Справа № 2а-419/10/0770
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 876/5619/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області до приватного підприємства ,,Весна" про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

11 лютого 2010 року Ужгородська міжрайонна державна податкова інспекція Закарпатської області звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до приватного підприємства (ПП) ,,Весна", товариства з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Дайлінг", в якому просила стягнути з ПП ,,Весна" та ТзОВ ,,Дайлінг"з кожного в дохід держави кошти в сумі 6098822,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договори поставки товарів між відповідачами є нікчемними, оскільки встановлено відсутність поставок товарів, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків, а нікчемний правочин є недійсним в силу закону і не створює інших наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2011 року, в задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.01.2014 року вказані судові рішення скасовані, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.04.2014 року провадження в справі в частині позовних вимог щодо стягнення грошових коштів в сумі 6098822,40 грн. із ТзОВ ,,Дайлінг" закрите на підставі п.5 ч.1 ст. 157 КАС України ( у зв'язку з ліквідацією юридичної особи).

Постановою від 15 квітня 2014 року Закарпатський окружний адміністративний суд відмовив в задоволенні позовних вимог до ПП ,,Весна" в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Ужгородська ОДПІ подала апеляційну скаргу,оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає,що суд першої інстанції не врахував ті обставини, що строки позовної давності по застосуванню наслідків нікчемного правочину регулюються іншим нормативно-правовим актом. Так, згідно з п. 4 ст. 258 ЦК України позовна давність у десять років застосовується до вимог про застосування наслідків нікчемного правочину.

З огляду на викладене податковий орган просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що за наслідками планової виїзної документальної перевірки ТзОВ ,,Дайлінг" за період з 14 вересня 2006 року по 31 березня 2008 року встановлено, що відповідно до договору № В-08/01-4 від 25 січня 2008 року приватним підприємством ,,Весна" (Постачальник) на підставі видаткових, податкових накладних та специфікацій відвантажено ТзОВ ,,Дайлінг" (Покупець) товарну продукцію (бензин марки А-92 та А-95), а саме: видаткова накладна № РН-0000255 від 28 січня 2008 року, податкова накладна № 254 від 28 січня 2008 року, специфікація № 1 до даного договору на постачання товару (бензин А-92) в кількості 512 тон на загальну суму 3096576, 00 грн. (в тому числі ПДВ - 516096, 00 грн.); видаткова накладна № РН- від 25 лютого 2008 року, податкова накладна № 559 від 25 лютого 2008 року, специфікація № 2 до договору на постачання товару (бензин А-95) в кількості 461, 6 тон на загальну суму 3002246, 40 грн. (в тому числі ПДВ 500374, 40 грн.).

Поставка бензину згідно договору повинна була здійснюватися партіями на умовах EXW - склад ВАТ ,,Дніпронафтопродукт". Вищенаведені операції з придбання товару відображені ТзОВ ,,Дайлінг" в податковому обліку відповідних періодів, тобто включено до складу валових витрат суму 5082352, 00 грн. та до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі - 1016470, 40 грн. Згідно платіжного доручення від 25 травня 2008 року № 474 ТзОВ ,,Дайлінг" перерахувало на користь ПП ,,Весна" кошти на загальну суму 6098822, 40 грн.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що 18 червня 2008 року ТзОВ ,,Дайлінг" було укладено договір поставки № 18/06-08, відповідно до якого товариство продало придбаний у ПП ,,Весна" товар товариству з обмеженою відповідальністю ,,Фірма Пеленг Плюс" зі складу відкритого акціонерного товариства ,,Дніпронафтопродукт" на умовах поставки відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів ,,Інкотермс".

Виходячи з фактів порушення Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої спільним наказом Держкомстату, Мінтрансу, Держстандарту, Міністерства економіки України, Державного комітету нафтової; газової та нафтопереробної промисловості України, від 02.04.1998, № 81/38/101/235/122, а саме: відсутності супровідних транспортні документи; актів перевірки технічного стану цистерн (вагонів), наявності пломб і відбитків на них, відповідності відбитків у документах, справності зливних приладів і пристроїв; актів приймання нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП; відвантажувальної відомості; відомості наливу і відвантаження нафтопродуктів, суд першої інстанції дійшов висновку про безтоварність господарських операцій між ТзОВ ,,Дайлінг" та ПП ,,Весна" як таких, що не були направлені на реальне їх виконання.

Згідно з частиною першою статті 208 цього Кодексу, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін у разі виконання зобов'язання обома сторонами в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а в разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також усе належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Згідно з частиною першою статті 208 Господарського кодексу України передбачені нею санкції застосовує лише суд. Це правило відповідає статті 41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки зазначені санкції є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то вони належать не до цивільно-правових, а до адміністративно-господарських санкцій як такі, що відповідають визначенню, наведеному у частині першій статті 238 Господарського кодексу України. Тому такі санкції можуть застосовуватися лише протягом строків, установлених статтею 250 ГК. Початком перебігу зазначених у наведеній статті строків є дата виконання правочину.

Відповідно до ч.1 ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

За змістом ст. 250 Господарського кодексу України (в редакції, що діяла на момент виконання правочину ПП ,,Весна" та ТзОВ ,,Дайлінг") адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єктів господарювання протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше як через рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Оскільки на час звернення податкового органу з даним позовом закінчився перебіг встановленого ст. 250 ГК України максимального річний термін з дня виконання угод між відповідачами та враховуючи, що жодною нормою чинного законодавства не встановлено можливості поновлення такого строку, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому суд першої інстанції правомірно відхилив доводи позивача про врахування строків давності, передбачених ст. 228 ЦК України, оскільки в даному випадку позивачем є суб'єкт владних повноважень, а строки застосування адміністративно-господарських санкцій передбачено саме ст. 250 ГК України.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року у справі № 2а-419/10/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов