Справа № 817/188/15
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шарапа В.М.
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"05" травня 2015 р. Справа № 817/188/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бондарчука І.Ф.

суддів: Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю апелянта

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дубенського міськрайонного центру зайнятості на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" лютого 2015 р. у справі за позовом Дубенського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення допомоги по безробіттю ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року позивач звернувся з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 допомогу по безробіттю в сумі 1579,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач став на облік в Дубенський міськрайонний центр зайнятості, отримав статус безробітного та отримував допомогу по безробіттю. Однак, в результаті проведеного центром зайнятості розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що під час перебування на обліку у центрі зайнятості ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» з 03.03.2014 року по 18.04.2014 року. Вказав, що відповідач направлявся центром зайнятості на громадські роботи на ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» з 13.01.2014 року. Однак, з березня 2014 року позивач не надавав направлення на громадські роботи, а тому укладений трудовий договір між підприємством і ОСОБА_3 з 03.03.2014 року не може вважатися трудовим договором на виконання громадських робіт.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року Дубенському міськрайонному центру зайнятості в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення допомоги по безробіттю в сумі 1579,35 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції покликався на те, що позивачем не доведено порушення відповідачем Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Встановлено, що 25 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернувся з заявою про надання статусу безробітного, на підставі чого йому надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю. 31.05.2014 року виплата допомоги по безробіттю припинена, 16.07.2014 року відповідача знято з обліку Дубенського міськрайонного центру зайнятості.

10.01.2013 року ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» подав Дубенському міськрайонному центру зайнятості інформацію про потребу в робочій силі для укомплектування 40 тимчасових робочих місць, а саме по спеціальності пресувальник-вулканізаторник, дата початку робіт - 10.01.2013 року, дата закінчення робіт - 30.12.2013 року. Крім того, 10.01.2014 року підприємство подало інформацію про створення 1 робочого місця для організації робіт тимчасового характеру по спеціальності - підсобний робітник, пресувальник-вулканізаторник, дата початку робіт - 10.01.2014 року, дата закінчення робіт - 30.03.2014 року.

Позивачем направлено ОСОБА_3 на громадські роботи на ПАТ «Дубенський завод ГТВ» з 06.12.2013 року відповідно до направлення від 04.12.2013 року № 0001001 на посаду пресувальника вулканізаторника та з 13.01.2014 року відповідно до направлення від 10.01.2014 року № 0001001 на посаду підсобного робітника.

Встановлено, що між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Дубенський завод гумово-технічних виробів» укладено трудовий договір про участь в оплачуваних громадських роботах з 06.12.2013 року по 30.12.2013 року, з 13.01.2014 року по 28.02.2014 року та з 03.03.2014 року по 18.04.2014 року, що підтверджено копіями наказів ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», копією трудової книжки.

На підставі електронних даних, отриманих з Державної податкової адміністрації України, проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та складений акт № 125 від 27.11.2014 року, в якому центром зайнятості зроблений висновок про порушення відповідачем п.18 ч.2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідно до даного акту позивач стверджує, що в період з 03.03.2014 року по 18.04.2014 року ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», а тому з дня працевлаштування незайнята особа втрачає статус безробітного, а також право на отримання допомоги по безробіттю. Сума коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття по виплаті допомоги по безробіттю в період з березня 2014 року по травень 2014 року, яка підлягає поверненню, складає 1579,35 грн.

22 грудня 2014 року відповідачу надіслана претензія про повернення коштів, отриманих як допомога по безробіттю у сумі 1579,35 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 18 Закону України №803-XII від 1 березня 1991 року «Про зайнятість населення» встановлено, що для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Державна служба зайнятості складається з: Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, міськрайонних, міських і районних у містах центрів зайнятості, центрів організації професійного навчання незайнятого населення і центрів професійної орієнтації населення, інспекцій по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення.

Видами соціальних послуг за цим Законом є:

- професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях.

- пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, у тому числі шляхом надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних; фінансування організації оплачуваних громадських робіт для безробітних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тощо.

Безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

У разі відсутності підходящої роботи рішення про надання громадянам статусу безробітних приймається державною службою зайнятості за їх особистими заявами з восьмого дня після реєстрації у центрі зайнятості за місцем проживання як таких, що шукають роботу. Реєстрація громадян провадиться при пред'явленні паспорта і трудової книжки, а в разі потреби - військового квитка, документа про освіту або документів, які їх замінюють.

Особи, визнані у встановленому порядку безробітними, мають право на одержання допомоги по безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Згідно пп. «б» п. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення і відповідно такого, що не можуть бути визнані безробітними, належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві.

Основні засади організації громадських робіт та інших робіт тимчасового характеру визначені статтею 31 Закону України "Про зайнятість населення", відповідно до якої громадські роботи є видом суспільно корисних оплачуваних робіт в інтересах територіальної громади, які організовуються для додаткового стимулювання мотивації до праці, матеріальної підтримки безробітних та інших категорій осіб і виконуються ними на добровільних засадах. Громадські роботи, що відповідають потребам певної територіальної громади або задовольняють суспільні потреби територіальних громад, організовуються місцевими державними адміністраціями, виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад за участю територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на договірних засадах.

Порядок організації та проведення оплачуваних громадських робіт визначається відповідним Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 року № 839 (далі - Положення).

Частиною 5 ст. 31 Закону України "Про зайнятість населення" та пунктом 4 Положення передбачено, що на осіб, які беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, поширюються державні соціальні гарантії, передбачені законодавством про працю та зайнятість населення і загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Статтею 44 Закону України "Про зайнятість населення", зокрема пунктом 3 частини 1, регламентовано збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах.

Відповідно до п. 5 Положення громадські та інші роботи тимчасового характеру виконуються виключно на створених для цього тимчасових робочих місцях. Роботодавці подають територіальним органам інформацію про потребу в робочій силі для укомплектування тимчасових робочих місць, відповідно до якої територіальні органи здійснюють направлення осіб, зазначених у пункті 3 цього Порядку.

З особами, які беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, роботодавці укладають в письмовій формі строкові трудові договори на строк, що сумарно протягом року не може перевищувати 180 календарних днів. Про участь осіб у таких роботах роботодавці вносять записи до трудових книжок відповідно до законодавства про працю (ч.4 ст.31 Закону України "Про зайнятість населення" та п.5 Положення).

Встановлено, що відповідно до вимог законодавства, згідно з наданою ПАТ "Дубенський завод гумово - технічних виробів" Дубенському міськрайонному центру зайнятості інформацією про потребу в робочій силі для укомплектування тимчасових робочих місць, ОСОБА_3 був направлений центром зайнятості для участі у громадських роботах, з яким укладені строкові трудові договори з 13.01.2014 року по 28.02.2014 року та з 03.03.2014 року по 18.04.2014 року. Строк таких трудових договорів у 2014 року сумарно не перевищував 180 календарних днів.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що будь-яких порушень законодавства про зайнятість населення з боку безробітного ОСОБА_3 при виконанні ним громадських робіт не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість покликання позивача, що відповідачем порушено ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" при укладенні трудового договору з ПАТ "Дубенський завод гумово-технічних виробів" в період з 03.03.2014 року по 18.04.2014 року, оскільки ОСОБА_3 працював без направлення.

Так, згідно направленням позивача від 10.01.2014 року № 0001001, виданого на підставі інформації ПАТ "Дубенський завод гумово-технічних виробів" про створення 1 робочого місця для організації робіт тимчасового характеру по спеціальності - підсобний робітник, пресувальник-вулканізаторник, дата початку робіт - 10.01.2014 року, дата закінчення робіт - 30.03.2014 року.

Пунктом 8 частини першої статті 31 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 36 цього Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що законодавцем передбачено підстави для стягнення із застрахованої особи суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг внаслідок умисного надання нею недостовірних відомостей про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення і надання соціальних послуг.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відомості про виконання відповідачем оплачуваних громадських робіт в ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», не є відомостями, що впливають на умови виплати забезпечення і надання соціальних послуг, оскільки за такими особами зберігається виплата допомоги по безробіттю у розмірах та в строки, встановлені законодавством.

Наведені обставини були правильно враховані судам першої, який обґрунтовано прийняли рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував Законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду без змін.

За таких обставин, доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції є таким, що ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дубенського міськрайонного центру зайнятості залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" лютого 2015 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Ф.Бондарчук

судді: Б.С. Моніч

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення виготовлено "05" травня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Дубенський міськрайонний центр зайнятості вул.Д.Галицького, 26,м.Дубно,Дубенський район, Рівненська область,35600

3- відповідачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

- ,