Справа № 2а-0770/1777/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 р. Справа № 12755/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.11.2011 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області, якою просить, визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області від 05 травня 2011 року за № 1453 про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески.

Свої вимоги позивач мотивує наступним. 05 травня 2011 року Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді, на підставі матеріалів камеральної перевірки № 15 від 17 червня 2010 року за заниження суми доходу в розмірі 4467,10 грн., винесло рішення № 1453 про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, яким, відповідно до статті 106 частини 9 пункту 3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування "№ 1058-IV від 9 липня 2003 року (надалі Закону України № 1058-IV), застосувало до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штраф в розмірі 4 170,48 грн.. Позивач наведене рішення вважає протиправним та таким, що суперечить Конституції України та чинному законодавству оскільки рішення № 1453, яким застосована штрафна санкція прийняте з посиланням на норму статті 106 частини 9 пункту 3 Закону України № 1058-IV, яка на день винесення рішення 05 травня 2011 року була виключена. Стаття 58 частина 1 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Разом з тим, при винесенні рішення № 1453 від 05 травня 2011 року відповідач допустився порушень статті 61 частини 1 Конституції України, відповідно до якої, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач вказав на те, що 05 липня 2010 року відповідачем, на підставі матеріалів камеральної перевірки № 15 від 17 червня 2010 року за заниження суми доходу в розмірі 4467,10 грн., вже виносилося рішення № 685 про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, яким до позивача було застосовано штраф в розмірі 296,62 грн.. Штраф в розмірі 296,62 грн. був сплачений позивачем на рахунок відповідача по квитанції від 23 липня 2010 року.

Оскаржуваною постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.11.2011 року позовну заяву задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області від 05 травня 2011 року за № 1453 про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески.

У поданій апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, посилається на те, що у відповідності з пунктом 8.1 розділу 8 "Порядок стягнення заборгованості зі страхувальників " Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду, затвердженої в редакції Постанови правління ПФУ за № 25-1 від 22.10.2010, стягнення заборгованості із сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосування штрафних санкцій.

У відповідності з п.п. 9.3.3. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду, затвердженої постановою правління ПФУ від 19.12.2003 р. № 21-1, діючої на момент винесення рішення відповідачем, що є предметом оскарження, за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, накладається штраф у розмірі всієї суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу), а в разі повторного протягом року такого порушення - штраф у триразовому розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу).

Така сама диспозиція та санкція норми, яка передбачає відповідальність за даний вид правопорушення містилась в ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", чинної до 01.01.2011 р.

Виходячи з цієї норми, враховуючи матеріали камеральної перевірки № 15 від 17.06.2010 р., якими засвідчуються обставини заниження позивачем суми доходу в розмірі 4467,10 грн. (що не спростовано ані позивачем, ані далі судовим рішенням), на які повинні нараховуватись страхові внески до Пенсійного фонду, сума штрафу за дане правопорушення повинна складати 100 відсотків прихованої суми, тобто - 4467,10 грн.

Як засвідчують обставини даної справи, що підтверджується так само оскаржуваним судовим рішенням, до страхувальника - позивача на підставі матеріалів камеральної перевірки № 15 від 17 червня 2010 р. було застосовано фінансові санкції згідно прийнятого рішення № 685 від 05.07.2010 в сумі 296,62 грн., що явно не відповідає вимогам вищезазначених положень нормативно-правових актів в частині розміру накладеного штрафу. Причини такої помилки в даному випадку залишились не з'ясованими судом, хоча до суті оскарження вони можливо і не мають відношення.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування "№ 2464-VI від 08 липня 2010 року, який набрав чинності 1 січня 2011 року -частину 9 статті 106 Закону України № 1058-IV було виключено. Таким чином, відповідачем при прийнятті рішення № 1453 від 5 травня 2011 року було застосовано норму, яка втратила чинність 01 січня 2011 року. Відповідно до статті 61 частини 1 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 був зареєстрований 01 червня 1995 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради Закарпатської області, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 . Камеральною перевіркою № 15 від 17 червня 2010 року було виявлено заниження позивачем сум доходу в розмірі 4467,1 грн.

05 липня 2010 року начальником управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Сухар Г.М., на підставі матеріалів камеральної перевірки № 15 від 17 червня 2010 року, відповідно до статті 106 частини 9 пункту 3 Закону України № 1058-IV, було прийнято рішення № 685 про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, яким застосовано до позивача фінансові санкції в розмірі 296,62 грн. . 05 травня 2011 року заступником начальника управління -начальником відділу обліку надходження платежів Коштура Г.С., на підставі матеріалів цієї ж камеральної перевірки № 15 від 17 червня 2010 року, відповідно до статті 106 частини 9 пункту 3 Закону України № 1058-IV, було прийнято рішення № 1453 про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, яким повторно було застосовано до позивача фінансові санкції в розмірі 4170,48 грн. .

Отже за одне й те ж порушення до позивача двічі застосовано фінансові санкції, а саме у липні 2010 року та у травні 2011 року.

В період до 1 січня 2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зазначеним Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками. Згідно з пунктом 4 статті 17 Закону, пунктом 5.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в Пенсійний фонд України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19 грудня 2003 року № 21-1 (далі - Інструкція) платники подають до органу Пенсійного фонду для реєстрації протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, розрахунок зобов'язань зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, в якому вказуються самостійно обчислені суми зобов'язань.

Статтею 20 Закону визначено порядок обчислення та сплати страхових внесків.

В абзаці 1 частини 6 вказаної статті зазначено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Частинами 1, 2, 5, 9 статті 106 Закону передбачалось, що у разі виявлення своєчасно несплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 5 частини 9 статті 106 Закону за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів ПФУ накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 3 ч. 9 статті 106 Закону за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, накладається штраф у розмірі всієї суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу), а в разі повторного протягом року такого порушення - штраф у триразовому розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу).

Згідно з п. 4 ст. 9 статті 106 Закону за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми. 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнано такими, що втратили чинність, частини 1 - 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності з 1 січня 2011 року, встановлено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що органи пенсійного фонду можуть стягувати ті недоїмки, штрафи та пеню, які виникли до 01 січня 2011 року. Механізм стягнення цих сум відповідає змісту статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та застосовується з посиланням на пункт 7 Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Поряд з цим, органи пенсійного фонду з 01 січня 2011 року не вправі за порушення, вчинені до та після 1 січня 2011 року, нараховувати фінансові санкції та пеню, визначені статтею 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки передбачені відповідними нормами склади правопорушень та санкції втратили чинність, і їх застосування з 1 січня 2011 року суперечить статті 58 Конституції України незважаючи на зміст пункту 7 Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що пункти 3, 4, 5 частини 9 статті 106 Закону втратили чинність з 01 січня 2011 року згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» і не діяли на дату прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, тому такі рішення пенсійного органу не відповідають вимогам чинного законодавства, є протиправними та підлягали скасуванню.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області - залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.11.2011 року у справі № 2а-0770/1777/11 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді А.Р. Курилець

В.Я. Качмар