Справа № 826/3285/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 травня 2015 року 15:20 № 826/3285/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. при секретарі судового засідання Шевченко М.В. вирішив адміністративну справу

За позовомТовариства з обмеженої відповідальністю «Арсенал-Центр»
до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженої відповідальністю «Арсенал-Центр» (надалі - позивач або ТОВ «Арсенал-Центр») з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.10.2014 року № .

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем з порушенням положень Податкового кодексу України та порушує права і законні інтереси ТОВ «Арсенал-Центр».

Представник відповідача проти позову заперечував, наголошуючи на законності прийнятого відповідачем рішення з підстав виявлення в ході камеральної перевірки позивача порушення ним пункту 150.1. статті 150 Податкового кодексу України, просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їхніх представників, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена камеральна перевірка податкової звітності позивача з податку на прибуток (декларації з податку на прибуток за 2012 рік), за результатами якої складено акт від 17.09.2014 року № 4237/26-58-15-04-30-31202310, яким зафіксовані виявлені під час перевірки порушення позивачем норм податкового законодавства, а саме: пункт 150.1. статті 150 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на 337 429,00 грн. та порядок заповнення декларації з податку на прибуток за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2011 року № 1213.

Так, в ході перевірки встановлено, що 07.06.2013 року позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2012 рік (№ ), згідно якої задекларовано об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності р.07 «-» 1 509 421,00 грн., значення р.08 додатку ТП (розрахунок податку на прибуток, отриманий від діяльності, що підлягає патентуванню) до р.8 Декларації (об'єкт оподаткування від діяльності, що підлягає патентуванню) задекларовано «-» 3 116 226,00 грн., рядок 11 декларації у сумі 0 грн., рядок 14 у сумі 0 грн. Значення рядка 11 декларації має дорівнювати сумі (рядок 07-рядок 08-рядок 09 (при позитивному значенні) * 21 %), або (- 1 509 421 - (-3 116 226)=337 429,00 грн. Значення рядка 14 декларації має дорівнювати сумі 337 429,00 грн.

Не погоджуючи з висновками акту перевірки від 17.09.2014 року № 4237/26-58-15-04-30-31202310, позивач у порядку пункту 86.7. статті 86 Податкового кодексу України, подавав відповідачу заперечення до акту, за результатом розгляду яких висновки акту були залишені без змін, а заперечення - без задоволення.

У зв'язку з виявленими порушеннями, на підставі акта перевірки від 17.09.2014 року № 4237/26-58-15-04-30-31202310, відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 06.10.2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 337 429,00 грн. і застосовні штрафні (фінансові) санкції в розмірі 84 357,00 грн.

Не погоджуючи з таким рішенням відповідача, у порядку адміністративного оскарження, позивач звертався зі скаргами до ГУ ДФС у м. Києві та ДФС України, за результатами розгляду яких оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишене без змін, а скарга - без задоволення.

Відповідно до пункту 56.1. статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідним позовом.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам та поясненням представників сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі-Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом пункту 46.1. статті 46 Кодексу, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно підпункту 49.18.3. пункту 49.18. статті 49 Кодексу, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 Кодексу, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1. статті 75 Кодексу).

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1. пункту 75.1. статті 75 Кодексу, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Порядок проведення камеральної перевірки визначений статтею 76 Кодексу.

Так, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 86.2. статті 86 Кодексу).

При цьому, згідно листа Державної податкової адміністрації України від 27.04.2011 року № 11920/7/15-0217 «Щодо оформлення акта проведення камеральних перевірок з податку на прибуток підприємств» вся податкова звітність з податку на прибуток повинна бути камерально перевірена до настання термінів подачі наступної за поданою звітністю.

Таким чином, виходячи зі змісту підпункту 49.18.3. пункту 49.18. статті 49 Кодексу та наведеного листа, камеральна перевірка податкової звітності позивача з податку на прибуток за 2012 рік мала бути проведена до 03 березня 2013 року, в той час, як була проведена відповідачем лише 17.09.2014 року, тобто за межами передбаченого строку проведення камеральних перевірок, що свідчить про порушення відповідачем наведених норм.

Крім того, статтею 31 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2014 рік» (із змінами та доповненнями) установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Доказів надання Кабінетом Міністрів України дозволу на проведення перевірки позивача чи подання ним відповідної заявки на її проведення, відповідачем суду не надано.

З огляду на зазначене та обставини справи, судом встановлено, що камеральна перевірка позивача, фактично, проводилась у період дії мораторію на її проведення, що суперечить наведеній нормі Закону України «Про Держаний бюджет України на 2014 рік».

Виходячи з наведеного в сукупності, суд дійшов висновку про те, що камеральна перевірка позивача проведена відповідачем всупереч наведених законодавчих вимог, отже є протиправною, відповідно, прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення також є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єкт владних повноважень, не виконаний обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 69-71,94,160-165,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженої відповідальністю «Арсенал-Центр» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.10.2014 року № .

Судові витрати в сумі 487,20 грн. присудити на користь Товариства з обмеженої відповідальністю «Арсенал-Центр» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій