Справа № 2а-10180/11 2а/0308/42/12
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року Справа № 99237/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Курильця А.Р., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2012 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИЛА :

Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебував на обліку в пенсійному фонді як одержувач соціальної пенсії ІІ групи загального захворювання, призначеної з 27.10.2003 року по 22.03.2011 року. На підставі заяви від 23.03.2011 року ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності. З заяви відповідача про призначення соціальної пенсії від 27.10.2003 року вбачається, що він зобов'язувався повідомляти пенсійний фонд про всі зміни, які викликають зміну розміру пенсії (про влаштування або звільнення з роботи, про реєстрацію підприємницької діяльності, зміни в складі сім'ї, зміна місця проживання), а також був поставлений до відома, що у разі невиконання цього обов'язку і одержанням зайвих сум пенсії повинен відшкодувати в пенсійний фонд заподіяну шкоду. В результаті опрацювання документів пенсійної справи було встановлено, що відповідачу незаконно виплачувалася соціальна пенсія ІІ групи загального захворювання за період з 27.02.2007 року по 22.03.20011 року. Оскільки він в цей період вів підприємницьку діяльність. А тому, просить стягнути з відповідача надміру виплаченої пенсії в розмірі 27160,85 грн. та поштового збору в розмірі 214,62 грн.

Оскаржуваною постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2012 року позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку 27160 гривень 85 копійок надмірно виплаченої пенсії та 214 гривень 62 копійки поштового збору, шляхом перерахування коштів на рахунок 37 у ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 303398.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, посилається на те, що відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України від 14.01.2011 року статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на зайняття підприємницькою діяльністю, наголошую, що саме право, а не обов'язок, тобто людина будучи зареєстрованою, як фізична особа підприємець може і не займатися підприємницькою діяльністю. Він будучи зареєстрованим, як фізична особа-підприємець підприємницькою діяльністю не займався, а отже і позовні вимоги Управління пенсійного і Постанова суду першої інстанції є абсурдними суперечать законодавству України.

Посилання Управління пенсійного фонду на те, що я був зобов'язаний повідомити про всі зміни, які викликають зміну розміру пенсії також не можуть бути прийнятими судом до уваги зважаючи на те, що даних обставин не було.

З довідки Управління пенсійного Фонду України у м. Луцьку, вбачається, що сума переплати по соціальній пенсії за період з 27.02.2007 року по 22.03.2011 року становить 27 160 грн. 85 коп., по поштовому збору 214 грн. 62 коп.

У заяві від 01.07.2011 року на ім'я Начальника Управління пенсійного фонду України у м. Луцьку поставлене питання про роз'яснення детальної вичерпної інформації по нараховану переплату, яка мені пред'являється. Дане питання було поставлене у зв'язку з тим, що я не згоден із заявленою сумою. Інформація про яку запитувалось надана не була, а отже Управління пенсійного Фонду у м. Луцьку свідомо порушило ст.ст. 15, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Статтею 1215 ЦК України установлено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті пенсії, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно за відсутності рахункової помилки і недобросовісності з боку набувача. Вважаю, що якщо мною і було отримано якусь мізерну частину надмірно виплаченої пенсії то це відбулося не з моєї вини, і відповідно до закону такі виплати не можуть стягуватися.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні перевірки матеріалів пенсійної справи було встановлено, що ОСОБА_1 з 27.02.2007 року зареєстрований як фізична особа - підприємець . Крім того, з копії трудової книжки вбачається, що в періоди з 30.10.2007 року по 18.02.2008 року та з 01.04.2008 року по 01.06.2008 року ОСОБА_1 був працевлаштований . З довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку вбачається, що сума переплати по соціальній пенсії ОСОБА_1 за період з 27.02.2007 року по 22.03.2011 року складає 27160,85 грн., по поштовому збору -- 214,62 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 отримував соціальну пенсію ІІ групи загального захворювання протягом періоду з 27.02.2007 року по 22.03.2011 року, на отримання якої не мав права.

Статтею 1215 ЦК України установлено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті пенсії, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно за відсутності рахункової помилки і недобросовісності з боку набувача.

Оскільки, відповідач недобросовісно поставився до обов'язку повідомити Пенсійний фонд України про всі зміни, які викликають зміну розміру виплачуваної пенсії, тому вимога про стягнення надміру виплаченої пенсії підлягає задоволенню. Крім того, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. Разом з тим, строк звернення до суду позивачем не пропущено, оскільки позивач попередньо звернувся до суду з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства, ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18.10.2011 року провадження у справі було закрито .

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_1 з 27.10.2003 року по 22.03.2011 року перебував на обліку в Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку, як одержувач соціальної пенсії II групи загального захворювання, призначеної відповідно до ст. 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Соціальна пенсія була призначена на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 27.10.2003 року , як непрацюючі особі, такій, що не займається підприємницькою діяльністю. 23.03.2011 року ОСОБА_1 подав заяву про переведення його на інший вид пенсії і призначення йому пенсії по інвалідності .

Статтею 5 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»визначено, що право на соціальну пенсію мають усі непрацездатні громадяни на умовах, що визначаються цим Законом. У відповідності до ст. 93 цього ж Закону соціальні пенсії призначаються і виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію: інвалідам І і II груп, у тому числі інвалідам з дитинства, а також інвалідам III групи.

Пунктом 28 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій»відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції за №1566/11846 від 27 грудня 2005 року, що за документ, який підтверджує, що особа не працює, приймаються: трудова книжка та довідка органів державної податкової служби довільної форми про те, що особа не перебуває на обліку у даному органі державної податкової служби як фізична особа підприємець.

В заяві про призначення соціальної пенсії по інвалідності від 27 жовтня 2007 року відповідач зобов'язувався повідомити Пенсійний фонд України про всі зміни, які викликають зміну розміру виплачуваної пенсії (про влаштування або звільнення з роботи, про реєстрацію підприємницької діяльності, зміни в складі сім'ї, зміна місця проживання), а також був поставлений до відома про те, що у разі невиконання цього обов'язку і одержанням в зв'язку з цим зайвих сум пенсії повинна відшкодувати в Пенсійний фонд України заподіяну шкоду відповідно до ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При проведенні перевірки матеріалів пенсійної справи було встановлено, що ОСОБА_1 з 27.02.2007 року зареєстрований як фізична особа - підприємець . Крім того, з копії трудової книжки вбачається, що в періоди з 30.10.2007 року по 18.02.2008 року та з 01.04.2008 року по 01.06.2008 року ОСОБА_1 був працевлаштований .

З довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку вбачається, що сума переплати по соціальній пенсії ОСОБА_1 за період з 27.02.2007 року по 22.03.2011 року складає 27160,85 грн., по поштовому збору -- 214,62 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 отримував соціальну пенсію ІІ групи загального захворювання протягом періоду з 27.02.2007 року по 22.03.2011 року, на отримання якої не мав права.

Статтею 1215 ЦК України установлено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті пенсії, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно за відсутності рахункової помилки і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до п. 7) ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно з ст. 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Частиною 1 ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з п.3 зазначеного Порядку передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо. Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

В порушення вимог, вказаних у ст. 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідачем не було повідомлено позивача про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, зокрема, про реєстрацію його у якості фізичної особи - підприємця під час перебування у статусі пенсіонера та отримання відповідної соціальної пенсії по інвалідності, що є підставою для повернення позивачу надміру виплаченої пенсії. Оскільки, відповідач недобросовісно поставився до обов'язку повідомити Пенсійний фонд України про всі зміни, які викликають зміну розміру виплачуваної пенсії, тому вимога про стягнення надміру виплаченої пенсії підлягає задоволенню. Разом з тим, строк звернення до суду позивачем не пропущено, оскільки позивач попередньо звернувся до суду з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства, ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18.10.2011 року провадження у справі було закрито.

Колегія суддів звертає увагу суду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: 1) однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам; 2) про застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням; 3) щодо підтвердження обґрунтованості вжиття суб'єктами владних повноважень заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2012 року у справі № 2а-10180/11/0308 - скасувати та прийняти нову, якою позов Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку 27160 гривень 85 копійок надмірно виплаченої пенсії та 214 гривень 62 копійки поштового збору, шляхом перерахування коштів на рахунок 37 у ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 303398.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді А.Р. Курилець

В.Я. Качмар