Справа № 804/19927/14
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2015 рокусправа № 804/19927/14

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року у справі № 804/19927/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення , -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську МГУ Міндоходів (далі по тексту - відповідач), в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просило визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування відомостей, зазначених ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» в уточненій податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, поданій 21.11.2014 року; зобов'язати відповідача зменшити авансові внески з податку на прибуток ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» за період березень 2014 року - лютий 2015 року на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток у зв'язку із виплатою дивідендів у розмірі 221091740 грн. згідно уточненої податкової декларації за 2013 рік та здійснити відповідні коригування даних в інтегрованій картці платника податків ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»; визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 01.12.2014 року №144-25 про сплату податкового боргу за авансовими внесками з податку на прибуток підприємств в сумі 15463295,00 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення від 08.12.2014 року №6/00191307 про опис у податкову заставу майна ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2015 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

З постановою суду першої інстанції не погодилась Спеціалізована ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську МГУ Міндоходів та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити. Свої вимоги обґрунтувала тим, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права. Апелянт вказував, що платником податків ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» порушено порядок заповнення податкових звітних декларацій, що призвело до невірного врахування звітних сум, у звітних рядках декларації проставлено не ті данні, які підлягають врахуванню при податковому звітуванні. Апелянт вказував, що всі дані уточнюючої декларації податковим органом враховано, обліковується наявна переплата з авансового внеску з податку на прибуток. Апелянт вказував, що відображення поданої уточнюючої декларації з податку на прибуток в особовому рахунку платника виконано в автоматичному режимі відповідно до алгоритму контролю податкової декларації з податку на прибуток підприємства. Спеціалізована ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську МГУ Міндоходів вказувала на наявний борг у позивача, який виник у зв'язку з несплатою задекларованих зобов'язань, для мінімізації наявності податкового боргу та виконуючи зобов'язання по контролю за належністю сплати боргу, податковою інспекцією була сформована податкова вимога, яка з огляду на наявний несплачений борг є чинною. Рішення про опис майна у податкову заставу було також прийняте як засіб впливу на платника податків з метою належного стягнення суми боргу, рішення винесене у межах наявних повноважень податкового органу та без порушень норм ПК України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача обліковується переплата по авансових внесках при виплаті дивідендів, тому, суми щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, що підлягають сплаті у 2014 році, мали б бути зменшені на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів за попередні періоди. Суд першої інстанції вказував, що форма податкової декларації з податку на прибуток підприємств та розрахунок податкових зобов'язань не передбачають можливості відображення підприємством такого зменшення авансових внесків з податку на прибуток у податковій звітності, тому платник податків відображає таку суму в уточнюючій декларації та поясненнях до неї. Подаючи податкову декларацію та уточнюючий розрахунок, які були прийняті податковою інспекцією, платник податків узгодив суму зменшення податкового зобов'язання, в порушення порядку ведення оперативного обліку податковою інспекцією було проігноровано узгоджену позивачем суму податкових зобов'язань та в картці особового рахунку «Авансові внески з податку на прибуток підприємств, що створені за участю іноземних інвестицій» враховано суму з рядка 19 розрахунку, яка не може вважатися узгодженою із платником податків.

Матеріалами справи встановлено, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» було самостійно задекларовано та сплачено суми обов'язкових платежів, що підтверджується наявними копіями платіжних доручень: по авансовим внескам у зв'язку із виплатою дивідендів у 2012 році: №3997 від 50.03.2012 року на суму 74540775 грн.; №9253 від 27.06.2012 року на суму 74435566 грн.; №10825 від 30.07.2012 року на суму 19624577 грн.; №12883 від 30.08.2012 року на суму 93997680 грн.; №14653 від 26.09.2012 року на суму 95587797 грн.; №19439 від 28.11.2012 року на суму 607817 грн.; по авансовим внескам у зв'язку із виплатою дивідендів у 2013 році: №16456 від 27.09.2013 року на суму 81515 грн.; №16916 від 30.09.2013 року на суму 116458557 грн.; по авансовим внескам з податку на прибуток у 2013 році: №865 від 18.01.2013 року на суму 39798488,33 грн.; №2521 від 20.02.2013 року на суму 39798488 грн.; №3615 від 07.03.2013 року на суму 2989950 грн.; №3815 від 15.03.2013 року на суму 10000000 грн.; №4230 від 22.03.2013 року на суму 10000000 грн.; №4638 від 29.03.2013 року на суму 6909568 грн.; № 5675 від 12.04.2013 року на суму 10000000 грн.; №6055 від 19.04.2013 року на суму 10000000 грн.; №6522 від 30.04.2013 року на суму 9899518 грн.; №7443 від 18.05.2013 року на суму 5000000 грн.; №7950 від 30.05.2013 року на суму 24899518 грн.; №8372 від 31.05.2013 року на суму 5000000 грн.; №9975 від 21.06.2013 року на суму 10000000 грн.; №10124 від 21.06.2013 року на суму 6000000 грн.; №10338 від 27.06.2013 року на суму 8899518 грн.; №11856 від 22.07.2013 року на суму 15000000 грн.; №12108 від 26.07.2013 року на суму 14899518 грн.; №13762 від 16.08.2013 року на суму 15000000 грн.; №14131 від 23.08.2013 року на суму 14899518 грн.; №16258 від 20.09.2013 року на суму 15000000 грн.; №16649 від 30.09.2013 року на суму 14899518 грн.; №18478 від 25.10.2013 року на суму 10000000 грн.; №18580 від 30.10.2013 року на суму 19899518 грн.; №19485 від 08.11.2013 року на суму 10000000 грн.; №20202 від 22.11.2013 року на суму 19899518 грн.; №24949 від 12.12.2013 року на суму 15000000 грн.; №25775 від 27.12.2013 року на суму 14899518 грн.; по консолідованому податку на прибуток за місцезнаходженням відокремлених підрозділів у 2013 році: №866 від 18.01.2013 року на суму 64749,11 грн.; №867 від 18.01.2013 року на суму 59953,56 грн.; №2382 від 15.02.2013 року на суму 64749 грн.; №2522 від 20.02.2013 року на суму 59954 грн.; №3816 від 15.03.2013 року на суму 48562 грн.; №4639 від 29.03.2013 року на суму 45108 грн.; №5649 від 12.04.2013 року на суму 48562 грн.; №6521 від 30.04.2013 року на суму 45108 грн.; №7328 від 17.05.2013 року на суму 48562 грн.; №7951 від 30.05.2013 року на суму 45108 грн.; №10336 від 27.06.2013 року на суму 48562 грн.; №10337 від 27.06.2013 року на суму 45108 грн.; №12383 від 30.07.2013 року на суму 48562 грн.; №12384 від 30.07.2013 року на суму 45108 грн.; №14509 від 30.08.2013 року на суму 48562 грн.; №14510 від 30.08.2013 року на суму 45108 грн.; №16650 від 30.09.2013 року на суму 48562 грн.; №16651 від 30.09.2013 року на суму 45107 грн.; №18581 від 30.10.2013 року на суму 48562 грн.; №18582 від 30.10.2013 року на суму 45108 грн.; №20377 від 29.11.2013 року на суму 48562 грн.; №20376 від 29.11.2013 року на суму 45108 грн.; №25776 від 27.12.2013 року на суму 48562 грн.; №25777 від 27.12.2013 року на суму 45108 грн.; по щомісячним авансовим внескам з податку на прибуток у 2014 році: №4697 від 28.03.2014 року на суму 10163078,50 грн.; №4730 від 28.03.2014 року на суму 10163078,50 грн.; №17082 від 20.10.2014 року на суму 1971822 грн.; № 17731 від 30.10.2014 року на суму 5633001,67 грн.; №18904 від 19.11.2014 року на суму 2905724 грн.

Встановлено, що 03.03.2014 року ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» була подана звітна податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2013 рік в якій в рядку 23 декларації позивачем була визначена сума податкового зобов'язання з щомісячних авансових внесків з податку на прибуток на 2014 рік у розмірі 20326157 грн., в рядку 14 декларації позивачем задекларована сума наявної переплати з податку на прибуток за звітній 2013 рік у розмірі 356312457 грн., яка включає суму сплачених авансових внесків у зв'язку із виплатою дивідендів за звітній 2013 рік і частково минулий 2012 рік, а також суму сплачених протягом 2013 року щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, та які були відображені у додатку ЗП до рядка 13 декларації. Враховуючи наявну переплату (від'ємне значення об'єкта оподаткування) з податку на прибуток підприємств за наслідками звітного 2013 року, що було відображено у рядку 14 податкової декларації за 2013 рік, платник податків побажав використати своє право про зарахування сплачених ним протягом 2012 - 2013 років авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів в рахунок погашення поточних зобов'язань з авансових внесків з податку на прибуток згідно декларації за 2013 рік.

ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» листом від 29.04.2013 року за №5314/1405 звернувся до контролюючого органу в якому із посиланням на пп. 153.3.4 п. 153.3 ст. 153, п. 57.1 ст. 57 ПК України вказав, що товариство щомісячно сплачує авансовий внесок з податку на прибуток у порядку в строки, які встановлені для місячного податкового періоду у розмірі 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації, а саме 29899518 грн. та просить зарахувати суму надмірно сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів в сумі 104551668 грн. в рахунок погашення грошового зобов'язання по авансовим внескам з податку на прибуток. У своїй відповіді Спеціалізована ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську МГУ Міндоходів вказала, що за даними особового рахунку платника станом на 15.05.2013 року сума надміру сплаченого податку на прибуток приватних підприємств становить 1685 грн., за 2012 рік платником нараховано та сплачено авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів 358794212 грн.;

Листом від 30.08.2013 року за №53-14 ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» звернувся до податкової інспекції та просив зарахувати суму надмірно сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів в рахунок сплати грошового зобов'язання по авансовим внескам з податку на прибуток по строку сплати 30.09.2013 року в сумі 29899518 грн., 30.10.2013 року в сумі 29899518 грн., 30.11.2013 року в сумі 29899518грн., 30.12.2013 року в сумі 14853114 грн. Спеціалізована ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську МГУ Міндоходів 16.09.2013 року листом №8205/10/32.3 повідомила, що ПК України передбачено визначення суми щомісячних авансових внесків виключно у декларації за попередній звітний рік і не передбачено механізму коригування (зменшення) такої суми протягом року, у платника є можливість здійснити залік сплачених протягом 2013 року (та попередніх періодів) сум авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у зменшення щомісячних сум авансових внесків по результатам декларування за звітний 2013 рік, сплачені протягом 2013 року авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів, а також невраховані у зменшення податку суми авансових внесків при виплаті дивідендів за попередній рік зменшують суму податкових зобов'язань платника, що підлягають сплаті у декларації за 2013 рік.

Встановлено, що листами від 07.03.2014 року за №53-14, від 20.10.2014 року за №53-13 ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» повторно просило зарахувати суму надмірно сплаченого податку на прибуток в розмірі 20326157 грн. в рахунок погашення грошового зобов'язання по сплаті авансового внеску з податку на прибуток.

Підтверджено, що у відповідь на листи платника, податкова інспекція зазначила, що за даними інтегрованої картки платника податків, сума переплати по податку на прибуток приватних підприємств не відповідає розмірам заявленим у листах.

21.11.2014 року ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» за допомогою засобів телекомунікаційного зв'язку була подана уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2013 рік №, в якій рядок 14 містить значення «-135796640», рядок 23 містить значення « 1808648», рядок 37 містить значення « 148140072».

Разом з уточнюючою декларацією 21.11.2014 року ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» було надано пояснення, в яких позивач вказував, що оскільки Порядок складання декларації з податку на прибуток не затверджено, наявні лише її форма, платник податків користувався підказками, формулами і поясненнями, що містяться у відповідних рядках декларації ї додатків до неї; вказав, що протягом 2013 року комбінатом було перераховано до бюджету: авансовий внесок із податку на прибуток від суми дивідендів, що фактично виплачувались, в розмірі 117082557грн., щомісячний авансовий внесок з податку на прибуток в розмірі 379778261 грн. У своїх поясненнях ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» вказувало, що згідно із п. 57.1 ст. 57 ПК України розрахунок суми авансових внесків, які щомісячно мають сплачуватися протягом березня-грудня 2014 року та січня-лютого 2015 року повинен складати: рядок 23 = ((рядок 10 + рядок 11 + рядок 12 Податкової декларації - рядок 13.1 - рядок 13.2 - рядок 13.6 - рядок 13.8 додатка ЗП до рядка 13 Податкової декларації) /12), де рядок 13.8 має бути вписаним рядком в додаток ЗП;

Встановлено, що 01.12.2014 року Спеціалізована ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську МГУ Міндоходів на виконання вимог ст. п. 59.1 ст. 59 ПК України сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу № 144-25 про сплату податкового боргу за авансовими внесками з податку на прибуток підприємств в сумі 15463295 грн.

08.12.2014 року Спеціалізованою ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську МГУ Міндоходів прийнято рішення №6/00191307 про опис у податкову заставу майна ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». 09.12.2014 року на виконання рішення №6/00191307 складено акт опису майна (руда доменна) у податкову заставу на суму 15463478,59 грн.

Матеріалами справи встановлено, що 19.12.2014 року Спеціалізованою ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську МГУ Міндоходів проведено камеральну перевірку, даних задекларованих ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» у податковій звітності з податку на прибуток (уточнююча податкова декларація) за 2013 рік. Актом камеральної перевірки № 41/28-01-51-03/00191000, в якому зафіксовано порушення пп. 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 ПК України та Порядку заповнення Податкової декларації з податку на прибуток підприємства, форму якої затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 30.12.2013 року №872, що призвело до заниження суми авансового внеску, що підлягає сплаті щомісячно (рядок 23 декларації) на суму 18424312 грн. та загальна сума заниження за період березень - грудень 2014 року та січень - лютий 2015 року становить 221091740 грн.; у зв'язку з рознесенням показників зазначеної декларації в інтегровані картки платника (за кодами платежів 110210000 та 11024000) в автоматичному режимі відповідно до алгоритму контролю Податкової декларації з податку на прибуток підприємства, розробленому Міністерством доходів і зборів України з метою дотримання вимог пп.у 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 ПК України, заниження щомісячного авансового внеску не спричинило заниження суми податкового зобов'язання ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету.

Згідно з п. 46.1 ст. 46, п. 48.1, пп. 48.5.1 п. 48.5 ст. 48 ПК України податковою декларацією, розрахуноком є документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку. Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно п. 49.4, п. 49.8-49.11 ст. 49, п. 54.1 ст. 54 ПК України платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк. Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється. У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання. Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затверджених наказом ДПА України від 31.12.2008 року № 827 за відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Колегія суддів зазначає, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» уточнюючою декларацією було самостійно задекларовано суму належного до сплати авансового платежу враховуючи наявну переплату авансового платежу у зв'язку з виплатою дивідендів та щомісячних авансових платежів з податку на прибуток. Уточнюючих розрахунок є прийнятим, рішення щодо його не прийняття податковою інспекцією не приймалось. У контролюючого органу існує зобов'язання враховувати дані податкових звітностей, що відповідачем здійснено не було.

У разі, якщо уточнюючий розрахунок відповідає нормам ст. 48 ПК України, платник податків має право розраховувати, що дані самостійно задекларовані ним є прийнятими контролюючим органом та є узгодженими. Сплата зобов'язань повинна здійснюватись на підставі узгоджених даних. Будь-яка зміна даних уточнюючої декларації податковою інспекцією, без зміни цих показників самим позивачем порушує його права та інтереси, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкових зобов'язань відповідають показникам податкової інспекції.

Відповідно до п. 57.1, пп. 157.1-1.2 п. 57.1-1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з цього податку, без подання податкової декларації. У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступний дванадцятимісячний період. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань. Авансовий внесок розраховується з суми перевищення дивідендів, що підлягають виплаті, над значенням об'єкта оподаткування за відповідний податковий (звітний) рік, за результатами якого виплачуються дивіденди, грошове зобов'язання щодо якого погашене. У разі наявності непогашеного грошового зобов'язання авансовий внесок розраховується зі всієї суми дивідендів, що підлягають виплаті. Авансовий внесок обчислюється за ставкою, встановленою пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу. Сума дивідендів, що підлягає виплаті, не зменшується на суму авансового внеску. Сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів підлягає зарахуванню у зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік.

Відповідно до пп. 153.3.2 - 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 ПК України (у редакції чинній на час виникнення правовідносин) емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Платник податку - емітент корпоративних прав, державне некорпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку з нарахуванням дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2 цього пункту. Не дозволяється проведення зазначеного заліку з податком, передбаченим статтею 156 цього Кодексу. У разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Колегія суддів зазначає, що у разі наявності у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» сум переплати по авансовому внеску у зв'язку з виплатою дивідендів, такі суми можуть враховані як зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток або авансового внеску за наступні періоди. Суми сплачені протягом 2013 року як авансові внески з податку на прибуток підприємств при виплаті дивідендів, а також невраховані у зменшення податку суми авансових внесків при виплаті дивідендів за попередній рік зменшують суму податкових зобов'язань платника, що підлягають сплаті у наступних звітних періодах. Платник податків не позбавляється обов'язку відобразити у податковій звітності таке зменшення суми податкових зобов'язань з податку на прибуток.

Нормами ст. 153 ПК України визначено чітке право платника податків на зменшення податкового зобов'язання у разі наявності певних переплат за попередні звітні періоди. Неврегульованість порядку, як саме відображати суми зменшення платежів у податковій декларації, відсутність рядка у формі податкової декларації, не повинне позбавляти платника податків права використати наявні кошти передплати як зменшення своїх податкових зобов'язань.

Відповідно до п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством. У разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно пп. 75.1.1 п. 75 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Колегія суддів зазначає, що нормами податкового законодавства передбачено повноваження податкової інспекції здійснити перевірку даних задекларованих платником податків, у даному випадку ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» даних уточнюючої декларації. У разі невідповідності задекларованих сум вимогам податкового законодавства або якщо встановлено заниження сум податкового зобов'язання, передбачене складання відповідного акту в якому фіксуються порушення.

Відповідно до п. 59.1, п. 59.4 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» у своїй уточнюючій декларації було визначено зменшення свого податкового зобов'язання з податку на прибуток за березень 2014 року - лютий 2015 року, у зв'язку з наявною переплатою сум авансових внесків у зв'язку з виплатою дивідендів за 2012 - 2013 роки. Тобто платник податків навпаки зменшував своє податковою зобов'язання а не визначав нове, всі визначені ним суми погашені у необхідні строки.

Колегія суддів зазначає, що для надсилання позивачу податкової вимоги у Спеціалізованої ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську МГУ Міндоходів не було на те підстав, невірно використано норму, яка дозволяє надсилати податкову вимогу без винесення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Для визначення суми як податковий борг, така сума повинна бути узгоджена у встановленому порядку. Спеціалізована ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську МГУ Міндоходів перш ніж визначити суму податкового зобов'язання як борг у податкові вимозі повинна була узгодити таку суму, з такою сумою повинен погодитись платник податків або не сплатити таку суму у визначений ПК України строк.

Нормами ПК України забороняється вимагати до сплати суми які є не угодженими або проти яких заперечує платник податків.

Отже, податкова вимога від 01.12.2014 року №144-25 про сплату податкового боргу за авансовими внесками з податку на прибуток підприємств, складена з порушенням процедури передбаченої ст. 57 -59 ПК України, відповідачем не дотримано обов'язкових норм які передують надісланню податкової вимоги.

Згідно п. 88.1, п. 88.2 ст. 88, п. 89.1, п. 89.3 ст. 89 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Нормами ПК України передбачено, що контролюючий орган застосовує процедуру податкової застави у разі несплати у строки, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, та суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом.

Колегія суддів зазначає, що Спеціалізована ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську МГУ Міндоходів невірно застосувала процедуру податкової застави зважаючи на відсутність податкового боргу у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат».

Рішення про опис майна у податкову заставу повинне бути засобом реагування та мірою яка стримує можливі порушення, які з боку платника податків можуть приховуватись. Рішення про опис майна у податкову заставу є протиправним, зважаючи на відсутність у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» порушень у податковому обліку, у визначенні податкових зобов'язань, у несплаті податкових зобов'язань. Опис майна платника податків у податкову заставу може призвести до збитків у зв'язку з ризиком втрати функціональних чи споживчих якостей такого майна.

Податковим органом не доведено підстав застосування процедури опису майна у податкову заставу.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, податковий орган, як суб'єкт владних повноважень відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України не довів правомірність своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року у справі № 804/19927/14 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук