Справа № 823/144/15
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року справа № 823/144/15

м. Черкаси

16 год. 40 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

при секретарі - Цаплі І.Ю.,

за участю:

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - за довіреністю,

представників третьої особи фермерського господарства «Голден» Шелегона М.В. - за посадою, Андрусяка В.П, Пилипишина С.С., - за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області, реєстраційної служби Христинівського районного управління юстиції Черкаської області, третя особа фермерське господарство «Голден» про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Христинівської РДА Черкаської області та до РС Христинівського РУЮ Черкаської області про визнання дій такими, що не відповідають вимогам закону, визнання недійсною та скасування державної реєстрації фермерського господарства «Голден» (надалі - ФГ «Голден»).

В обґрунтування вимог зазначено, що Христинівська РДА Черкаської області в порушення статей 5-7 Закону України «Про фермерське господарство» здійснила державну реєстрацію фермерського господарства «Голден» без достатніх на те підстав, в зв'язку з відсутністю у засновника господарства Шелегона Михайла Володимировича сільськогосподарської освіти та навиків роботи в аграрному секторі економіки по виробництву та переробці сільськогосподарської продукції. Крім цього, Шелегоном М.В. на підставі ст.6 Закону України «Про фермерське господарство» не було пройдено професійний відбір, а також останній не звертався ні до Христинівської РДА ні до Шельпахівської сільської ради для отримання (придбання) у власність або оренду земельної ділянки державної або комунальної власності, з метою ведення фермерського господарства. Тобто, як наголосив позивач, Шелегоном М.В. не були дотримані обов'язкові, на той час, умови для реєстрації фермерського господарства, в зв'язку з чим реєстрація останнього є протиправною та має бути скасованою.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник Христинівської РДА Черкаської області до зали судового засідання не прибув, в наданих запереченнях просив суд залишити позов без задоволення та наголосив, що висновок професійної комісії з питань створення фермерських господарств про наявність у громадянина достатнього досвіду роботи у сільському господарстві або необхідної сільськогосподарської кваліфікації є необхідним тільки для надання (передачі) громадянину у власність або оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства, із земель державної або комунальної власності. Крім цього зазначив, що в ст.8 Закону України «Про фермерське господарство» (станом на 23.07.2007 р.), якою визначався пакет документів, що надавався для державної реєстрації фермерського господарства не передбачалось надання вищевказаного висновку. Більш того, позивач, на думку представника Христинівської РДА Черкаської області подаючи позов не надав жодних належних доказів, які вказували б на порушення його прав та інтересів діями чи бездіяльністю господарства.

Представник РС Христинівського РУЮ Черкаської області до зали судового засідання також не прибув, в наданих запереченнях на позовну заяву зазначив, що реєстраційна служба не може бути відповідачем у даній справі, оскільки повноваження щодо державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також ведення відповідного реєстру реєстраційна служба почала здійснювати з 01.07.2013 р. у зв'язку з набранням чинності спеціального закону, що регулює спірні правовідносини, а тому державний реєстратор служби може нести відповідальність лише за рішення, дії чи бездіяльність, які пов'язані з державною реєстрацією юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців після 01.07.2013 р., і не може відповідати за рішення інших органів, установ та організацій, які проводили державну реєстрацію до вказаної дати. Додатково наголосив, що аналіз матеріалів реєстраційної справи ФГ «Голден» дає підстави зробити висновок, що в державного реєстратора Христинівської РДА не було жодних підстав залишати документи подані для проведення державної реєстрації господарства без розгляду чи відмовляти у проведенні державної реєстрації даної юридичної особи, оскільки: документи були подані за належним місцем проведення державної реєстрації, в повному обсязі та належною особою, відповідали вимогам ст.ст.8 та 10 Закону України «Про державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

З огляду на вказані обставини, представник РС Христинівського РУЮ Черкаської області в запереченнях просив виключити РС Христинівського РУЮ Черкаської області, як другого відповідача у даній справі та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представники ФГ «Голден» просили суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі, з підстав викладених в запереченнях Христинівської РДА Черкаської області.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі поданого Шелегоном М.В. пакету документів, 23.07.2007 р. державним реєстратором Христинівської РДА Черкаської області було проведено державну реєстрацію ФГ «Голден», ідентифікаційний код - 35132703, адреса: вул. Леніна, 146, с. Шельпахівка, Христинівського р-ну., Черкаської обл., про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зроблено запис № 1 000416.

Вважаючи, що реєстрація вказаного господарства є незаконною, оскільки Шелегоном М.В. не були дотримані обов'язкові, на той час, умови для реєстрації фермерського господарства, а також в зв'язку з тим, що діяльність останнього на сьогоднішній день є протиправною та небезпечною для громади с. Шельпахівка та зокрема ОСОБА_1, це спонукало позивача звернутись до суду з позовом про визнання дій Христинівської РДА по реєстрації ФГ «Голден» такими, що не відповідають вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України та суперечать статтям 5, 6, 7 Закону України «Про фермерське господарство» № 9763-IV від 19.06.2003 р., зі змінами та доповненнями внесеними Законом України № 2864-VI від 08.09.2005 р., а також визнання недійсною та скасування державної реєстрації фермерського господарства «Голден».

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Законом, який визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України, є Закон України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 р. № 973-IV (надалі - Закон № 973-IV).

Суд зазначає, що положення Закону № 973-IV, в даному випадку, викладаються в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ст. 1 Закону № 973-IV, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону, має своє найменування, печатку і штамп та діє на основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Право на створення фермерського господарства, як визначено ч. 1 ст. 5 Закону № 973-IV, має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку, виявив бажання та пройшов професійний відбір на право створення фермерського господарства.

Професійний відбір громадян, які виявили бажання створити фермерське господарство, проводить районна (міська) професійна комісія з питань створення фермерських господарств, склад якої формується і затверджується районною (міською) радою. Висновок професійної комісії з питань створення фермерських господарств про наявність у громадянина достатнього досвіду роботи у сільському господарстві або необхідної сільськогосподарської кваліфікації є умовою для державної реєстрації фермерського господарства і надання (передачі) громадянину у власність або оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель державної і комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України (ст. 6 Закону № 973-IV).

На думку представника позивача, відсутність у Шелегона М.В. документу про проходження професійного відбору, а також відповідної освіти в сільськогосподарській сфері мали бути одними з основних підстав для відмови в реєстрації фермерського господарства. Вказані твердження суд сприймає критично та зазначає наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 8 Закону № 973-IV, для державної реєстрації фермерського господарства голова фермерського господарства або уповноважена ним особа особисто або поштою (рекомендованим листом) подає до органу державної реєстрації: а) засновницькі документи (установчий договір про створення фермерського господарства та Статут фермерського господарства); б) реєстраційну картку встановленого зразка, яка є заявою про державну реєстрацію фермерського господарства; в) копію документа, що засвідчує наявність у громадянина на праві власності чи оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення; г) документ, що посвідчує внесення плати за державну реєстрацію фермерського господарства.

Для реєстрації фермерського господарства забороняється вимагати інші документи або відомості, ніж перелічені у цій частині.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вказаний перелік документів є вичерпним, і ним не передбачено надання для реєстрації висновку комісії з питань створення фермерських господарств про наявність у громадянина достатнього досвіду роботи у сільському господарстві або необхідної сільськогосподарської кваліфікації.

Крім цього, у відповідності до абзацу 2 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 р. № 755-IV (надалі - Закон № 755-IV), підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Отже, навіть при наявності вказаних представником позивача порушень при створенні фермерського господарства, Шелегон М.В. міг усунути їх шляхом отримання в подальшому відповідного висновку професійної комісії, тобто у відповідності до вимог абзацу 2 ч. 2 ст. 38 Закон № 755-IV, скасування реєстрації ФГ «Голден» на підставі вищевказаного є неприпустимим.

Більш того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань створення та діяльності фермерських господарств» від 16.06.2011 р. № 3223-VI, який набрав чинності 17.07.2011 р., ч. 1 ст. 5 Закону № 973-IV викладено в наступній редакції: «Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство», тобто отримання висновку професійної комісії з питань створення фермерських господарств про наявність у громадянина достатнього досвіду роботи у сільському господарстві або необхідної сільськогосподарської кваліфікації більше не вимагається.

Згідно положень ст. 7 Закону № 973-IV, для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додається рішення професійної комісії з питань створення фермерських господарств щодо наявності у громадянина достатнього досвіду роботи у сільському господарстві або необхідної сільськогосподарської кваліфікації.

Аналіз змісту вищевказаної статі дає можливість стверджувати, що відповідна заява подається особою, яка бажає займатись фермерським господарством лише у випадку відсутності в останньої у власності або оренді земельної ділянки. Тобто, якщо особа має у власності або в оренді земельну ділянку, яка була набута шляхом успадкування, виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), укладення цивільно-правової угоди, права на яку оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, то така особа не зобов'язана звертатись до органів державної влади чи місцевого самоврядування із відповідною заявою, а може безпосередньо подати документи для здійснення державної реєстрації фермерського господарства.

Матеріалами справи встановлено, що у власності Шелегона М.В. перебуває земельна ділянка площею 1,0012 га (місце розташування: с. Шельпахівка, вул. Партизанська, 73, Христинівський р-н., Черкаська обл., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 23.07.2007 р., складеним Христинівським районним відділом земельних ресурсів та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею.

Саме такий підхід був закріплений законодавцем в ч. 1 ст. 8 Закону № 973-IV, згідно якої після одержання державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації.

При вивченні матеріалів справи судом була досліджена також реєстраційна справа ФГ «Голден», копія якої міститься в матеріалах справи.

Судом встановлено, що гр. Шелегоном М.В. для здійснення державної реєстрації ФГ «Голден» були надані державному реєстратору: довідка з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про резервування найменування юридичної особи; реєстраційна картка встановленого зразка; квитанція про внесення плати за державну реєстрацію фермерського господарства; рішення засновників № 1; державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 23.07.2007 р., виданий до державної реєстрації на ім'я засновника та статут ФГ «Голден».

У відповідності до вимог ст. 24 Закону № 755-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), державний реєстратор має право залишити без розгляду документи, які подані для проведення державної реєстрації юридичної особи, якщо: документи подані за неналежним місцем проведення державної реєстрації; документи не відповідають вимогам, які встановлені частинами першою, другою, четвертою - сьомою статті 8 та частиною п'ятою статті 10 цього Закону; до державного реєстратора надійшло рішення суду щодо заборони у проведенні реєстраційних дій; документи подані не в повному обсязі; документи подано особою, яка не має на це повноважень.

В той час, ст.27 Закону № 755-IV передбачено підстави для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, якими є: невідповідність відомостей, які вказані в реєстраційній картці на проведення державної реєстрації юридичної особи, відомостям, які зазначені в документах, що подані для проведення державної реєстрації юридичної особи; невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 цього Закону; порушення порядку створення юридичної особи, який встановлено законом, зокрема: наявність обмежень на зайняття відповідних посад, встановлених законом щодо осіб, які зазначені як посадові особи органу управління юридичної особи; невідповідність відомостей про засновників (учасників) юридичної особи відомостям щодо них, які містяться в Єдиному державному реєстрі; наявність обмежень щодо вчинення засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженою ними особою юридичних дій, які встановлені абзацом четвертим частини другої статті 35 цього Закону; наявність в Єдиному державному реєстрі найменування, яке тотожне найменуванню юридичної особи, яка має намір зареєструватися; використання у найменуванні юридичної особи приватного права повного чи скороченого найменування органу державної влади або органу місцевого самоврядування, або похідних від цих найменувань, або історичного державного найменування, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, державний реєстратор в обов'язковому порядку перевіряє подані йому документи для державної реєстрації та, як наслідок, вправі прийняти одне з вищевказаних рішень.

З урахуванням вимог Законів України «Про фермерське господарство» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», суд дійшов висновку, що Шелегоном М.В. на час реєстрації ФГ «Голден» в повній мірі була дотримана процедура реєстрації такого господарства, а в зв'язку з чим у державного реєстратора не було жодних правових підстав для залишення документів, які подані для проведення державної реєстрації господарства без розгляду чи відмови у проведенні такої реєстрації.

Таким чином, державна реєстрація ФГ «Голден» була проведена у відповідності до норм законодавства, в зв'язку з чим не підлягає скасуванню.

Суд зауважує, що однією з підстав для скасування реєстрації вказаного господарства позивач зазначає те, що його діяльність є протиправною та такою, що завдає значної шкоди йому та всій громаді с. Шельпахівка, в звя'зку з закладенням Шелегон М.В. в межах вказаного населеного пункту саду, який обробляється пестицидами та отрутохімікатами, що негативно спливає на здоров'я та самопочуття громадян.

У відповідності вимог ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На думку суду, в порушення положень вищевказаної статті закону, ОСОБА_1 не було надано достатніх доказів, які б дійсно свідчили про порушення його прав та інтересів, як позивача, в даному контексті.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі довели, що під час вчинення дій, з приводу яких подано позов, вони діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги яка подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

постанова складена в повному обсязі 12.05.2015 р.