Справа № 825/1026/15-а
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року Чернігів Справа № 825/1026/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Сірого І.О.,

за участі представника відповідача Керноз К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові до Публічного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 30.03.2015 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" (далі по тексту - відповідач) та просить стягнути суми фактичних витрат на виплату пенсії, призначених згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» в розмірі 8969,74 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ряду працівників Публічного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" на підставі довідок підприємства, які підтверджують виконання ними на наукових посадах наукової і науково-технічної роботи, призначені пенсії відповідно до ст.. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». За період з 01.01.2015 по 25.03.2015 Публічне акціонерне товариство "Чернігівський завод радіоприладів" повинно було відшкодувати витрати на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсії, призначеної згідно Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів на загальну суму 8969,74 грн.

Представник позивача в судове засідання вдруге не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 28.04.2015 з занесенням в журнал судового засідання представнику відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та продовжено розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, надав суду заперечення, в яких зазначив, що Публічне акціонерне товариство "Чернігівський завод радіоприладів" не є державним підприємством. Наукова та науково-технічна діяльність не є для відповідач основою і не становить 70 і більше відсотків загального річного обсягу виконаних робіт відповідно до ст. 1 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Основним видом діяльності відповідача є виробнича, тобто він є промисловим підприємством в галузі космічного приладобудування, а також здійснює виробництво продукції виробничого та цивільного призначення. Крім того, відповідач не відноситься до вищого навчального закладу. Таким чином, вимоги УПФУ в м. Чернігові суперечать чинному законодавству України та не можуть бути задоволені.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не належить задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Чернігівський завод радіоприладів" зареєстроване як юридична особа 06.06.1994, про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.5-7).

Згідно довідки від 24.03.2015 №6531/09 Публічне акціонерне товариство "Чернігівський завод радіоприладів" взято на облік в Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові як платник страхових внесків 28.04.1991 за реєстраційним номером 2505-0100 (а.с.8).

На даному підприємстві працювала особа - ОСОБА_2, якому призначено пенсію згідно Закону України «Про наукову і наукову-технічну діяльність» (а.с.18-19).

Розрахунком сум витрат на виплату пенсії, що становлять різниці між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів на Публічне акціонерне товариство "Чернігівський завод радіоприладів" покладено обов'язок відшкодувати різницю в сумі 8969,74 грн. (а.с.9-10).

Згідно частина 2 пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначеного Закону, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується відповідно до умов, передбачених Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Відповідно до частини 9 статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (далі Закон № 1977-ХІІІ) різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Науково-дослідна (науково-технічна) установа (далі наукова установа) - це юридична особа незалежно від форми власності, що створена в установленому законодавством порядку, для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт (ст. 1 Закону № 1977-ХІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1977-ХІІІ науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.

Частиною 1 статті 6 Закону № 1977 визначено, що науковий працівник може виконувати науково-дослідну, науково-педагогічну, дослідно-конструкторську, дослідно-технологічну, проектно-конструкторську, проектно-технологічну, пошукову, проектно-пошукову роботу та (або) організовувати виконання зазначених робіт у наукових установах та організаціях, вищих навчальних закладах, лабораторіях підприємств.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №1977 Наукова установа діє на підставі статуту (положення), що затверджується в установленому порядку.

Постановою Кабінету міністрів України 24.03.2004 №372 затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи ( далі Порядок № 372).

Порядок визначає механізм фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі - різниця у розмірі пенсії).

Різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівній акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3-8 цього Порядку (п. 9 Порядку № 372).

Таким чином, суд зазначає, що чинним законодавством України покладено обов'язок по відшкодуванню різниці пенсій призначених особам - наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають право на отримання пенсії згідно Закону №1977-ХІІІ зокрема на державні підприємства, установи, організації та вищі навчальні заклади, а також на недержавні наукові установи, організації та вищі навчальні заклади.

Як вбачається з наданих до матеріалів справи повідомлень про суму витрат на виплату пенсії, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на 2014 рік та на 2015 рік, відповідачеві визначено частку різниці у розмірі пенсії, що фінансується за рахунок даного підприємства у розмірі 50 % (а.с.9-10).

Проте згідно вимог статті 24 Закону № 1977-ХІІІ даний розмір застосовується для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів та недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не належить до наукових установ та не є державним підприємством, а відтак, він не несе обов'язок відшкодовувати 50 відсотків різниці в пенсіях, призначених особам, які знаходились з ним в трудових правовідносинах, що передбачено також і пунктом 2 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (а.с.36-54).

Також, відповідач не належить до недержавної наукової установи чи організації, а є акціонерним товариством, основним видом діяльності якого є виробництво інструментів і обладнання для вимірювання, дослідження та навігації; виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування; виробництво обладнання зв'язку; виробництво електронної апаратури побутового призначення для приймання, записування та відтворення звуку й зображення; інші будівельно-монтажні роботи; ремонт і технічне обслуговування повітряних і космічних літальних апаратів, тому він не несе обов'язок відшкодовувати 50 відсотків різниці в пенсіях, призначених особам, які знаходились з ним в трудових правовідносинах, що передбачено також і пунктом 9 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи згідно з пунктами 3-8 цього Порядку.

Окрім того, суд зазначає, що відповідач не є науковою установою в розумінні ст. 1 Закону № 1977-ХІІІ.

Враховую вищевикладене, суд прийшов до висновку, що на відповідача не розповсюджується дія частини 9 статті 24 Закону України № 1977-ХІІІ та відсутні правові підстави для відшкодування різниці пенсій.

Вищий адміністративний суд України виклав подібну позицію в постанові від 15.12.2011 у справі № К-26698/09.

За змістом частин 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених статтею 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За викладених обставин суд вважає позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно перевіривши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Управлінню Пенсійного фонду України в м.Чернігові - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук

Дата підписання повного тексту постанови 12.05.2015