Справа № 821/24/15-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/24/15-а

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській та з урахуванням збільшення позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення - рішення від 13 жовтня 2014 року № про збільшення грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 3579,85 грн. та застосування штрафу в сумі 1789,93 грн.,

- вимогу про сплату боргу № від 13.10.2014 року,

- рішення № від 13.10.2014 року про донарахування 8281,39 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосування штрафних санкцій в розмірі 414,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що прийняті податковим органом рішення суперечать фактичним обставинам справи та не мають достовірних доказів вчинених позивачем порушень, також грунтуються на висновках акту перевірки, який складено з перекручуванням відомостей та без дослідження первинних документів.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області № від 13.10.2014 року, вимогу про сплату боргу № Ф від 13.10.2014 року, рішення № від 13.10.2014 року.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень, однак в судове засідання вони не з'явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою підприємцем в 2001 році, знаходиться на обліку як платник податків у ДПІ у м. Херсоні, основний вид діяльності оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, в 2013 році знаходився на загальній системі оподаткування, є платником податку на доходи фізичних осіб, платником податку на додану вартість.

У вересні 2014 року ДПІ у м. Херсоні була проведена планова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої 19.09.2014 р. був складений акт № 1097/21-03-17-02/НОМЕР_4.

Перевіркою було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допущені порушення п.14.1.27 п.14.1 ст. 14, пп. 138.10.4 п.138.10 ст. 138, п.п.139.1.11, пп. 139.1.9, пп. ст. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139, пп. 164.2.6 п. 164.2 ст. 164, п. 177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 3579,85 грн., порушено п. 2 частини першої ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», занижено суму єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період на суму 8281 грн. 39 коп.

В акті зазначено, що позивач в декларації задекларував 848868,02 грн. доходу. Фактично перевіркою встановлено розмір доходу за 2013 рік в сумі 859939 грн. 78 коп., тобто ФОП ОСОБА_1 занижено податковий дохід у сумі 11071,76 грн. в т.ч. за квітень 2013 рік - 8620,45 грн. за травень 2013 р. - 1109,89 грн., за липень 2013 р. - 1341,42 грн. (арк. акту 10). Це порушення сталось внаслідок того, що до книги обліку доходів і витрат не було включено дохід від контрагентів - покупців згідно наданих до перевірки банківських документів платником.

Також було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за декларацією задекларовані витрати в розмірі 839390 грн. 73 коп., фактично сума витрат склала 826596 грн. 80 коп., що на 12793 грн. 93 коп. менше задекларованої суми. Дане порушення було допущено внаслідок неправомірного включення до складу витрат сум ПДВ та штрафних санкцій в розмірі 4391 грн. 69 коп., що суперечить вимогам п. 138.10.4 ст. 138 ПКУ, пп. 139.1.11 ст. 139 ПКУ, внаслідок неправомірного включення до витрат у 2013 року суми 7943,88 грн. за використану електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1, оскільки приміщення не використовувалось в господарській діяльності, хоч і належить позивачу на праві власності. ДПІ зазначає, що згідно пп. 14.1.27 ст. 14 Податкового кодексу України до переліку витрат включаються будь-які витрати платника податку, здійснювані для провадження господарської діяльності платника податку. Перевіркою було виявлено завищення валових витрат внаслідок включення вартості послуг «Укртелеком» у сумі 458 грн. 36 коп. Згідно рахунку № 056061 від 31.05.2013 р. сума до сплати за телекомунікаційні послуги становить 50,14 грн. (в т.ч. ПДВ 8,36 грн.), а підприємцем було включено до складу витрат суму 500,14 грн.

Оскільки перевіркою виявлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу на 23865 грн. 69 коп., це вплинуло на заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 3579 грн. 85 коп. та на базу для нарахування єдиного внеску і відповідно заниження суми єдиного внеску на суму 8252,76 грн., який становить 34,7 % чистого оподатковуваного доходу.

ФОП ОСОБА_1, не погоджуючись з висновками перевірки і вважаючи, що ДПІ у м. Херсоні при проведенні перевірки та оформленні її результатів діяла не в порядку, та не у спосіб, передбачений законодавством України, без реального дослідження всіх первинних документів, звернувся з запереченнями на акт перевірки № 1097/21-03-17- 02/НОМЕР_4 від 19.09.2014 року до ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів і зборів у Херсонській області.

08.10.2014 р. ДПІ у м. Херсоні за вих. № 10592/10/21-03-17-02-28 відмовлено у розгляді заперечення на акт перевірки з посиланням на пропущений термін подання заперечень.

За результатами перевірки ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2014 року про збільшення позивачу грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 5369,78 грн. в т.ч. основного платежу - 3579,85 грн., штрафних санкцій - 1789,93 грн., рішення № від 13.10.2014р. про донарахування 8281 грн. 39 коп. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосування штрафних санкцій в розмірі 414 грн. 07 коп., а також сформовано та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу з єдиного внеску № від 13.10.2014р.

27.10.2014 р. не погоджуючись з висновками ДПІ у м. Херсоні, ФОП ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування результатів перевірки та податкового повідомлення-рішення.

19.11.2014 р. рішенням про результати розгляду первинної скарги за вих. № 215/10/21-22-10-06-06 Головним управлінням ДФС у Херсонській області податкове повідомлення - рішення залишено без змін, в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із відмовою Головним управлінням ДФС у Херсонській області, позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України, але 12.12.2014р. рішенням про результати розгляду повторної скарги Державної фіскальної служби України за вих. № 4063/7/99-99-10-01-03-14 залишено рішення ДПІ у м. Херсоні без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що висновки акту перевірки не відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - це сума будь - яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності.

Відповідно до пп. 139.1.9 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правила ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Відповідно до п.п.177.2 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно до п.п.177.3 Податкового кодексу України, для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п.177.4 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки зазначено, що перевіркою виявлено не включення до загального оподатковуваного доходу суми отриманих доходів у розмірі 11071,76 грн. Такий висновок зроблено на підставі того, що зазначені суми доходів, які отримані на банківські рахунки від контрагентів - покупців, не знайшли відображення у Книзі обліку доходів та витрат.

Однак як встановлено матеріалами справи, позивачем було порушено порядок заповнення Книги обліку доходів та витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, а саме: при заповненні графи 3 «Розмір отриманих доходів від здійснення діяльності (за день, місяць, квартал, рік)» були пропущенні дані банківських виписок за 22.04.2013 р. в сумі 8620,45 грн., за 07.05.2013 р. в сумі 109,89 грн., за 22.07.2013 р. в сумі 1341,42 грн., а разом 11071,76 грн. доходу (без ПДВ). Однак не враховані суми доходів, зазначені у відповідних банківських виписках за ці дні, не призвели до зниження загальної суми одержаного доходу, що відображена у графі 3 «Сума одержаного (доходу (грн.)» «Розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності» (далі - додаток 5) до декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, та у рядку 02 розділу III цієї декларації.

Так, за даними Книги обліку доходів та витрат сума одержаного доходу складає 996813,46 грн., а без урахування ПДВ - 830677,88 грн. У графі 3 додатка 5 до декларації позивач відобразив суму доходу - 848868,02 грн., тобто більше, ніж було вказано в книзі обліку. Тому сума 11071,76 грн. не призведе до заниження загальної суми доходу, оскільки додавши до суми доходу, відображеного у Книзі обліку доходів та витрат, дані пропущених банківських виписок, отриманий арифметичний підсумок становитиме 841749,64 грн. (830677,88 +11071,76). Крім того, як встановлено судом першої інстанції, позивачем навіть завищений дохід за даними декларації, оскільки до загальної суми включені внесені на розрахунковий рахунок власні заощадження в грудні 2013 року на суму 7000 грн.

Відповідно до п.86.10 Податкового кодексу України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника. Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ревізорами не взято до уваги те, що порушений порядок ведення Книги обліку доходів та витрат не призвів до заниження оподатковуваного доходу, відображеного у декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

Разом з тим, щодо завищення суми витрат на вартість електроенергії, яка використовувалась позивачем в нежитловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1, колегія суддів доходить висновку, що вказане приміщення використовувалось позивачем в своїй господарській діяльності як додаткове місце зберігання товару з 2009 року, що підтверджувалось відповідними письмовими доказами, наявними у матеріалах справи.

Крім того, встановлено, що відповідні суми послуг з надання електроенергії у розмірі 2008,96 гри. (у т.ч. ПДВ), сплачені позивачем 12.02.2013р. не відображалися останнім в Книзі обліку доходів та витрат та у відповідних графах додатку 5 декларації.

Щодо неправомірного включення ФОП ОСОБА_1 до витрат у 2013 року витрати на послуги «Укртелеком» у сумі 500,14 грн., судова колегія вважає, що позивачем було обґрунтовано включено дані витрати, оскільки це підтверджено письмовими доказами, зокрема рахунками - актами ПАТ «Укртелеком» за січень - грудень 2013 року.

Згідно з пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України: «Витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником)».

Також, відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України встановлене право органів державної податкової служби звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тому, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 13 жовтня 2014 року № та рішення № від 13.10.2014 року про донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосування штрафних санкцій є неправомірними та підлягають скасуванню. Оскільки вимога Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про сплату боргу по єдиному внеску № від 13.10.2014 року є похідною від основного рішення № , вона також обґрунтовано скасована судом першої інстанції.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик