Справа № 2а/0570/3414/12
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року м. Київ К/9991/57789/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайло О.М.
СуддівЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Донецької області Державної податкової служби

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2012 року

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2012 року

у справі №2а/0570/3414/2012

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандпроєктбізнес»

до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Донецької області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грандпроєктбізнес» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Донецької області Державної податкової служби (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 05 червня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2012 року, позовні вимоги задовольнив, визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 21 травня 2010 року №/0/21076, від 11 червня 2010 року № /1/23976, від 30 серпня 2010 року №/2/34441 та від 29 листопада 2010 року №/3/48392.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Контролюючий орган у період з 12 квітня 2010 року по 30 квітня 2010 року провів планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 13 лютого 2007 року по 31 грудня 2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 13 лютого 2007 року по 31 грудня 2009 року, про що склав акт від 07 травня 2010 року №968/23-2-34877332, яким, зокрема, встановив порушення позивачем вимог пунктів 13.1, 13.5 статті 13, пункту 16.13 статті 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого позивач не врахував та не сплатив до бюджету податок на прибуток нерезидентів за ІІ квартал 2009 року у розмірі 1 922,40 грн. та за ІV квартал 2009 року у розмірі 132,17 грн.

За результатами проведеної перевірки податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 21 травня 2010 року №/0/21076, яким позивачу визначив суму податкового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 6 163,71 грн., з яких 2 054,57 грн. за основним платежем та 4 109,14 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

У порядку адміністративного узгодження вказаного податкового повідомлення-рішення податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 11 червня 2010 року №/1/23976, від 30 серпня 2010 року №/2/34441 та від 29 листопада 2010 року №/3/48342, аналогічні за змістом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичною підставою для донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств іноземних юридичних осіб, слугував висновок податкового органу про нездійснення позивачем виплат доходів з джерелом походження з України нерезиденту «TREND INDEX LIMITED» (Нова Зеландія) по контракту від 01 вересня 2009 року №32, предметом якого є транспортно-експедиторське обслуговування вантажів.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з відсутності правових підстав для визнання сплачених за транспортно-експедиційні послуги грошових коштів фрахтом та утримання з них податку на прибуток іноземних юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Клієнт) та «TREND INDEX LIMITED» (Нова Зеландія) (Експедитор) укладено контракт від 01 вересня 2009 року №32, за умовами якого Клієнт доручив, а Експедитор зобов'язався за рахунок клієнта виконати або організувати виконання доручень на перевозку і транспортно-експедиторське обслуговування вантажів клієнта. Місцем надання послуг по контракту є територія республіки Афганістан без фрахтування транспорту.

Фактичне виконання вказаних договірних відносин підтверджується актами виконаних робіт від 15 вересня 2009 року № 91/09 та від 01 жовтня 2009 року № 94/2009.

Згідно платіжного доручення від 29 вересня 2009 року № 218 на розрахунковий рахунок Експедитора було направлено кошти в доларах США.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що укладений позивачем з «TREND INDEX LIMITED» контракт є угодою з надання транспортно-експедиторського обслуговування вантажів та не може вважатися фрахтом судна або транспортного засобу у розумінні пункту 1.35 статті 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», як зазначає у акті перевірки контролюючий орган.

Так, відповідно до вимог підпункту 1.35.1 пункту 1.35 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» фрахт - це винагорода (компенсація), що сплачується за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу для цілей перевезення вантажів та пасажирів морським або повітряними суднами та перевезення вантажів залізничним або автомобільним транспортом.

Доходи нерезидента, отримані як фрахт, відповідно до положень підпункту 1.35.2 пункту 1.35 статті 1 зазначеного Закону оподатковується за правилами, визначеними пунктом 13.5 статті 13 цього Закону, згідно з яким сума фрахту оподатковується за ставкою 6 % з джерела виплати таких доходів за рахунок таких доходів.

Відповідно до вимог пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Разом з тим, як встановлено попередніми судовими інстанціями, за умовами контракту №32, взаємовідносини сторін виникли при транспортно-експедиторському обслуговуванні вантажів, які надавалися Експедитором Клієнту при транспортуванні придбаного товару в міжнародному сполученні автомобільним або повітряним транспортом, морським контейнером, а також при мультимодальних перевозках.

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних із перевезенням вантажу.

Згідно статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Також, судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що вказаний контракт не може вважатися й договором перевезення, оскільки відповідно до статті 60 Повітряного кодексу України повітряні перевезення виконуються на підставі договору. Кожний договір повітряного перевезення та умови посвідчуються документом на перевезення, який видається авіаційним підприємством або уповноваженими ним організаціями або особами (агентами). Документами на перевезення може бути квиток - при перевезенні пасажира, багажна квитанція - при перевезенні речей пасажира як багажу, відповідні документи - при перевезенні вантажу, пошти та інших предметів. При цьому, будь-яких перевізних документів нерезидентом «TREND INDEX LIMITED» не видавалося.

Враховуючи, що за контрактом № 32, укладеним з «TREND INDEX LIMITED» (Нова Зеландія), були надані послуги з транспортно-експедиторського обслуговування вантажів, а не фрахт судна або транспортного засобу, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для донарахування податку на прибуток іноземних юридичних осіб.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Донецької області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2012 року у справі №2а/0570/3414/2012 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддяНечитайло О.М.
СуддіЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.