Справа № 809/2208/13-а
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 р. № 876/5127/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року в адміністративній справі № 809/2208/13-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до заступника начальника інспекції державного архітектурно-будівель-ного контролю в Івано-Франківській області Кобилянського Володимира Івановича про визнання протиправною та скасування постанови № 518 від 11.06.2013 р.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до заступника начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області Кобилянського Володимира Івановича про визнання протиправною та скасування постанови № 518 від 11.06.2013 р.

Позов обґрунтовано тим, що постанова № 518 від 11.06.2013 р., якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.3 п.4 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", а саме: проведенні реконструкції індивідуального житлового будинку під крамницю промпродтоварів без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, та накладено штраф у розмірі 41 292,00 грн є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки він завершив відповідні переобладнання ще в березні 2011 року, а на той час Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" не передбачалось отримання декларації про початок виконання будівельних робіт.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржила інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області (надалі - ІДАБК в Івано-Франківській області), яка вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, безпідставною, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що постанова № 518 від 11.06.2013 р. є законною, оскільки прийнята на основі перевірки за наслідками якої встановлено факт реконструкції ОСОБА_2 житлового будинку під крамницю промпродтоварів без реєстрації декларації чим порушено вимоги пункту 2 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга є безпідставна і не підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності регулюються Законом України від 17 лютого 2011 року № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до частин першої та другої статті 41 якого державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (надалі - Порядок). Відповідно до пункту 5 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Відповідно до п.п.1 п.2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. за № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю та її територіальними органами. Інспекціям надається право складати протоколи про правопорушення у сфері містобудування та накладати штрафи відповідно до чинного законодавства.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 07.03.2011 р. гр.ОСОБА_2 придбав у власність домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1

З 07.03.2011 р. по 10.03.2011 р. позивач провів реконструкцію зазначеної будівлі для розміщення у ній магазину промпродтоварів, що підтверджується довідкою Живачівської сільської ради та показаннями свідків. Дані обставини були встановлені судом під час розгляду адміністративної справи № 809/2118/13-а.

З метою оформлення відповідної технічної документації на переобладнане приміщення 04.06.2013 р. ОСОБА_2 звернувся до ІДАБК в Івано-Франківській області для реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, які він завершив ще у 2011 році. Працівники відповідача в ході розмови з'ясували причини його звернення та відмовили позивачу у прийнятті документів, мотивуючи їх неповнотою (неточністю).

У той же час 04.06.2013 р. начальником ІДАБК в Івано-Франківській області видано наказ № 132 про проведення позапланових перевірок згідно з додатком, в тому числі щодо здійснення будівельних робіт на АДРЕСА_1 у зв'язку з виявленням факту самочинного будівництва.

06.06.2013 р. працівниками ІДАБК в Івано-Франківській області було проведено перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства за адресою АДРЕСА_1 та складено акт перевірки від 06.06.2013 р., в якому зазначили, що будівельні роботи по реконструкції приміщення під крамницю були проведені у 2012 році без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги пункту 2 частини першої статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Крім цього, 06.06.2013 р. відповідачем складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

У зв'язку із виявленими порушеннями 11.06.2013 р. відповідач виніс постанову № 518 від 11.06.2013 р. про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в розмірі 41 292 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент вчинення позивачем правопорушення Закон України «Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування» не передбачав відповідальності ані фізичної особи, ані фізичної особи-підприємця, а тільки юридичної особи і до позивача не може бути застосована міра відповідальності, встановлена законодавством, яке було прийнято пізніше.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що чинним законодавством України до 19.01.2012 р. і після вказаної дати різними законами визначався склад і вид правопорушення у сфері містобудівної діяльності, який вчинявся суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою-підприємцем.

Так, до 19.01.2012 р. дія Закону України «Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування» не поширювалася на суб'єктів правопорушення - фізичних осіб-підприємців.

У зв'зку з внесенням змін з 19.01.2012 р. набрала чинності нова редакція Закону України «Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування», в якій, в тому числі, і назва закону була викладена в новій редакції - «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». У новій редакції даного Закону суб'єктами правопорушення визначено уже і фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (в редакції Закону від 19.01.2012 р.) правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Згідно із абзацом другим пункту 4 частини другої статті 4 вказаного Закону суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації на об'єктах II категорії складності у вигляді штрафу у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.

З вищенаведеного видно, що на момент вчинення позивачем правопорушення Закон України «Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування» не передбачав відповідальності ані фізичної особи, ані фізичної особи-підприємця, а тільки юридичної особи.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що за порушення, допущене позивачем у сфері містобудівної діяльності, не може бути застосована міра відповідальності, встановлена законодавством, яке було прийнято пізніше.

Разом з тим, частиною сьомою статті 96 КУпАП передбачена відповідальність за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів II категорії складності у вигляді штрафу в розмірі від чотирьохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, зазначеним Кодексом передбачена відповідальність фізичної особи без статусу підприємця за порушення у сфері містобудівної діяльності.

З поданої відповідачу 04.06.2013 р. декларації про початок виконання будівельних робіт (для узаконення та оформлення документації щодо проведеної реконструкції) видно, що вона подавалась саме фізичною особою ОСОБА_2, а не фізичною особою-підпри-ємцем ОСОБА_2

Відповідно до статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" № 3038-VI від 17.02.2011 р. (в редакції, що не змінювалась протягом 2011 - 2013р.р.) замовник має право виконувати будівельні роботи, зокрема, після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем під час проведення реконструкції будівлі без отримання декларації про початок виконання будівельних робіт, допущено порушення у сфері містобудівної діяльності, проте він мав нести відповідальність як фізична особа відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що постанова ІДАБК в Івано-Фран-ківській області № 518 від 11.06.2013 р., якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом третім пункту 4 частини другої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" є необґрунтованою та такою, що винесена всупереч вимогам законів України, а тому є протиправною.

Частиною першою статті 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням викладеного судова колегія дійшла переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року в адміністративній справі № 809/2208/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Т.І.Шинкар