Справа № 806/970/15
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м.Житомир справа № 806/970/15

категорія 8.3.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Барібан А.І.,Степанов П.В.,

за участю: представника позивача Процюка О.В.,

представника відповідача Зеленової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.02.2015 р.,

встановив:

Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" звернулось до суду з позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 19.02.2015. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що підприємством правомірно сформовано суму бюджетного відшкодування в жовтні 2014 року, оскільки податкові кредити за минулі періоди серпень-вересень 2014 виникли за рахунок здійснення імпорту товарів згідно належно оформлених ВМД за цей період, а митні платежі було сплачено на користь держави вчасно 26.08.2014, 26.09.2014 та 29.09.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, зазначених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування Товариством з додатковою відповідальністю "ЖЛ" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за жовтень, листопад 2014 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленого на розрахунковий рахунок платника у банку за жовтень, листопад 2014 року, за результатами якої складено акт № 538/06-25-15-01/37546647 від 02.02.2015 року (т. 1 а.с.13-37) та за висновком якого, встановлено порушення:

- п. 200.1 п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, ТДВ "ЖЛ" завищило заявлену до бюджетного відшкодування суму ПДВ по декларації за жовтень 2014 року в розмірі 98101 грн ( а.с. 43).

В свою чергу, підставою для таких висновків, згідно акту, є встановлене попередньою перевіркою порушення п.200.1 ст.200 ПКУ ТДВ "ЖЛ" - завищення залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за вересень 2014 року на суму 98101 грн (акт № 7573/06-25-15-01/37546647 від 21.11.2014 року) (а.с.35). Дане порушення виникло, оскільки:

- по ВМД № 101060000/2014/014769 та № 101060000/2014/014686 від 30.09.2014 року в вересні 2014 року не сплачено до Державного бюджету України ПДВ в сумі 259351,08 грн, тому ТДВ "ЖЛ" не має права на віднесення даної суми до податкового кредиту вересня 2014 року. В порушення п.198.2, ст.198 ПКУ підприємством завищено податковий кредит за вересень 2014 року на суму 259351,08 грн;

- по ВМД №101060000/2014/012878 та № 101060000/2014/012899 від 29.08.2014 року суми ПДВ сплачено до Державного бюджету України в вересні 2014 року, а тому сума ПДВ 161250 грн має бути включена до декларації з ПДВ за вересень 2014 року до графи 12.1 (а.с.12, акт № 7573/06-25-15-01/37546647).

Таким чином перевіркою від 02.02.2015 року встановлено завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за жовтень 2014 року на суму 98101 грн (259351,08 грн - 161250 грн) (а.с.35).

З огляду на вказане, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.02.2015, яким ТДВ "ЖЛ" зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за жовтень 2014 року у розмірі 98101 грн (сума завищення бюджетного відшкодування) та 49051 грн - штрафні (фінансові) санкції (а.с.9).

Однак суд, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість обставин та мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не погоджується з висновками податкового органу, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України (у відповідній редакції), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності із пунктом 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, в тому числі, у разі ввезення товарів на митну територію України.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно із абз. 1 п. 190.1 ст. 190 ПК України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (абз. 1 п. 198.6 ст. 198 ПК України).

В силу приписів п. 201.12 ст. 201 ПК України, у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Статтею 200 ПКУ визначено порядок відшкодування з Державного бюджету України (бюджетне відшкодування).

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п.200.1 ПКУ).

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п.200.4 ПКУ).

Судом встановлено, що позивачем до складу податкового кредиту в податкові декларації за серпень та вересень було включено суму ПДВ у розмірі 161250 грн, сплачену при ввезені готової продукції згідно із ВМД №101060000/2014/012878 та № 101060000/2014/012899 від 29.08.2014 року, та відповідно у розмірі 259351,08 грн, сплачену при ввезені готової продукції згідно із ВМД № 101060000/2014/014769 та № 101060000/2014/014686 від 30.09.2014 року.

В засіданні суду не заперечувалось представниками сторін, що на виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в жовтні вплинуло здійснення позивачем експортно - імпортних операцій у серпні-вересні 2014 року.

На підтвердження правомірності формування податкового кредиту та в подальшому суми бюджетного відшкодування позивачем надано до суду митні декларації, які були оформлені в режимі "імпорт" у період з серпня по вересень 2014 року: ВМД №101060000/2014/012878 та № 101060000/2014/012899 від 29.08.2014 року (а.с.51-52, 53-54), ВМД № 101060000/2014/014769 та № 101060000/2014/014686 від 30.09.2014 року (а.с.58-59, 60-61) та платіжні доручення від 26.08.2014 р. № 8321та № 8322 (а.с.50,51), від 30.09.2014 р. № 9502, від 26.09.2014 р. № 9391, від 29.09.2014 р. № 9436 (а.с.55-57) як доказ сплати митних платежів.

У засіданні суду представниками сторін не заперечувалось, що митне оформлення товару за вказаними ВМД було закінчено, отже митні декларації були оформлена належним чином та у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Відтак, вони, відповідно до ст. 201 ПК України, являються документами (підставою), що посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту у серпні-вересні 2014 року, а отже, відповідно до вищевказаних вимог ПК України, у платника податку виникло законне право на бюджетне відшкодування у жовтні 2014 року.

Крім того, для отримання бюджетного відшкодування, платником податків, відповідно до п.200.7 та 200.8 ПКУ, має бути подано відповідному контролюючому органу: податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Із системного аналізу наведених правових норм випливає, що подання інших документів, ніж передбачених п.п. 200.7-200.8 ст. 200 ПК України, для отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, в тому числі, документального підтвердження сплати митних платежів та підтвердження їх надходження до Державного бюджету України (на що посилається представник відповідача як на підставу неправомірності формування бюджетного відшкодування) не передбачено Податковим кодексом України.

За таких обставин, висновки контролюючого органу про порушення п.200.1 та п. 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, ТДВ "ЖЛ" та завищення суми бюджетного відшкодування по декларації за жовтень 2014 року на 98101 грн., є безпідставними.

До того ж, в спростування позиції відповідача щодо несплати оспорюваних митних платежів, суд зазначає, що обов'язок із сплати митних платежів вважається виконаним (митні платежі вважаються сплаченими): у разі сплати коштів безпосередньо до державного бюджету у випадках, визначених законодавством України, - з моменту: списання коштів з рахунку платника податків у банку; внесення готівкових коштів у касу банку (ч.1 ст.291 Митного кодексу України (МКУ)). Відповідно до ч.1 ст. 297 МКУ, у разі ввезення товарів на митну територію України суми митних платежів, нараховані органом доходів і зборів, підлягають сплаті до Державного бюджету України платником податків до або на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення, крім випадків, якщо відповідно до цього Кодексу товари ввозяться на митну територію України із звільненням від оподаткування митними платежами.

Як вже досліджувалось судом, митні платежі були сплачені згідно платіжних доручень, а митне оформлення ВМД від 29.08.2014 року та від 30.09.2014 року закінчено, відтак контролюючий орган погодився із законністю митного оформлення товару ТДВ "ЖЛ", обов'язку ж останнього відслідковувати рух коштів та їх надходження саме до Державного бюджету України, чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" про скасування податкового повідомлення - рішення № від 19.02.2015 є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в розмірі 294,30 грн (а.с.3).

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 19.02.2015 р..

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" 294,30 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 12 травня 2015 р.