Справа № 130/165/15-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/165/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Шепель К.А.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

07 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання неправомірною відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язання зарахувати період роботи на відповідних роботах та призначити пенсію,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання неправомірною відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язання зарахувати період роботи на відповідних роботах та призначити пенсію.

Відповідно до постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2015 року позов задоволено частково, а саме: визнано неправомірною відмову "Комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України" Управління Пенсійного фонду України у м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_2, та скасовано рішення цієї Комісії від 19 грудня 2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Жмеринці та Жмеринському районі зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи ОСОБА_2 у ВАТ "Жмеринський завод Сектор" пресувальником виробів з пластмас з 27 квітня 1984 року по 26 лютого 1996 року, та призначити їй пенсію на пільгових умовах згідно з п."б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 21 серпня 2014 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити .

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилась , однак надала суду апеляційної інстанції заяву про розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився . Про причини своєї неявки суд не повідомив .

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні -не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції- без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, звертаючись до суду першої інстанції та на аргументацію позовних вимог, позивач вказала на те, що з 27 квітня 1984 року по 26 лютого 1996 року, тобто понад 11 років, вона працювала пресувальником виробів із пластмаси цеху пластмас (№12) заводу "Сектор" на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2, і відповідно до п."б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має право на пільгову пенсію. Однак 04 вересня 2014 року начальником Управління Пенсійного фонду у м. Жмеринці та Жмеринському районі було відмовлено в призначенні пенсії у звязку з ненаданням всіх необхідних документів. В подальшому позивач повторно звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах, однак 19 грудня 2014 року рішенням Комісії по розгляду спірних питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України Управління Пенсійного фонду України в м. Жмеринці та Жмеринському районі позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах. Період роботи на посаді пресувальника виробів із пластмаси з 01 січня 1992 року по 26 лютого 1996 року Комісія не включила до стажу, що дає право на пільгову пенсію, через не підтвердження факту проведення атестації даного робочого місця. Позивач просила визнати такі дії відповідача неправомірними і зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію, період роботи з 27 квітня 1984 року по 26 лютого 1996 року у ВАТ "Жмеринський завод "Сектор" пресувальником виробів із пластмас та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 і відповідно до п."б" ст. 13, ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 18 березня 2014 р., допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць та стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а відтак позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції розглянувши матеріали даної справи дійшов до висновку про часткове задоволенні адміністративного позову.

Судова колегія апеляційної інстанції повністю погоджується з даним рішенням суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно- правовому спору, зазначає наступне.

Так, Відповідно до п. "б" ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно із п. "а" ч. 1 ст. 100 Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Відповідно до Списку N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 р. №1173, Списку N 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 р. №10, Списку № 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162; Списку №2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36, що діяли на період роботи позивача, посади молодшого медичного персоналу відносяться до переліку посад, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та підтвердилось з матеріалів справи факт зайнятості позивача на обробці пластмасових виробів в цеху № 12 заводу "Сектор" з 27 квітня 1984 року по 26 лютого 1996 року підтверджений копією трудової книжки позивача, архівними довідками, показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, підстав не брати до уваги які у суду немає. Ці докази суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку.

Щодо посилань відповідача на відсутність проведеної атестації на підприємстві, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до змісту наказу Міністерства праці та соціальної політики України „Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" № 383 від 18 листопада 2005 року, якщо атестацію робочих місць проведено до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до пільгового стажу зараховується п'ятирічний період роботи, що передує даті видання наказу про атестацію, а також період впродовж 5 років після вперше проведеної атестації. Якщо атестація вперше проведена після 21 серпня 1997 року, в разі підтвердження зазначеного права до пільгового стажу зараховується п'ятирічний період, що передує даті видання наказу про її результати.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилась чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період робіт із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно.

Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її непроведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком.

А тому колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на непроведення атестації робочих місць, оскільки дана обставина не може бути підставою для не включення періоду роботи до пільгового стажу.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не надано суду жодного доказу, який би спростував твердження позивача.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

Курко О. П.