Справа № 591/9056/14-а
Суддя: Грищенко О. В.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/9056/14-а
Провадження № 2-а/591/119/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого - судді Грищенко О.В., секретаря Кірілової Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Суми, в якому просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в здійсненні перерахунку та поновленні нарахування і виплати пенсії за віком в призначенні пенсії за віком. Свої вимоги мотивує тим, що з 2003 року їй була призначена пенсія за віком довічно, але пізніше, в 2003 році виїхала за межі України та постійно проживає в США, хоча є громадянкою України. З невідомих причин виплата пенсії їй була припинена з 2007 року. 13.08.2014 року її представник за довіреністю звернувся до відповідача із заявою про поновлення нарахування та виплати пенсії за віком, але позивачу було відмовлено в цьому, оскільки виплата пенсії передбачена за місцем фактичного проживання в межах України. Вважає таку відмову неправомірною та просить зобов'язати відповідача поновити їй нарахування і виплати пенсії за віком з моменту припинення виплат, тобто з 2007 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснив, що позивачка постійно мешкає за межами України, а пенсійні виплати їй здійснювалися на рахунок в Ощадбанку, тому вона не мала змоги своєчасно дізнатися про припинення виплати пенсії, і дізнавшись про порушення свого законного права, одразу звернулася через свого представника до УПФУ в м. Сумах із відповідною письмовою заявою. Виходячи з викладеного, вважає. Що не пропустила строк звернення до адміністративного суду з цим позовом. Представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, визнати дії відповідача протиправними та поновити їй нарахування і виплати пенсії за віком з моменту припинення виплат, тобто з грудня 2008 року, як це було встановлено в судовому засіданні.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, пославшись на те, що виплата пенсії, згідно з положеннями чинного законодавства, здійснюється за місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, а заява про поновлення виплати пенсії подається заявником особисто за місцем мешкання (реєстрації), тому вважав, що підстави для задоволення позову відсутні. Пояснив також, що, на його думку, позивачкою пропущений строк звернення до суду, оскільки як отримувач пенсії, вона повинна була знати про припинення її виплати ще з моменту припинення.

Вивчивши надані докази та беручи до уваги пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що строк звернення до суду позивачем не пропущений, про що також вказано в ухвалі Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 року у даній справі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 ще в 2003 році виїхала на постійне місце проживання в США, де і перебуває до теперішнього часу, а до Управління ПФУ в м. Сумах вона звернулася через свого представника в серпні 2014 року.

На думку суду, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач з 2003 року виїхав за межі України в США, де постійно проживає до теперішнього часу. Зазначені обставини визнані сторонами та не потребують доказування.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією сторінок паспорту (а.с.7-9).

З 2003 року до 30.11.2008 року позивач отримувала від управління ПФУ в м. Сумах пенсію за віком, що підтверджується наданим в судове засідання представником відповідача копією атестату з пенсійної справи (а.с.60).

13.08.2014 року представник позивача звернувся до Управлінні ПФУ в м. Сумах з письмовою заявою (а.с.5) про поновлення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком.

З письмової відповіді Управління ПФУ в м. Сумах від 19.08.2014 р. вбачається, що в задоволенні заяви було відмовлено (а.с.6).

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 25 Конституції України, громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство. Громадянин України не може бути вигнаний за межі України або виданий іншій державі. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Зі змісту наведених норм права вбачається, що Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1 до теперішнього часу є громадянином України, а відтак, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, є застрахованою особою в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, в розумінні Закону, та має право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Статтею 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У п. 7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) заявника.

Згідно п. 16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.

За приписами п. 29 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про громадянство України" документами, що підтверджують громадянство є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члену екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Позивач є громадянином України, і у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , за наявності відповідного страхового стажу набула право на отримання пенсії за віком.

Як встановлено ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для обмеження.

Як встановлено ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Виходячи із правової та соціальної природи пенсії, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу, який є громадянином України у реалізації конституційного права на пенсійне забезпечення, та вважає такі дії неправомірними. Необхідно задовольнити позовні вимоги та зобов'язати відповідача поновити ОСОБА_1 нарахування і виплати пенсії за віком з моменту припинення виплат, тобто з 01.12.2008 року.

На підставі ст. 256 КАС України суд вважає за необхідне звернути постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 19, 24, 25, 46 Конституції України, ст. 8, 26, 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 5 Закону України "Про громадянство України" ст. ст. 7-9, 11, 69-71, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м. Сумах щодо відмови в здійсненні перерахунку та поновленні нарахування і виплати пенсії за віком.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Сумах поновити ОСОБА_1 нарахування і виплати пенсії за віком з моменту припинення виплат, тобто з 01.12.2008 року.

Звернути постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів в порядку, передбаченому ч.2 ст. 186 КАС України, з подачею копії скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В.Грищенко