Справа № 754/20202/14-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24.03.2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання недісним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання недісним та скасування рішення.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 24.03.2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Представник відповідача не з'явився, будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку УПФУ в Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за віком, на підставі ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

15.11.2012 року ОСОБА_2 звернулася до УПФУ в Деснянському районі м. Києва з заявою про переведення з одного виду пенсії на пенсію по втраті годувальника.

Відповідно до Розпорядження від 11.01.2013 року ОСОБА_2 відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, призначеної, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в пенсійній справі відсутня довідка з ЖЕКу про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, що була для них постійним і основним джерелом до існування.

15.01.2013 року УПФУ в Деснянському районі м. Києва направило позивачу листа про відмову в перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 9 Закону № 1058-IV, встановлено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема в частині першій зазначено, що відповідно до цього Закону, за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Розділом V вказаного Закону, визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв'язку з втратою годувальника на всіх членів сім'ї, виділення частки пенсії (стаття 39).

Сім'ї годувальника, який помер від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також сім'ї померлого пенсіонера, пенсія призначається незалежно від страхового стажу годувальника. Пенсія в разі втрати годувальника, який помер від загального захворювання призначається, якщо годувальник на день смерті мав стаж, який був би необхідним йому для призначення пенсії по інвалідності.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку.

Відповідно до п. 1 ст. 44 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Пунктом 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами.

Якщо дорослим членам сім'ї померлого право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності, підтвердити таке право можна випискою з актів огляду МСЕК, медичним висновком установи охорони здоров'я, посвідченням одержувача матеріальної допомоги по інвалідності, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. Крім того, якщо такий заявник перебував на повному утриманні померлого годувальника чи отримував від нього допомогу, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування, цей факт також вимагає документального підтвердження за допомогою довідок житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування.

Судом першої інтсанції встановлено, що позивачкою до заяви про призначення пенсії по втраті годувальника було додано копію свого паспорта та ідентифікаційного коду, копію свідоцтва про укладення шлюбу, копію свідоцтва про смерть годувальника - ОСОБА_4, копію довідки про заробітну плату останнього.

Однак, позивачем не було додано документів, які б підтверджували спільне проживання з померлим годувальником.

Суд не приймає до уваги, надану представником позивача довідку з ЖЕК, оскільки остання видана 22.09.1998 року, а годувальник помер - ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до копії свідоцтва про смерть.

Враховуючи, що позивачем не було надано документу, який би підтверджував факт спільного проживання з померлим годувальником на час його смерті, суд вважає відмову відповідача у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_2 - правомірною.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24.03.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

Повний текст ухвали виготовлено 15.05.2015 року.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.