Справа № 802/378/15-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 квітня 2015 р. Справа № 802/378/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Держземагентства у Вінницькій області

про: визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 24 липня 2014 року звернувся до Головного управління Держземагентства у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства загальною площею 342,27 га на території Немирівського району Вінницької області в межах Мельниківської сільської ради, Марксівської сільської ради, Бондурівської сільської ради, Ометинецької сільської ради, Джуринецької сільської ради, Грабовецької сільської ради, Бугаківської сільської ради, Брацлавської селищної ради..

За результатами розгляду поданого клопотання відповідач відмовив заявнику у наданні такого дозволу, посилаючись при цьому на те, що на зазначені ним у викопіюванні земельні ділянки, розпорядженням голови Немирівської РДА від 11.07.2012р. за № 358, вже надано дозвіл іншій особі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства.

Не погодившись із відмовою відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, у якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Вінницькій області щодо відмови у надані дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду загальною площею 342,27 га для ведення фермерського господарства на території Мельниківської сільської ради, Марксівської сільської ради, Бондурівської сільської ради, Ометинецької сільської ради, Джуринецької сільської ради, Грабовецької сільської ради, Бугаківської сільської ради, Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області, що викладена у листі від 12.08.2014 року № 31-2-0.3-7212/2-14;

зобов'язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду загальною площею 342,27 га для ведення фермерського господарства на території Мельниківської сільської ради, Марксівської сільської ради, Бондурівської сільської ради, Ометинецької сільської ради, Джуринецької сільської ради, Грабовецької сільської ради, Бугаківської сільської ради, Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому, 27.04.2015 року подав до суду заяву (Вхід. № 10358) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце його проведення, як слідує з матеріалів справи, повідомлявся належним чином. В попередніх судових засідання представник відповідача заперечував щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 статті 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся із клопотанням до Головного управління Держземагентства у Вінницькій області з приводу надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду загальною площею 342,27 га для ведення фермерського господарства на території Мельниківської сільської ради, Марксівської сільської ради, Бондурівської сільської ради, Ометинецької сільської ради, Джуринецької сільської ради, Грабовецької сільської ради, Бугаківської сільської ради, Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області. Разом із клопотанням як додатки подано: викопіювання з кадастрових карт; копія паспорту, копія ідентифікаційного номера, копія диплом.

Вказане клопотання зареєстроване відповідачем 24 липня 2014 року за № 31-11694/0/1-14, про що свідчить відмітка на самому клопотанні.

Однак, Головне управління Держземагентства у Вінницькій області своїм листом від 12.08.2014р. № 31-2-0.3-7212/2-14 відмовило заявнику у наданні такого дозволу з огляду на те, що розпорядженням голови Немирівської РДА від 11.07.2012р. за № 358 надано дозвіл іншій особі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даних земельних ділянок в користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства.

Тобто, підставою для відмови у задоволенні клопотання заявника слугувало те, що на зазначену у викопіюванні заявником земельну ділянку вже надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі, що, на переконання відповідача, унеможливлює надання такого дозволу заявнику.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Так, в силу положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з п. "в" ч. 1 ст. 31 ЗК України, землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Згідно з ч.1-2 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств.

Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону.

Відповідно до частин 6-7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений статтею 123 ЗК України, частиною другої якої передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді АРК, Раді міністрів АРК, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, суд наголошує на тому, що підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім того, частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів, затвердженого Указом Президента України № 445 від 08.04.2011 року (далі - Положення), Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Згідно з пп. 6-1 п. 4 Положення Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Оскільки спірні земельні ділянки належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, саме до компетенції Головного управління Держземагенства у Вінницькій області відноситься розгляд питання про надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок.

Судом встановлено, що підставою для відмови у наданні позивачу ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок є те, що такий дозвіл вже надано іншій особі.

Разом із тим, така підстава для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки частиною 3 статті 123 ЗК України не передбачена, тоді як перелік підстав для відмови є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Водночас при зверненні до Головного управління Держземагетнства у Вінницькій області позивачем дотримано вимог чинного законодавства, а з поданих ним документів не вбачається невідповідність місця розташування вищевказаної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії ); добросовісно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відмова відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок, яка викладена у листі Головного управління Держземагентства у Вінницькій області від 12.08.2014р. № 31-2-0.3-7212/2-14, є протиправною, так як надана з підстави, що не передбачена земельним законодавством. А отже позовні вимоги у цій частині позову підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду загальною площею 342,27 га для ведення фермерського господарства на території Мельниківської сільської ради, Марксівської сільської ради, Бондурівської сільської ради, Ометинецької сільської ради, Джуринецької сільської ради, Грабовецької сільської ради, Бугаківської сільської ради, Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області, суд приходить до висновку про задоволення даної вимоги частково з огляду на таке.

Так, порядок безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність, зокрема, для ведення фермерського господарства, врегульовано главою 19 Земельного кодексу України. При цьому на суд жодним чином не покладено повноваження перебирати функції державних органів щодо прийняття таких рішень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Повноваження відповідача щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства за своєю правовою природою є дискреційним.

Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13 слідує, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження відповідача у питаннях надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що належать виключно до компетенції ГУ Держземагентства у Вінницькій області, а також зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень вчиняти певні дії чи приймати рішення за умови настання чи встановлення певних обставин.

Водночас частина 2 статті 11 КАС України передбачає можливість для суду вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням викладеного, з метою захисту порушеного права позивача суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства орієнтовною площею 342,27 га, розташованих на території Мельниківської сільської ради, Марксівської сільської ради, Бондурівської сільської ради, Ометинецької сільської ради, Джуринецької сільської ради, Грабовецької сільської ради, Бугаківської сільської ради, Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області з урахуванням висновків суду прийнятих у цій справі.

При цьому, приймаючи таке рішення, суд керується нормами п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, відповідно до яких у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно положень статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України, при цьому, у разі часткового задоволення позовних вимог, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги носять немайновий характер, а позов підлягає частковому задоволенню, на користь позивача необхідно стягнути відповідну частину понесених ним і документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, а саме 36,54 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Вінницькій області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду загальною площею 342,27 га для ведення фермерського господарства на території Мельниківської сільської ради, Марксівської сільської ради, Бондурівської сільської ради, Ометинецької сільської ради, Джуринецької сільської ради, Грабовецької сільської ради, Бугаківської сільської ради, Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області, що викладена у листі від 12.08.2014 року № 31-2-0.3-7212/2-14.

Зобов'язати Головне управління Держземагенства у Вінницькій області повторно, із урахуванням висновків суду у даній справі, розглянути клопотання ОСОБА_1 стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства орієнтовною площею 342,27 га, розташованих на території Мельниківської сільської ради, Марксівської сільської ради, Бондурівської сільської ради, Ометинецької сільської ради, Джуринецької сільської ради, Грабовецької сільської ради, Бугаківської сільської ради, Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 копійки) понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вергелес Андрій Валерійович