Справа № 819/922/14-а
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Справа № 876/6373/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Костіва В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, в якому просила постанову старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 1915/16670/20125 про накладення на позивача штрафу в розмірі 170 грн. від 28.04.2014 року скасувати як безпідставну.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про скасування постанови про накладення штрафу від 28 квітня 2014 року ВП № 39748825.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржила позивач, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального права і висновки суду не відповідають обставинам справи, просить таке скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ні в оскаржуваній постанові відповідача ні в постанові суду першої інстанції не вказано які саме її дії чи бездіяльність призвели до начебто на виконання рішення суду, що унеможливлювали його виконання, які заходи необхідні для виконання рішення суду вона зобов'язана була здійснювати, в який спосіб, в якому порядку.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2013 року Другим відділом ДВС Тернопільського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 квітня 2013 року у справі № 915/16670/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, яким ОСОБА_1 зобов'язано не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні із сином ОСОБА_3 та надати ОСОБА_2 можливість зустрічей із сином у останні суботу та неділю кожного місяця, з 10-00 по 18-00 год., до досягнення дитиною шестирічного віку.

В силу приписів статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 11 цього Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Зважаючи на вищевикладене, чинне законодавство пов'язує можливість застосування державним виконавцем до боржника штрафних санкцій лише за умови невиконання судового рішення, що зобов'язує боржника утриматися від вчинення певних дій, без поважних причин.

Обґрунтовуючи підстави для визнання дій державного виконавця, щодо накладення штрафу на боржника, неправомірними, позивача посилається на те, що відповідачем не було здійснено жодних дій щодо з'ясування дійсних обставин справи та встановлення підстав для винесення оскаржуваних постанов, оскільки вона не чинила перешкод у виконанні рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 квітня 2013 року у справі № 915/16670/2012.

Разом з тим, з матеріалів виконавчого провадження ВП № 39748825 вбачається, що відповідач неодноразово намагався виконати рішення суду, що підтверджується Актами державного виконавця від 29 грудня 2013 року, 15 січня 2014 року, 26 січня 2014 року, 22 лютого 2014 року, 28 березня 2014 року, 26 квітня 2014 року та 27 квітня 2014 року, крім того на адресу позивачки неодноразово надсилалися вимоги державного виконавця.

Крім того, акти державного виконавця складалися і після винесення постанови про застосування штрафу від 28 квітня 2014 року ВП № 39748825, а саме: 31 травня та 01 червня 2014 року.

Таким чином, всі вищевказані документи, що містяться в матеріалах справи, спростовують твердження позивачки, що викладені в її позовній заяві. Зазначені обставини підтверджуються також і поясненнями державного виконавця. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та підставно відмовив у задоволенні таких.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 рокуу справі № 819/922/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя В.М. Костів