворізького міського управління ГУМВС України у Дніпропетровській області з 07.10.2014 р. (а.с. 16-19).

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначив, що його було звільнено з ОВС за порушення ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника ОВС, що виразилося у керуванні легковим автомобілем у стані сп'яніння, невжитті всіх можливих заходів щодо уникнення дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до травмування людини, за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Дана дорожньо-транспортна пригода, за висновком службового розслідування відповідача, сталася у зв'язку з перебуванням позивача під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком ОКЗ «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг» № 3210 від 24.09.2014 р. Проте, на думку позивача, службове розслідування відповідачем належним чином не проведено, обставини порушення ним, як працівником міліції, службової дисципліни не встановлені. За твердженням позивача, обставини вчинення ДТП перевіряються органами досудового розслідування в рамках кримінального провадження, у якому на момент його звільнення зі служби не було прийнято остаточного процесуального рішення, не встановлено його вини та причинного зв'язку між перебування у стані алкогольного сп'яніння та наслідками у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, не встановлено з його боку конкретних порушень дисципліни. Також, позивач вважає, що звільнення з посади з підстав, зазначених відповідачем у наказі, можливо лише при винесенні судом обвинувального вироку, яким буде встановлена його вина за фактом ДТП. Крім того, позивач вказує на те, що під час проходження служби він не порушував службової дисципліни, не мав стягнень та сумлінно виконував свої обов'язки. Таким чином, вважає, що не порушував Присяги працівника ОВС, а також Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України. Посилаючись на вказані обставини у їх сукупності, ОСОБА_1 просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні 05.03.2015 р. позивач та представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Крім того, ОСОБА_1, надаючи суду пояснення по суті позовних вимог, зазначив, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, оскільки вжив спиртне одразу після ДТП, але до приїзду на місце події працівників ДАІ, перебуваючи у своєму автомобілі. При цьому, зазначив, що раніше в своїх письмових поясненнях, наданих під час проведення службового розслідування, вважав більш зручним для себе пояснити, що в момент зіткнення з транспортним засобом потерпілого вже перебував у стані алкогольного сп'яніння, оскільки розумів, що все одно буде звільнений з ОВС, але пізніше вирішив говорити в суді правду.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні 05.03.2015 р. позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало проведення службового розслідування, під час якого встановлено, що 24.09.2014 року приблизно о 19.30 год. начальник сектору кадрового забезпечення Тернівського районного відділу Криворізького міського управління ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_1, який перебував поза службою, керуючи власним легковим автомобілем «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1, у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, припустився виїзду на зустрічну смугу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Джелі Емгранд», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5, під керуванням ОСОБА_6, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому пальця лівої стопи. Опитаний під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що 24.09.2014 р., перебуваючи у себе в гаражі по вул. Береговій, 14 у м. Кривому Розі, випив пляшку коньяку та в стані алкогольного сп'яніння сів за кермо, після чого припустився зіткнення з автомобілем потерпілого. Перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння під час ДТП підтверджується висновком обласного комунального закладу Міністерства охорони здоров'я «Психоневрологічний диспансер м. Кривій Ріг» № 3210 від 24.09.2014 р., та відповідним актом медичного огляду. Відомості про зазначену дорожньо-транспортну пригоду внесено до Єдиного державного реєстру досудового розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та за даним фактом проводиться досудове розслідування. Вважає, що діями, які виразилося у керуванні працівником міліції транспортним засобом після вживання спиртних напоїв та вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 грубо порушив вимоги ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС, Присяги працівника ОВС, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу ЗС, а також грубо порушив загальні та спеціальні нормативно - правові акти в частині недотримання транспортної дисципліни, хоча неодноразово попереджався про недопущення під час керування службовим та власним автотранспортом нехтування Правилами дорожнього руху, безглуздого ризику, самовпевненості за кермом, знаходження в стані алкогольного чи іншого сп'яніння, особистої недисциплінованості, випадків скоєння дорожньо-транспортних пригод, що підтверджується його підписами у пам'ятці-зобов'язанні від 01.04.2014 р., зобов'язанні від 01.04.2014 р., у функціональних обов'язках від 10.01.2014 р., у списках ознайомлення з службовими телеграмами від 23.09.2014 р. № 2291, від 06.08.2014 р. № 3871/Гд, від 19.09.2014 р. № 4735/Гл. Також, представник відповідача звертає увагу на те, що ОСОБА_1, склавши присягу працівника органів внутрішніх справ України, зобов'язувався під час проходження служби в ОВС України суворо дотримуватись чинного законодавства, з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, в тому числі Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, бути прикладом безумовного дотримання службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, та був повідомлений, що за порушення цих вимог його буде притягнуто до суворої дисциплінарної відповідальності, аж до звільнення з ОВС. На думку представника відповідача, обставини, встановлені службовим розслідуванням, є несумісними з посадою і званням, які обіймав позивач, і те, що ці обставини були встановлені до закінчення кримінального провадження за фактом ДТП за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, ніяким чином не впливає на законність наказів ГУМВС України в Дніпропетровській області № 393 о/с від 07.10.2014 р. та № 2692 від 01.10.2014 р., про звільнення позивача зі служби за скоєння вчинків, що дискредитують звання осіб начальницького складу (а.с. 35-41).

Представником Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за довіреністю Новіковою С.А. надані заперечення проти адміністративного позову від 19.02.2015 р., в яких зазначено, що ОСОБА_1 вчинив дії, які є несумісними з перебуванням на службі в ОВС і не дозволяють йому уособлювати правоохоронні органи без шкоди для їх авторитету, з огляду на те, що останнім грубо порушено службову дисципліну внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідального ставлення до своїх службових обов'язків. Так, відповідно до обставин, що встановлені за результатами проведеного службового розслідування, в тому числі, з наданих самим ОСОБА_1 пояснень, він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння після з'ясування особистих стосунків зі своєю дружиною, знаходячись за кермом власного автомобіля, виїхав на зустрічну смугу та припустився зіткнення з автомобілем під керуванням потерпілого ОСОБА_6, завдавши останньому тілесні ушкодження. Саме встановлення цих обставин представник третьої особи пов'язує з висновками відповідача про порушення позивачем ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що випливають з нехтування останнім підвищених вимог до почуття відповідальності працівників міліції, закріплених загальними та спеціальними нормативними актами юридичного і декларативного характеру, а саме: Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 р., Присягою працівника ОВС України, затвердженою Постановою Кабінету міністрів України № 382 від 28.12.1991 року, Кодексом честі працівника ОВС, затвердженим Наказом МВС України № 18 від 11.01.1996 року, Етичним кодексом працівника ОВС України, затвердженим рішенням колегії МВС України № 7км/8 від 05.10.2000 року. Крім того, представник третьої особи, спростовуючи доводи адміністративного позову про те, що позивач має виключно заохочення, зазначив, що ОСОБА_1 за час проходження служби 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауважень, доган, суворої догани та попередження про неповну посадову відповідність та звільнення з ОВС. Щодо доводів позивача про неознайомлення його з висновком проведеного службового розслідування за фактом ДТП, представник третьої особи зазначив, що позивач 07.10.2014 р. отримав витяг з наказу від 07.10.2014 № 393 о/с, яким його було звільнено з органів внутрішніх справ, а з письмовим рапортом про ознайомлення з матеріалами службового розслідування, на підставі яких видано вказаний наказ, останній не звертався. На підставі викладених обставин, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають (а.с. 120-125).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що з 10.09.1996 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ Дніпропетровської області, відповідно до наказу УВС Криворізького міськвиконкому від 20.09.1996 р. № 148 (а.с. 42).

З 12.11.2013 р. його призначено на посаду начальника сектору кадрового забезпечення Тернівського районного відділу Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, відповідно до наказу ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 286 о/с від 12.11.2013 р.

07.10.2014 р., відповідно до наказу начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 393 о/с дск, майора міліції ОСОБА_1 звільнено в запас Збройних сил України з посади начальника сектору кадрового забезпечення Тернівського районного відділу Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) (а.с. 45).

Підставою для звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ став наказ начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 2692 від 01.10.2014 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУМВС» за порушення ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника ОВС, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 р. № 155, Присяги працівника ОВС України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 382 від 28.12.1991 року, що виразились у керуванні легковим автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, невжиття всіх можливих заходів щодо уникнення дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до травмування людини (а.с. 68).

Зазначений наказ винесено за результатами службового розслідування, проведеного службовою комісією ГУМВС України в Дніпропетровській області за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю начальника СКЗ Тернівського РВ Криворізького МУ ОСОБА_1, на підставі якого складено висновок від 29.09.2014 року.

Згідно зазначеного висновку, встановлено, що ОСОБА_1, будучи начальником сектору кадрового забезпечення Тернівського районного відділу Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, 24.09.2014 р. о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп'янінні та керуючи власним легковим автомобілем «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1, в районі перехрестя з вул. Фабрична з боку м-ну Індустріальний в напрямку вул. Електрозаводська у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, виїхав на зустрічну смугу та припустився зіткнення з автомобілем «Джелі Емгранд», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому пальця лівої стопи (а.с.46-48).

Обставини дорожньо-транспортної події зафіксовано протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 24.09.2014 р., складеним слідчим СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Шматко Р.О. в період часу з 20.30 год. по 21.45 год. за участі понятих, а також схемою до цього протоколу з ілюстративною таблицею, та не оспорюються сторонами по справі (а.с.53-63).

Довідкою від 04.03.2015 р., наданою на запит суду, підтверджено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження № 212/11917/14-к, 1-кп/212/106/15 стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України.

При цьому, факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння під час вчинення ДТП підтверджується сукупністю доказів у справі, які узгоджуються один з одним та не суперечать встановленим фактичним обставинам у справі.

Так, з письмових пояснень від 25.09.2014 р., наданих ОСОБА_1 власноручно, вбачається, що 24.09.2014 р. о 18.30 год., після сварки з дружиною, у власному гаражі по АДРЕСА_1 він вживав спиртні напої, а саме - випив 250 мл коньяку. Після чого, сів за кермо власного автомобіля «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1, та вирушив до своєї матері, але під час руху передумав та вирішив помиритися з дружиною, у зв'язку з чим почав розвертатись, припустившись в процесі руху зіткнення з іншим автомобілем (а.с. 49).

В ході судового засідання у справі ОСОБА_1 заявив, що вищевказані пояснення від 24.09.2014 р. давав добровільно, без застосування до нього будь-якого психологічного впливу. При цьому, жодних обґрунтованих мотивів для надання таких пояснень на наступний день після ДТП, у разі, якщо вони були неправдивими, позивач в судовому засіданні не навів.

Натомість, як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3210 від 24.09.2014 р., складеного о 22.00 год. в обласному комунальному закладі «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг», ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 50).

Також, згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.09.2014 р., складеного о 21.50 год. в обласному комунальному закладі «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг», лабораторними дослідженнями виявлено наявність в організмі ОСОБА_1 алкоголю від 2,12 до 2,20 промілей, та встановлено діагноз - гостра алкогольна інтоксикація (а.с.51-52).

Отже, факт перебування ОСОБА_1 під час ДТП у стані алкогольного сп'яніння суд вважає таким, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Натомість, надані під час судового розгляду справи пояснення позивача про те, що в момент ДТП він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, а вжив алкогольні напої одразу після дорожньо-транспортної пригоди до приїду співробітників ДАІ, суд вважає такими, що об'єктивно не підтверджуються та суперечать наявним у справі доказам, а отже, не беруться до уваги.

Згідно роз'яснень Вищого адміністративного суду України від 27.06.2008 р., відносини публічної служби є предметом конституційного і адміністративного права. Підстави виникнення, проходження, припинення служби визначені законодавством, а не трудовою угодою, тому спори за участі службовців повинні розглядатися за спеціальними законами. Таким чином, особливості прийняття на службу в органи внутрішніх справ, проходження такої служби та звільнення з неї, встановлені спеціальними нормативними актами.

Згідно ст. 18 Закону України «Про міліцію», порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 р.

Ст. 7 Дисциплінарного Статуту ОВС визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника ОВС України, статутів, наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, з гідністю і честю доводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Ст. 8 Дисциплінарного Статуту визначено, що начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики.

Відповідно до п. 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р., особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до пункту 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 р., особи рядового і начальницького складу за порушення дисципліни звільняються з органів внутрішніх справ.

Вирішуючи питання про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, суд виходить з того, що службова дисципліна є різновидом дисципліни праці й складається в особливій сфері службово-трудових відносин, суб'єктами якої є державні службовці. При цьому, саме робота в державному органі й виконання покладених на службову особу функцій зумовлює необхідність дотримання ними передбачених законами та іншими норма тивними актами заборон і встановлених обмежень при вступі та проходженні служби. Владна природа службових повноважень забезпечує реальну можливість для службовців впливати на суб'єктів суспільних відносин для досягнення соціально-корисного результату, забезпечує обов'язковість підпорядкування інших суб'єктів правових відносин законним вимогам і розпорядженням цих працівників.

Згідно зі ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається шляхом створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Визначальним фактором дотримання службової дисципліни службовою особою є виконання нею в службовій діяльності положень, що регламентується відповідно до Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, в тому числі й Присяги працівника ОВС України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 382 від 28.12.1991 року та Кодексу честі працівника ОВС, затвердженого Наказом МВС України № 18 від 11.01.1996 року, а також Етичного кодексу працівника ОВС України, затвердженого рішенням колегії МВС України № 7км/8 від 05.10.2000 року.

Отже, службова дисципліна полягає в безумовному виконанні посадовими особами державних органів службових обов'язків, визначених Конституцією і за конами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, інши ми нормативно-правовими актами, а також у реалізації прав та додержанні обме жень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в державних органах, і грунтується на особистій відповідальності за доручену справу та на засадах єдиноначальності і централізації управління, а також у реалізації прав та додержанні обмежень і заборон, установлених зако нодавством з питань проходження служби в державних органах, та ґрунтується на особистій відповідальності за доручену справу та на засадах єдиноначальності і централізації управління.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив публічну службу, обіймав керівну посаду, а тому повинен був усвідомлювати, що до нього пред'являються підвищені вимоги щодо поведінки, в тому числі і в побуті, і що межа допустимої критики щодо публічних осіб є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Особи, які обіймають публічні посади, тим самим погоджуються з цим, а тому підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої критики та критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 за період служби в органах ОВС неодноразово попереджався про необхідність зміцнення транспортної дисципліни працівниками міліції, недопущення порушень під час управління ними транспортними засобами, особливо щодо неприпустимості керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, знайомився з інформацією про притягнення співробітників міліції до різних видів відповідальності, в тому числі за фактами вживання спиртних напоїв, а також про випадки звільнення таких працівників з органів ОВС на вказаних підставах.

Згідно своїх функціональних обов'язків, ОСОБА_1 поряд з іншим був відповідальним за узагальнення та аналіз стану службової дисципліни й законності серед працівників районного відділу, повинен був усіляко сприяти підвищенню їх професійних ділових і моральних якостей, здійснював практичні заходи, спрямовані на профілактику порушень законності й дисципліни з боку підлеглих працівників, дотримання ними вимог транспортної дисципліни, попередження надзвичайних подій за участю особового складу (а.с. 75-78).

Тобто, останній був не тільки обізнаний про негативні наслідки та неприпустимість вчинення правопорушень на транспорті, а й ніс персональну відповідальність за дотримання цієї дисципліни з боку підлеглих працівників, та будучи начальником сектору кадрового забезпечення райвідділу, організовував проведення службових розслідувань щодо неправомірних дій працівників міліції, вивчав передумови, що їм сприяють, та повинен був вживати заходи щодо їх запобігання.

Отже, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника сектору кадрового забезпечення Тернівського районного відділу Криворізького міського управління ГУМВС України у Дніпропетровській області, мав бути взірцевим прикладом для співробітників міськвідділу у ставленні до служби, поведінки в побуті, підтриманні високого звання працівника міліції серед громадян, оскільки до осіб керівного складу органів внутрішніх справ, враховуючи надзвичайну суспільну важливість наданих їм державою владних повноважень щодо захисту прав і свобод громадян, з боку суспільства пред'являються підвищені вимоги стосовно моральних якостей поведінки на службі, в сім'ї, побуті, в тому числі у вільний від роботи час. Від вчинків кожного працівника міліції складається загальне ставлення до всієї правоохоронної системи держави.

Обставини, встановлені службовим розслідуванням та підтверджені в судовому засіданні, є такими, що свідчать про порушення позивачем службової дисципліни, яке є несумісним з посадою і званням, які обіймав позивач.

При цьому, встановлення цих обставин до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні жодним чином не впливає на законність наказів ГУМВС України в Дніпропетровській області про звільнення позивача за порушення дисципліни.

Так, ч. 5 ст. 25 Закону України «Про міліцію» встановлено, що службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку. Як визначено в п. 23 Положення про проходження служби, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством рядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з Дисциплінарним Статутом. Згідно ч. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту, притягнення працівника міліції в установленому порядку до адміністративної, матеріальної чи кримінальної відповідальності не перешкоджає нести одночасно і дисциплінарну відповідальність згідно із Статутом. Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Вичерпний перелік дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до працівника міліції за порушення дисципліни, передбачений ст. 12 Дисциплінарного статуту, де серед інших стягнень, пунктом 8 зазначено звільнення з органів внутрішніх справ.

Таким чином, відсутність підстав для притягнення особи до кримінальної або адміністративної відповідальності не може ототожнюватися з відсутністю підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які дискредитують звання особи начальницького складу ОВС, та свідчать про порушення дисципліни.

Відповідно, суд не приймає до уваги доводи позивача про незаконність його звільнення з огляду на відсутність на момент видання наказу про звільнення з органів ОВС вироку суду у кримінальному провадженні чи постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, якими була б встановлена його вина у скоєнні ДТП. Надаючи оцінку вказаним доводам, суд також враховує, що підставою для звільнення позивача зі служби в ОВС стало порушення ним службової дисципліни, що прямо зазначено в оскаржуваному наказі, а не скоєння кримінально караного правопорушення.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач - ГУ МВС України в Дніпропетровській області, при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством, а отже, підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання незаконними та скасування наказів про його звільнення - відсутні.

З огляду на відсутність підстав для визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, відсутні також підстави для задоволення похідної від них вимоги про поновлення позивача на займаній посаді.

Відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 КАС України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 10 березня 2015 року.

Суддя В.В. Чорна