Справа № 201/311/15-а
Суддя: Брага А. В.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/311/15-а
Провадження № 2а/201/21/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді - Браги А.В.,

при секретарі - Громницької М.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Карімової Ю.Р.,

розглянувши залі суду в приміщенні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська адміністративну справу № 201/311/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська про визнання неправомірних дій, бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

16 лютого 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання неправомірних дій, бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначила, що 15 січня 2008 року вона звернулась до відповідача із заявою про переведення її на інший вид пенсії у зв'язку з втратою годувальника, а саме її сина ОСОБА_3, однак відповідач своїм листом від 27 березня 2008 року № 8-125, наданим у відповідь на заяву позивача, відмовив останній у здійсненні такого переводу на інший вид пенсії посилаючись на те, що період 50 місяців трудового стажу сина позивача віком 26 років, за який враховується заробітна плата для нарахування пенсії, не підлягає оптимізації, чим, як вважає позивач, порушив вимоги чинного законодавства України, зокрема ст.ст. 32, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та законні права та інтереси позивача, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав у ньому викладених.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що 15 січня 2008 року позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення її на інший вид пенсії у зв'язку з втратою годувальника, а саме її сина ОСОБА_3, однак відповідач своїм листом від 27 березня 2008 року № 8-125, наданим у відповідь на заяву позивача, відмовив останній у здійсненні такого переводу на інший вид пенсії посилаючись на те, що період 50 місяців трудового стажу сина позивача віком 26 років, за який враховується заробітна плата для нарахування пенсії, не підлягає оптимізації (а.с. 38, 62 - 63, 121).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу); державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне покладених на них обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором. Переведення з одного виду пенсії на інший проводиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами (частина третя статті 45 цього Закону).

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислення розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ст. 26 зазначеного Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: до досягнення особою 23 років включно - 2 роки; від 24 років до досягнення особою 26 років включно - 3 роки; від 27 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки; для осіб 32 років і старших - 5 років.

Відповідно до ч. 1 та абз. 2 ч. З ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено розмір пенсії у зв'язку з втратою годувальника, а саме пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до абз. 1 - 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, оскільки внесені зміни Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008, № 10-рп/2008 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними)) - для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу.

Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, за документами архівної пенсійної справи, фактичний страховий стаж, який відпрацював годувальник (син позивача) становить 50 місяців. Тому провести оптимізацію заробітку у відповідача не має законних підстав, оскільки це суперечить нормам діючого законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами, а згідно частини 5 вказаної статті документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

За загальними правилами, які встановлені у п.п. 17 - 19 Постанови Пенсійного Фонду України № 3-1 від 30 січня 2007 року та у п. 39 Постанови Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005 р. - орган, що призначає та перераховує пенсії за заявами пенсіонера повинен приймати відповідно рішення.

Обов'язок органів Пенсійного фонду приймати рішення за результатами розгляду заяв пенсіонерів про перерахунок пенсії, підтверджується також положеннями статті 105 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за якими пенсіонеру надається право оскаржити дії чи бездіяльність відповідача та його посадових осіб відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку - у разі: порушення права і законних інтересів, створення перешкод для здійснення передбачених цим Законом прав і законних інтересів з боку посадових осіб органів Пенсійного фонду.

Також обов'язок приймати рішення за заявою про перерахунок пенсії, а не надсилати листи пенсіонерам підтверджується змістовим наповненням п. 2.1.1 та п. 2.1.2 Порядку здійснення наглядом за додержанням вимог законодавства під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії органами Пенсійного фонду України, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України і Пенсійного фонду України № 308/54 від 04.07.2002 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2002 року за № 601/6889 - згідно яких при здійсненні нагляду за правильністю застосування законодавства при призначенні пенсій здійснюється шляхом перевірок матеріалів пенсійних справ, щодо яких органами Пенсійного фонду України прийнято рішення про призначення перерахунку або відмову в призначенні пенсій та відстрочку часу призначення пенсії. А у ході здійснення нагляду перевіряється відповідності прийнятого рішення про призначення (перерахунок), відмову у призначенні (перерахунку) пенсії законодавчим та нормативно-правовим актам, дотримання встановленого законодавством порядку оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Відповідно до п. 1.2 Постанови Пенсійного фонду України № 5-5 від 25.02.2008 р. про затвердження «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах» управління у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 р. № 1261, постановами правління, наказами фонду, наказами та розпорядженнями регіональних управлінь, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням.

Вищенаведене свідчить про те, що територіальні органи ПФУ зобов'язані у процесі своєї діяльності суворо додержуватися вимог чинного законодавства, законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян та діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем були порушені строки розгляду заяви позивача від 15 січня 2008 року про переведення її на інший вид пенсії у зв'язку з втратою годувальника та не ознайомлено останню з прийнятим за її заявою рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльність УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська в частині порушення строків розгляду заяви ОСОБА_1 до УПФУ в Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 15 січня 2008 року та прийняття за нею рішення.

У зв'язку з невідповідністю інших позовних вимог ОСОБА_1 приписам ч. 4 ст. 105 КАС України, їх необґрунтованістю та недоведеністю, останні не підлягають задоволенню судом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 70 - 71, 158 - 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов, - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська в частині порушення строків розгляду заяви ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 15 січня 2008 року та прийняття за нею рішення.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Судовий збір, що був сплачений ОСОБА_1 при зверненні з адміністративним позовом до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суду в сумі 25,58 гривень стягнути на її користь з Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська в порядку у строки та у відповідності до ст. 186 КАС України.

Суддя : А.В. Брага