Справа № 357/584/15-а
Суддя: Жарікова О. В.
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/584/15-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Жарікова О. В. ,

при секретарі - Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, обґрунтовуючи його тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 11.03.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори. В листопаді 2014 року він дізнався, що право власності на його квартиру було перереєстровано на ОСОБА_2, його колишню дружину, шлюб з якою розірвано 15.08.2002 року. В листі відповіді КП «Південне бюро технічної інвентаризації» № 2777 від 06.11.2014 року на його звернення зазначено, що станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ним та ОСОБА_2 в рівних частинах, а саме по 1/2 частині. Також зазначено, що БТІ було проведено державну реєстрацію 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 05.01.2004 року за заявою ОСОБА_2, на підставі рішення Білоцерківського міського суду від 17.10.2003 року. Але рішенням Білоцерківського міського суду від 17 жовтня 2003 року по справі № 2-16646 за позовом ОСОБА_2, за нею визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. Позивач вважає, що БТІ не мало право шляхом власних логічних висновків реєструвати право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 на ОСОБА_2 без відповідних внесень змін в рішення суду або винесення додаткового рішення, чого зроблено не було. В зв»язку з прийняттям Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ведення реєстру речових прав на нерухоме майно перейшло до відповідного відділу реєстраційної служби управління юстиції, тобто до відповідача. При зверненні позивача до Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, йому було надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 Відомостей, що позивач є власником цієї квартири не має. Але зміни до реєстру відповідач відмовився вносити. Позивач просив суд визнати бездіяльність відповідача та скасувати рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 4274560); зобов»язати державного реєстратора Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 4274560); зобов»язати державного реєстратора Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна № 4274560) за позивачем.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2015 року, за клопотанням представника позивача, до участі в справі було залучено в якості третьої особи ОСОБА_2.

Позивач в відкрите судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, причини неявки суду не відомі, направив до суду свого представника, згідно довіреності. Представник позивача неодноразово уточнював позовні вимоги, шляхом подачі відповідних заяв. Представник позивача просить суд зобовязати Державну Реєстраційну службу Білоцерківського міськрайонного управління юстиції скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1(реєстраційний номер майна 4274560). В відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в відкрите судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Третя особа ОСОБА_2 та представник третьої особи в відкрите судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи подав до суду, через канцелярію суду, письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та відсутність третьої особи, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.18 КАС України, справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 11.03.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори.

Згідно відповіді КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» за № 2777 від 06.11.2014 року на заяву позивача встановлено, що станом до 01.01.2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах, а саме по 1/2 частині. Також, в даній відповіді зазначено, що БТІ було проведено державну реєстрацію 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 05.01.2004 року за заявою ОСОБА_2, на підставі рішення Білоцерківського міського суду від 17.10.2003 року.

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міського суду Київської області від 17 жовтня 2003 року по справі № 2-16646 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за нею визнано право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 11.03.2000 року по реєстру № 4-635 як на її частку в спільному подружньому майні подружжя. За викладених обставин, Білоцерківське МБТІ зареєструвало право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 без змін в рішенні суду.

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.01.2015 року та копії інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 24.11.2014 року встановлено, що власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2. Згідно копії інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 24.11.2014 року, також, встановлено, що відсутні відомості стосовно права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

На час внесення запису про право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 діяв Наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно». Відповідно до п.1.2 вказаного положення, Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Крім того, п.3.1 Положення передбачено, що з моменту прийняття заяви про державну реєстрацію прав реєстратором БТІ розпочинається її розгляд. Реєстратор БТІ встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації, зокрема відповідність відомостей про об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації, наявним у Реєстрі прав та поданим документам.

Відповідно до п.3.4 Положення, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав реєстратор БТІ приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в ній. У своїх діях реєстратор БТІ керується законодавством України.

Відповідно до п.п.3.5.4 п. 3.5 Положення, реєстратор БТІ відмовляє у проведенні державної реєстрації прав, якщо подані документи не відповідають вимогам, установленим Положенням та іншим нормативно-правовими актам, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

За викладених обставин, державний реєстратор БТІ, отримавши заяву ОСОБА_2 про проведення державної реєстрації права власності за нею на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Білоцерківського міського суду Київської області від 17 жовтня 2003 року у справі № 2-16646, повинен був прийняти рішення про відмову у проведенні державної реєстрації з тих підстав, що у вказаному рішенні суду зазначено право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, а не на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

На вказані вимоги Положення і наведені обставини, державний реєстратор БТІ уваги не звернув і протиправно прийняв рішення про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

На підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» створено новий реєстр - Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, що став єдиною інформаційною базою, яка містить відомості про права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Виходячи зі змісту ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов»язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

В Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року зазначено, що за змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються(делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

В зв»язку з прийняттям Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ведення реєстру речових прав на нерухоме майно перейшло до відповідного відділу реєстраційної служби управління юстиції, тобто до відповідача.

Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 доведеними та таким, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 2, 9-10, 17, 69-71, 94, 117-118, 158-163,171 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, - задовольнити.

Зобовязати Державну Реєстраційну службу Білоцерківського міськрайонного управління юстиції скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 - реєстраційний номер майна 4274560.

Компенсувати ОСОБА_1, понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 73 грн. 08 коп. з Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. В. Жарікова