Справа № 826/2567/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року м. Київ К/800/45670/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014

та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2014

у справі № 826/2567/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистий Світ-Трейд»

до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чистий Світ-Трейд» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 10.02.2014 № , № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з мотивів протиправності їх прийняття.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як такі, що прийняті у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Чистий Світ-Трейд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 10.06.2011 по 31.12.2012, складено акт № 48/26-54-22-01-10/37738933 від 23.01.2014, в якому зафіксовані порушення: пп. пп. 14.1.27, 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. п. 44.1, 44.6 ст. 44, пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п. п. 138.2, 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 140.1.4 п. 140.1 ст. 140 ПК України, ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. п. 1.2, 2.1, 2.4, 2.5, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у Бухгалтерському обліку, п. п. 3, 5, 7 Порядку обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуг з гарантійного ремонту (обслуговування)», в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток у розмірі 301 969 грн.; п. п. 44.1, 44.6 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. п. 201.1, 201.2, 201.8 ст. 201, ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. п. 1.2, 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на суму 229 280 грн. та завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість за грудень 2012 року у розмірі 111 860 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 10.02.2014 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2012 року на 111 860 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 286 600 грн., в т.ч.: 229 280 грн. основного платежу та 57 320 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 377 461 грн., в т.ч.: 301 969 грн. основного платежу та 75 492 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Матеріалами справи встановлено, що в перевіряємому періоді товариство мало договірні взаємовідносини з наступними контрагентами:

- ТОВ «Керхер» (замовник) по договору № С12/43 від 01.09.2012 про надання послуг з гарантійного ремонту обладнання ТМ «Karcher», згідно додатку від 01.09.2012 - гарантійний строк обладнання складає 12 місяців з моменту продажу, гарантійний ремонт виконується тільки при наявності правильно оформленого гарантійного талону та наявності печатки продавця в талоні;

- ТОВ «Чистий Світ Фасіліком» (виконавець) за договором № 28/09-12 від 03.12.2012 на господарське обслуговування, за яким виконавець зобов'язується за завданням замовника проводити роботи із прибирання та господарського обслуговування об'єктів замовника (додаток №1), а замовник зобов'язується приймати та оплачувати ці послуги;

- ТОВ «Чистий Світ Лоджистік» (орендар) по договору суборенди № 0103/СА від 01.03.2012, згідно якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування, без права викупу, частину нежитлового приміщення, площею 30 кв. м., що розташоване за адресою: м. Київ, пр-т. Московський, 21;

- ЗАТ КВО «Медапаратура» (орендодавець) за договором № 242 від 31.10.2005, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду офісні, складські та виробничі приміщення розташовані за адресою м. Київ, пр-т. Московський 21, та вказані в додатку №1;

- ТОВ «Чистий Світ-К» (виконавець) по договору про надання послуг № 030112/1 від 03.01.2012, згідно якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послуги, визначені п. 2.1 в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 2.1 договору виконавець надає замовнику наступні послуги: послуги пов'язані із просуванням товарів, пошуку клієнтів (покупців); консультує клієнтів з приводу асортименту, якості, а також інших ознак наявних товарів; вирішує конфліктні ситуації з клієнтами; надає вантажно-розвантажувальні послуги; зберігає товар на власних чи орендованих складах.

Факт виконання умов зазначених договорів в судовому порядку встановлено з підтвердженням матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг (п. 138.4 ст. 138 ПК України).

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З наведених законодавчих положень випливає, що право на зменшення об'єкта оподаткування податку на прибуток на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації витрат, понесених у процесі здійснення реальної економічної діяльності, за умови наявності належного документального підтвердження виконання господарської операції, що в даному випадку встановлено судами з підтвердженням матеріалів справи.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень п. 201.1, 201.2, 201.8 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну; форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби; право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Таким чином, для формування податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно: наявність у платника податку - покупця належно оформлених податкових накладних, фактична сплата грошових коштів контрагентам в сумі визначеній в податкових накладних, а також фактичне виконання господарських операцій, за наслідками яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит, що в даному випадку судами обох інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи.

На основі зазначеного, висновок податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту, суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та валових витрат по операціям з вищевказаними контрагентами, є таким, що не підтверджений належними доказами та спростований матеріалами справи, що, в свою чергу, свідчить про протиправність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

За вказаних обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)В.В. Кошіль
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)О.А. Моторний