Справа № 820/19459/14
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 травня 2015 р. № 820/19459/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості
до ОСОБА_1
про стягнення вартості матеріального забезпечення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути в примусовому порядку з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1), вартість матеріального забезпечення у сумі 1733 грн. 05 коп. на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 09.06.2005 року ОСОБА_1 звернулася до Московського районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де була зареєстрована з відкриттям персональної картки №60900002. За її заявою, у якій вона зазначає, що не є підприємцем, трудовою діяльністю не займається і пенсію не отримує, їй був наданий статус безробітного і, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності", призначена виплата допомоги по безробіттю на період з 16.06.2005 р. по 10.06.2006 р. Разом з тим, відповідач приховала факт реєстрації як фізична особа - підприємець, а відтак, приховала факт того, що є зайнятою особою в розумінні чинного законодавства. За таких обставин остання незаконно отримала 1733,05 грн. допомоги. Дана обставина була виявлена під час проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, та зафіксована в акті №262-ФО-П від 09.10.2014 року. У зв'язку зі встановленням факту належності відповідача до категорії зайнятого населення, директором Харківського міського центру зайнятості 10.10.2014 р. виданий наказ № 1560 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю", в якому зазначалась сума у розмірі 1733,05 грн., що підлягає поверненню. Оскільки, до теперішнього часу ОСОБА_1 незаконно отриманні нею кошти державній службі зайнятості не повернула, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, факсимільним зв'язком надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі та наполягав на задоволенні позовних вимог. (а.с.83).

Відповідач - ОСОБА_1, у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлена судом в порядку, передбаченому ст.ст.33-35 КАС України. (а.с.80-82). Конверт із судовою кореспонденцією повернувся на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до приписів статті 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Оскільки визначене ч. 1 ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом суб'єкта владних повноважень, і дотримання вказаного завдання є обов'язковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України "Про зайнятість населення".

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Ст. 9 Закону України "Про зайнятість населення" передбачає права особи на соціальний захист у разі настання безробіття.

Отже, держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм виплату в установленому порядку допомоги по безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (ст. 22-23 Закону).

Права, обов'язки та відповідальність у сфері страхування на випадок безробіття визначені в розділі УІІ Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Так, відповідно до ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Як з'ясовано судом, відповідач - ОСОБА_1, скористався правом бути зареєстрованим в центрі зайнятості та 09.06.2005 р. звернувся до Московського районного центру зайнятості, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки №60900002.

Наказом від 16.06.2005 р. № НТ050616 відповідачу надано статус безробітного і цим же наказом призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу (360 к.д.). (а.с.5).

24.07.2006 року відповідач знятий з обліку в центрі зайнятості відповідно до п. 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, а саме: у зв'язку з невідвідуванням безробітним центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин після закінчення встановленого строку відвідування відповідно до абзацу 4 пп.2 п. 20 Порядку. (а.с.6).

Матеріалами справи доведено, що відповідач отримав в центрі зайнятості матеріальне забезпечення у сумі 1733,05 грн. (а.с. 6).

За приписами ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що центром зайнятості у відповідності до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009р. № 7-1/60/62, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 12.03.2009р. за № 2316248, була проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на адресу відповідача - ОСОБА_1, результати якої оформлені актом від 09.10.2014 р. №261-ФОП. (а.с. 8-9).

Вказаним актом зафіксовано, що ОСОБА_1 на момент отримання статусу безробітного приховала факт реєстрації як суб'єкт підприємницької діяльності.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 13-14), 12.09.2001 р. до реєстру було внесено запис про включення відомостей про фізичну особу - підприємця ОСОБА_1, тоді як запис про припинення Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 внесений 14.08.2014 р.

Отже, на дату набуття відповідачем статусу безробітного, а саме: 16.06.2005р., ОСОБА_1 була зареєстрована у встановленому законом порядку як фізична особа - підприємець.

10.10.2014 р. з посиланням на вказаний вище акт перевірки, а також на ст.22 Закону України "Про зайнятість населення" Харківським міським центром зайнятості видано наказ №1560 про повернення відповідачем коштів одержаних як допомога по безробіттю за період з 16.06.2005р. по 10.06.2006р. (а.с. 12).

Даний наказ був надісланий позивачем разом з листом - претензією №ХМЦЗ-02-27216-22/14 від 13.10.2014р. (а.с. 10) на адресу відповідача.

Доказів оскарження вказаного наказу, а також доказів недостовірності відомостей про наявність статусу підприємця на час набуття правового статусу безробітного, доказів повернення незаконно отриманої суми грошової допомоги по безробіттю, матеріали справи не містять.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач допустив порушення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", бо як підприємець згідно з Законом України "Про зайнятість населення" належав до категорії зайнятого населення, однак при набутті статусу безробітного не сповістив про це відповідний орган державної служби зайнятості населення.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факту повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 1733,05 грн. або відсутності такого обов'язку у відповідача, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про загальнобов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Законом України "Про зайнятість населення", ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160-163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми - задовольнити.

Стягнути в примусовому порядку з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1), вартість матеріального забезпечення у сумі 1733 грн. 05 коп. (одна тисяча сімсот тридцять три грн. п'ять коп.) на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Панченко