Справа № 629/412/15-а
Суддя: Жмуд Н. М.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/412/15-а
Провадження№2-а/629/16/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням - судді Жмуд Н.М., за участю секретаря судових засідань - Торенко Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до УПСЗН Лозівської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 03 лютого 2015 року позивач отримав повідомлення УПСЗН Лозівської міської ради про призупинення з 01 січня 2015 року всіх належних йому, як інваліду ЧАЕС та війни, компенсаційних виплат до прийняття позивачем якогось рішення. З урахуванням того, що він втратив працездатність внаслідок ліквідації на ЧАЕС, отримав інвалідність 2 групи, тому вважає рішення відповідача про припинення всіх компенсаційних виплат є протиправним, а тому вимушений звернутися до суду та просить задовольнити його позовні вимоги та визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Лозівського міської ради про призупиненню належних йому рецесійних та компенсаційних виплат відповідно до Конституції України протиправними і зобов"язати УПСЗН Лозівськаої міської ради негайно поновити належні йому рецесійних та компенсаційних виплат відповідно до Конституції України.

В судові засідання 08 травня 2015 року та 13 травня 2015 року, позивач не з»вився і не повідомив суд про причини його неявки, тоді як про день, час та місце слухання справи, повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Будь-яких заяв чи клопотань по справі, ним до суду подано не було. У судовому засіданні позивач вказав, що він підтримує свої позовні вимоги на підставах, які ним було вказано у позові та вважає ха необхідне, щоб суд зобов№"язав відповідача проводити всі виплати, які передбачені законодавством України і розповсюджуються на нього. При цому позивач вказав, що він не може назвати суду, які саме рецесійні та компенсаційні виплати, йому повинен виплачувати відповідач. Адже позов йому складав його представник ОСОБА_3, який залишив зал судового засідання. В свою чергу, на запитання головуючого судовим засіданням, позвач вказав, що вважає за необхідне проводити судовий розгляд справи за відсутності його представика ОСОБА_3, так як його відсутність не буде порушувати його права щодо отримання ним належної правової допомоги. Тобто, в судовому засіданні, він свої інтереси представлятиме сам, і йому не потрібно часу для заміни представника чи залучення іншого представника для захисту його прав у суді. Позивач також пояснив, що йому не зрозуміло, як міг відповідач, так обманювати людей, які віддали своє здоров»я за Державу Україну. Як можливо самовільно зупинити виплати, і ще й зобов»язувати людей проводити вибір між тим, який із двох законів, буде на них розповсюждуватися.

Представник позивача ОСОБА_3, не з»явився у судове засідання 08 травня 2015 року і не повідомив суд про причини своєї неявки, тоді як про день, час та місце слухання справи, повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Будь-яких заяв чи клопотань по справі, ним до суду подано не було. В свою чергу суд зазначає, що 22 квітня 2015 року, під час з»ясування судом у представника позивача та у позивача про причини їх

неявки у судове засіданя 16 березня 2015 року, останній зазначив, що це його право як представника позивача з»являтися у судове засідання чи ні, і він не зобов»язаний повідомляти суд про причини своєї неявки. Після чого, предствник позивача самовільно залишив зал судового засідання заявивши, що він не бажає бути присутнім у судовому засіданні. З приводу позовних вимог позивача, суд зазначає, що у судовому засідані 25 лютого 2015 року, представник позивача ОСОБА_3, наполягав на задоволенні позовних вимог позивача, саме на тих підствах, які в ньому викладені. Будь-яких доповнень до позову він немає. Та зазначив, що якщо відповідч не згоден з позовними вимогами, то він зобов»язаний за законом довести, що права позивача, про які вказано в позові, ними порушено не було. Крім того, пердставник позивача вказав, що його обурює таке свавілля, яке чиниться в закладі відповідача. Адже вони самостійно, вирішують чи потрібно проводити виплати чи ні, тоді як за законом таких заборон, на які вказує представник відповідача, не має. І відповідач не повинен зобов»язувати позивача вибирати між двома законами. А повинен проводити відповідні виплати, які позивач вже мав раніше. Крім того, позивач є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законом для ветеранів війни-інвалідів війни та має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Його, також обурює те, що, так як позивач є інвалідом, то має ряд захворювань і йому потрібгі ліки, а відповідач самовільно взяв і призупинив виплати компенсацій на ліки, чим в свою чергу, поставив позивача перед вибором намагатися вижити далі чи вмерти.

Відповдно до ст.128 КАС України неявка позивача, повідомленого своєчасно та належним чином про день, час та місце слухання справи, не є перешкодою для розглдяду справи по суті за його відсутності.

Представник відповідача Алтухов С.В., зазначив, що він заперечує проти позовних вимог позивача та прохає суд відмовити позивачу в задоволенні позову як не обгрунтованому та безпідставному. В своїх поясненнях представник відповіача зазначив, що УПСЗН у Лозівському районі Харківської області, ні яких самовільних дій з привду призупинення виплат не вичиняло, а керувалося виключно вимогами діючого законодавства, виходячи із тих змін, які були внесені до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 60 Закону України «Про статус та сіціальний захист громадян, які постаждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», в яких зазначено, що особам, які постражлали в наслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із Законів України». Тобто, це не лише право вибору особи, але й обов»язок пільговика визначитися, які саме пільги та компенсації він бажає отримувати від держави. Крім того, із позовних вимог, які вказано позивачем у першому та другому абзацах резолютивної части, йому не зрозуміло про які рецесійні виплати в загалі йде мова і як вони стосуються предмету позову. Адже ні позивач ні його представник, так і не надали ні пояснень ні обгрунтувань з приводу цих позовних вимог.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку. встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно вимог КАС України позивач сам визначає, який позов пред'явити до суду.

Позивач та його представник в судовому засіданні вказували на протиправність дій відповідача, не погоджувалися з прийнятим відповідачем рішенням про призупинення рецесійних та компенсаційних виплат.

Судом з»ясовано, що позивач є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законом

для ветеранів війни-інвалідів війни та має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Дане підтверджується ксерокопією Посвідчення серія НОМЕР_1 від 13.08.2009 року та Посвідченням особи, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія НОМЕР_2 від 13.08.2009 року (а.с.№3) та довідкою до акту огляду МСЕК серія ХАР-08 №02614 від 12.08.2009 року і Довідкою про результати визначення втрати професійної працездатності у відсотках застрахованного серія ХАР-05 № 001772 від 16.09.2009 року (а.с.№7).

Верховною Радою України були внесені до п.п.14 п.4 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 60 Закону України «Про статус та сіціальний захист громадян, які постаждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», в яких зазначено, що особам, які постражлали в наслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із Законів України».

Як вже вище судом зазначалося, позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, а отже він має право на пільги так компенсації відповідно до Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та в статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Судом також з»ясовано, що на адресу позивача відповідачем було направлено Лист №642 від 30.01.2015 року із зазначенням останньому про його право вибору пільг та компенсацій, відповідно до одного із вищевказаних законів. Та одночасно повідомлено, що до отримання рішення позивача всі компенсаційній виплати призупинені з 01 січня 2015 року (а.с.№4). Дану обставину підтвердили обоє сторони провадження. Позивач вказав, що саме це рішення відповідача і було підставою для його звернення до суду з даним позовом. Позивач також вказав, що дане рішення він отримав, про те до відповідача він не з»являвся і не повідомляв про прийняте ним рішення, так як вважає такі дії відповідача не законними.

Із пояснень сторін судом також було з»ясовано, що хоча і позивач не повідомив відповідача про прийняте ним рішення, відповідачем було продовжено надання позивачу пільг на житлово-комунальні послуги на 100% за січень 2015 року на суму в 852 грн.08 кп. та пільги на послуги зв»язку на 19 грн.96 коп. А призупинено з 01.01.2015 року пільги та компенсації відповідно до до Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», а саме - щомісячна компенсація на продукти харчування; забезпечення лікарськими засобами; пільгове зубопротезування та щорічна допомога на оздоровлення.

Представнику відповідача судом роз»яснено положення стаття 71 КАС України, яка передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову . Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

У судовому засіданні представник відповідача з приводу даного зазначив, що дане рішення, ними приймалося не з власної ініціативи, а за роз»ясненнями відповідних компетентних органів.

Судом з»ясовано, що відповідач 14.01.2015 року звернувся за відповідними роз'ясненнями до Департаменту соціального захисту населення Харківської ОДА (а.с.№51) (далі ДСЗИ ХОДА); ДСЗИ ХОДА звернувся безпосередньо до Міністерства соціальної полїтики, далі Мінсоцполітики (а.с.№ 36, 38).

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ. «Прикінцеві положення» Закону України «Про

. . .

внесення змін та визнання такими, що втратили чиннісь, деяких законодавчих актів

України», Кабінет Міністрів України у місячний строк, з дня набрання чинності цим Законом,

повинен був забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону, а міністерства та інші центральні органи виконавчої влади - забезпечити приведення їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Аналіз діючого законодавства свідчить про те, що станом на 30 січня 20015 року Кабінетом Міністрів України не було прийнято нормативних актів щодо надання пільг особам, які мають право на пільги за двома законами.

Представник відповідача зазначив, що саме у зв»язку із цим, з метою упередження можливих переплат бюджетних коштів, УПСЗН призупинило нарахування та виплату компенсації вартості продуктів харчування за ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» цим особам, у тому числі і позивачу, до прийняття Кабінетом Міністрів України відповідних нормативно-правових актів.

Відповідно до Положення про Міністерство соціальної політики України, що затверджене Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 389: - пункту 1 « .... Мінсоцполітики України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах .... соціального захисту ... « - пункту 4 « ... відповідно до покладених на нього завдань:

1) розробляє та подає в установленому прядкуу на розгляд Президентові України та Кабінету Міністрів України проекти законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України; 2) розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавства та подає їх у встановленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України; 3) готує в межах повноважень висновки і пропозиції до проектів законів, інших актів законодавства, які подаються на розгляд Кабінету Міністрів України, та проектів законів, які внесені на розгляд Верховної Ради України іншими суб'єктами

права законодавчої ініціативи... ; 6) здійснює в межах своїх"'повноважень координацію діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо застосувaнння державних соціальних стандартів і нормативів та нормативів фінансового забезпечення надання державних соціальних гарантій ... ».

Судом також було з»ясовано, що у листі від 04.02.2015 р. Мінсоцполітики, що адресоване ДСЗН ХОДА, та листі від 13.02.2015 року, що адресоване обласним (міським) державним адміністраціям чітко зазначалося, що « .... пільговик З числа осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, який має право на пільги та компенсацп згідно з декількома законами України, може користуватися пільгам та компенсаціями відповідно до одного із вибраних ним законів України ... » (а.с.№37).

Судом також з»ясовано, що листом від 20.02.2015 року Мінсоцполітики відкликало свій лист від 13.02.2015 року, але не надало жодних роз'яснень, як вчиняти щодо осіб, які мають пільги за двома законами України (а.с№ 60, 61, 62, 63 )

13.03.2015 року Мінсоцполітики обласним (міським) державним адміністраціям направило лист Головного науково-експертного управління Апарату Верховної Ради України для врахування та використання в роботі, у якому зазначалося, що особа, яка має Iправо на пільги за двома законами України, має право обрати кожну окрему пільгу за одним із законів (а.с.№46,47).

Судом також вивчено Розпорядження від 16.03.2015 року, за яким відповідач поновив нарахування та виплату компенсації вартості продуктів харчування позивачу, за ст.20 Закону Украіни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.№52). В підтвердження даного, представником відповідача було подано відповідну довідку від 20.04.2015 року вих..номер 2574 (а.с.№26), в якій зазначено, що щомісячна компенсація вартості продуктів харчування поновлена з 16.03.20125 року. Кошти за січень перераховані 25.03.2015 року, за лютий 2015 року перераховані 25.03.2015 року, за березень 2015 року, перераховані 17.04.2015 року, а компенсації за лютий та березень 2015 року, виплачені вчасно. На запитання суду, дану обставину, підтвердив у судовому засіданні і сам позивач.

Отже, дослідивши вищевикладені обставини, судом з»ясовано, що відповідач керується вказівками Мінсоцполітики, як: головного органу у системі центpальних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері СОЦІального захисту населення; розробника пропозипjй щодо вдосконалення законодавства у сфері соціального захисту населення; координатора діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо застосування державних соціальних стандартів і нормативів.

В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.l1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» « .... Виконавчі органи міських рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади ... ».

Отже, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд не знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

Питання про судовий збір суд вирішує відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючисьст.94, 138, 161,162, 163, 167, 185, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захиту населення Лозівської міської ради Харківської області про визнання неправомірними дій та зобов»язання вчинити певні дії» - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий

у судовому засіданні

Суддя : Н. М. Жмуд