Справа № 2а-10916/09/0470
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2015р. м. Київ К/9991/24868/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2010 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2011 року

у справі № 2-а-10916/09/0470

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд»

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Дніпропетровська

про визнання недійсними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство «Дніпровськпромбуд» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Дніпропетровська (далі - відповідач) про визнання недійсними та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № -15958/10/23-426 від 07 серпня 2009 року та рішення про застосування фінансових санкцій № -15959/10/23-426 від 07 серпня 2009 року, прийнятих на підставі акту перевірки від 15 липня 2009 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2010 року у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2011 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ВАТ «Дніпровськпромбуд», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2011 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У запереченні на касаційну скаргу ДПІ у Ленінському районі міста Дніпропетровська, посилаючись на те, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2010 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2011 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПА у Херсонській області була проведена перевірка за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, а саме: господарської одиниці - Бази відпочинку «Ялинка», що розташована за адресою: Генічеській р-н, вул. Набережна, 54, Арабатська стрілка, 5 км, та належить суб'єкту господарської діяльності - ВАТ «Дніпровськпромбуд», за результатами якої був складений акт від 15 липня 2009 року на бланку № 001123 (зареєстрований за № 0871/21/22/23/01238637).

В акті перевірки було встановлено порушення позивачем: вимог пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які полягали у не проведенні розрахункової операції на загальну суму 2830,00 грн. щодо придбання: послуг з проживання на 3-ох осіб вартістю 2805,00 грн., пляшки горілки «Хортиця» об'ємом 0,5 л.; вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», які полягали у здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за відсутності відповідної ліцензії на провадження вказаного виду діяльності. Також, у акті було встановлено, що на місці проведення розрахунків знаходились готівкові кошти у сумі 3585,00 грн. (з урахуванням суми покупки).

Перевірка була проведена у присутності коменданта бази відпочинку - ОСОБА_1, яка підписала акт перевірки без зауважень.

27 серпня 2009 року ДПІ у Ленінському районі міста Дніпропетровська на підставі вказаного акта перевірки прийняла рішення № -15958/10/23-426, яким на підставі статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосувала до ВАТ «Дніпровськпромбуд» штрафні (фінансові) санкції у сумі 17925,00 грн.

27 серпня 2009 року ДПІ у Ленінському районі міста Дніпропетровська на підставі вказаного акта перевірки прийняла рішення № -15959/10/23-426, яким на підставі статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосувала до ВАТ «Дніпровськпромбуд» фінансові санкції у вигляді штрафу у сумі 1700,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зафіксовані у акті перевірки факти правопорушень господарською одиницею позивача вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не були спростовані позивачем належними та допустимими доказами, з урахуванням того, що акт перевірки був підписаний без зауважень та заперечень, які також не були подані до податкового органу до дати прийняття оспорюваних рішень. Також, суд виходив з того, що допущена в акті перевірки неточність у коді ЄДРПОУ не спростовує висновків акту перевірки щодо зафіксованих у ньому порушень, з урахуванням того, що товариство не заперечувало, що База відпочинку «Ялинка» належить суб'єкту господарської діяльності - ВАТ «Дніпровськпромбуд».

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напої та тютюнових виробів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напої та тютюнових виробів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, в тому числі її виробниками, за наявності у них ліцензій.

Абзацом 5 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напої та тютюнових виробів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 гривень.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до пункту 4 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, факт продажу перевіряючим комендантом бази відпочинку «Ялинка» - ОСОБА_1 послуг із проживання підтверджений ваучером № 55 від 15 липня 2009 року (арк. справи 33), а факт продажу пляшки горілки «Хортиця» об'ємом 0,5 л - поясненнями коменданта бази відпочинку «Ялинка» - ОСОБА_1 (арк. справи 32).

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій згідно з оспорюваними рішеннями, з урахуванням того, що допущена в акті перевірки неточність у коді ЄДРПОУ не спростовує висновків акту перевірки щодо зафіксованих у ньому порушень, а також зважаючи на те, що товариство не заперечувало, що База відпочинку «Ялинка» належить суб'єкту господарської діяльності - ВАТ «Дніпровськпромбуд».

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє, як безпідставні, посилання позивача на положення статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки, як встановлено судами попередніх інстанцій, господарською одиницею позивача був здійснений продаж підакцизного товару.

Також, суд касаційної інстанції відхиляє, як безпідставні, посилання скаржника на те, що комендант бази відпочинку «Ялинка» - ОСОБА_1 не являється уповноваженою на здійснення розрахунків особою, оскільки відповідно до абзацу 1 пункту 23 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 року № 833 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), касир та інший працівник, з якими споживач розраховується за товар, під час проведення розрахунку повинен чітко назвати суму, що підлягає сплаті, суму, одержану від споживача, і покласти гроші окремо на видному місці, оформити розрахунковий документ на повну суму покупки, назвати споживачеві належну йому суму здачі та видати її разом з розрахунковим документом, з урахуванням того, що ОСОБА_1 є працівником господарської одиниці позивача, що підтверджується наказом про прийом на роботу № 41-к від 29 жовтня 2007 року (арк. справи 16), який допустив перевіряючих до перевірки, не перешкоджав у її проведенні та підписав акт перевірки без зауважень.

Доводи касаційної скарги вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ВАТ «Дніпровськпромбуд» підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2010 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна