Справа № 336/9631/14-а (2-а/336/278/2014)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"24" квітня 2015 р.справа № 336/9631/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2014 року у справі №336/9631/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання неправомірними дій та перерахунок розміру щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2014 рік,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, в якому просив визнати протиправними дії відповідача під час проведення виплати одноразової щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату щорічної разової допомоги на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат за 2013-2014 роки з урахуванням раніше сплачених сум.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2014 відмовлено позивачу в поновленні строку звернення до суду з позовом про визнання неправомірними дій та перерахунок розміру щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2013 рік. Позовну заяву в цій часині залишено без розгляду (а.с.16).

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.21.2014, прийнятого за результатами розгляду у скороченому провадженні, адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за 2014 рік щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі меншому, ніж передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести відповідні доплати з врахуванням виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу (а.с.20), в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що управління не визначає розмір щорічної допомоги, а тільки здійснює її виплату в тих розмірах, які передбачаються та розраховуються кожного бюджетного року Кабінетом Міністрів України в проекті до державного бюджету. За твердженням відповідача виплата ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562, є законною.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 3 групи внаслідок захворювання, яке пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, користується пільгами і компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 вказаного Закону.

Спір з приводу статусу позивача та його права на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої наведеним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» між сторонами відсутній.

Згідно поданої відповідачем довідки (а.с.7) виплата позивачу щорічної допомоги на оздоровлення здійснено відповідачем у лютому 2014 року - в розмірі 90,00 грн. з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.05 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про протиправність таких дій відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що діяла на час виплати позивачам одноразової допомоги у 2014 році щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідам 3 групи, виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.05 № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення в лютому 2014 року є неправомірним, оскільки означена постанова суперечить положенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Станом на момент виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» обмежень стосовно застосування ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не встановлено.

Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, при нарахуванні позивачу одноразової допомоги на оздоровлення в лютому 2014 року відповідач повинен був користуватись ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відсутність грошових коштів на виплату допомоги на оздоровлення в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на отримання цієї допомоги. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не обмежує таке право наявністю фінансування.

Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, що кореспондується з положеннями ст.95 Конституції України.

01.01.2014 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин між позивачами та відповідачем не встановлювалось інших умов для реалізації положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ніж ті, які визначені останнім.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що застосування відповідачем у лютому 2014 році положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не може бути віднесено до реалізації права Кабінету Міністрів України на встановлення розмірів соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на Бюджетний кодекс України суд не приймає, оскільки даний Кодекс не регулює питання розмірів одноразової допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне та обґрунтоване рішення, передбачені ст..202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2014 року у справі №336/9631/14-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко