Справа № 2а-778/10/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року м. Київ К/9991/64827/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2011 у справі № 2а-778/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олмакс Бізнес Групп"

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство в судовому порядку оскаржило рішення від 20.05.2010 № , яким до нього державним податковим органом застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 500 000,00 грн. за порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволені, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20.05.2010 № визнано протиправним і скасовано.

Не погоджуючись з судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, податковий орган оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позові.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.04.2010 посадовими особами державного податкового органу було проведено виїзну перевірку господарської одиниці позивача (автосалону) з питань дотримання суб'єктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій. У ході вказаної перевірки встановлено порушення позивачем пунктів 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" внаслідок незастосування реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО) під час отримання попередньої оплати за товар (автомобіль) у сумі 100 000,00 грн.

Вказані обставини зафіксовано у акті від 23.04.2010, на підставі якого та ст. 17 Закону № 265/95-ВР податковим органом було ухвалено оскаржуване рішення.

Розв'язуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши здійснення підприємницької діяльності Товариства без застосування РРО, оскільки реалізація товару здійснюється господарюючим суб'єктом лише за безготівковий рахунок, що підтверджено наявністю відкритого розрахункового рахунку у банківській установі, поданими звітами Товариства до органу державної податкової служби, а також відсутністю у штаті позивача посади касира, отримавши показання свідків, надані у ході розгляду справи, та дослідивши акт, дійшли спільного висновку, що до акту перевірки увійшли суперечливі та непідтверджені відомості. Отже, з урахуванням викладеного, а також ненадання державним податковим органом інших належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може встановити наявність оспорюваних обставин, а саме приймання позивачем від покупців готівкових коштів, суди визнали безпідставним нарахування позивачеві фінансових санкцій.

Так, згідно з п. 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327 (втратив чинність згідно з наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984), за результатами проведення невиїзних документальних. виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Таким чином, акт, складений податковим органом за результатами перевірки платника податків, є доказом, який підтверджує виявлені факти порушення платниками податків законодавства.

Вирішуючи спір, судами обґрунтовано було враховано, що хоча акт перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, але не є беззаперечним доказом щодо встановлених порушень, оскільки висловлена посадовими особами контролюючого органу думка у акті перевірки оцінюється судами із урахуванням суті позовних вимог, наявності спірних правовідносин та доказів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими сторони, а також інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги та заперечення; інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Враховуючи приписи ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема частини шостої цієї статті, тобто, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, а також зміст ч. 2 ст. 71 цього Кодексу, згідно якої саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення господарюючим суб'єктом норм податкового законодавства, суди вирішуючи справу на основі наявних доказів дійшли вірного висновку про те, що обставини щодо порушення позивачем вимог Закону № 265/95-ВР не підтвердилися.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2011 у справі № 2а-778/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко