Справа № 2а/0270/3163/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2015р. м. Київ К/9991/76093/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представника відповідача - Щолокової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року

у справі № 2а/0270/3163/11

за позовом Приватного акціонерного товариства «Поділлявторметал»

до Державної податкової інспекції у місті Вінниці (правонаступником якої є Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області)

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне акціонерне товариство «Поділлявторметал» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Вінниці (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 06 січня 2011 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2011 року у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2011 року було скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 06 січня 2011 року.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Вінниці, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року і залишити в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2011 року.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ «Поділлявторметал», посилаючись на те, що постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року є законною та обґрунтованою, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача - ДПІ у м. Вінниці його правонаступником - Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10 листопада 2014 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Вінниці провела виїзну позапланову перевірку ЗАТ «Поділлявторметал» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо здійснення фінансово-господарської діяльності при формуванні податкового зобов'язання з ТОВ «Вторметпівдень» та податкового кредиту з ПП «Априммет» за період з 01 березня 2010 року по 01 серпня 2010 року, за результатами якої був складений акт № 4318/2330/33587480 від 20 грудня 2010 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає нарахуванню до сплати в бюджет, на загальну суму 4699413,00 грн., в тому числі по періодах: березень 2010 року - 907708,00 грн., квітень 2010 року - 1670262,00 грн., травень 2010 року - 1065289,00 грн., червень 2010 року - 593279,00 грн., липень 2010 року - 462875,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що ЗАТ «Поділлявторметал» (покупець) неправомірно включило до податкового кредиту відповідного податкового періоду податок на додану вартість за господарськими операціями з ПП «Априммет» (продавцем) згідно договорів, перелік та реквізити яких наведені на 5-6 аркушах акту перевірки, оскільки: згідно даних ДПА України «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» ПП «Априммет» має стан « 9» - направлено повідомлення про відсутність місцезнаходження; додаток К1/1 до декларації з податку на прибуток ПП «Априммет» не подавався, що свідчить про відсутність у підприємства основних засобів; згідно розрахунків комунального податку за 1-3 квартали 2010 року у ПП «Априммет» працює одна особа, якою є директор та головний бухгалтер підприємства ОСОБА_2; згідно наданих до перевірки актів приймання металів чорних (вторинних) у графі «здав» стоять прізвища, ініціали та підписи осіб, які не являються працівниками ПП «Априммет»; у наданих до перевірки товарно-транспортних накладних не вказано перевізника; відповідно до висновку експертного технічного та почеркознавчого дослідження, виконаного Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, підписи на актах прийняття металів та податкових накладних від імені директора ПП «Априммет» - ОСОБА_2 виконані не ним, а іншою особою. Вказані обставини слугували підставою для висновку податкового органу про те, що правочини, укладені позивачем з ПП «Априммет», є нікчемними у розумінні положень частини 1 статті 228 Ципвільного кодексу України, а первинні бухгалтерські, виписані ПП «Априммет», не можуть бути прийняті до уваги як первинні бухгалтерські документи у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та, як наслідок, не дають позивачу права на формування податкового кредиту.

06 січня 2011 року ДПІ у м. Вінниці на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України визначила ЗАТ «Поділлявторметал» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 5874266,00 грн., у тому числі: 4699413,00 грн. - за основним платежем, 1174853,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що договори між позивачем та ПП «Априммет» були укладені без мети настання реальних наслідків, операції не підтверджуються при врахуванні реального часу їх здійснення, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічне необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач правомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду суми податку на додану вартість на підставі належним чином оформлених податкових накладних, отриманих ПП «Априммет», оскільки реальність господарських операцій між позивачем та вказаним суб'єктом господарювання підтверджена первинними бухгалтерськими документами, виданими належним чином зареєстрованою юридичною особою та платником податку на додану вартість, з урахуванням того, що незначні недоліки в заповненні реквізитів первинних бухгалтерських документів, не роблять їх недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів, а також зважаючи на те, що податковим органом не було надано доказів несхвалення ПП «Априммет» правочинів, укладених з ЗАТ «Поділлявторметал», з урахуванням обставин, встановлених у рішенні Господарського суду Одеської області від 19 вересня 2011 року у справі № 26/17-2628-2011, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно положень підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацом 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Тобто, у податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. І тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), податковий кредит може вважатись не підтвердженим.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товару (робіт, послуг), яка призвела до об'єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку має право на віднесення таких витрат до складу валових, а податку на додану вартість - до складу податкового кредиту.

У справі, що розглядається, суди апеляційної інстанції встановив, що факти придбання позивачем у ПП «Априммет» брухту чорних металів були підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, а саме: податковими накладними, атками приймання металів чорних (вторинних), банківськими виписками. Транспортування металобрухту було підтверджене товарно-транспортними накладними. Вказані обставини знайшли своє відображенні і у акті перевірки.

Також, судом апеляційної інстанції було встановлено, що реальність господарських операцій з придбання позивачем у ПП «Априммет» металобрухту була підтверджена рішенням Господарського суду Одеської області від 19 вересня 2011 року у справі № 26/17-2628-2011 за позовом ПАТ «Поділлявторметал» до ПП «Априммет» про стягнення 58112,31 грн. (яке набрало законної сили), в якому було встановлено, що за весь час господарської діяльності ПП «Априммет» отримало від ПАТ «Поділлявторметал» кошти за металолом у сумі 48456893,52 грн., а поставило продукції лише на суму 48398781,21 грн., вимогу ПАТ «Поділлявторметал» про повернення попередньої оплати у сумі 58112,31 грн. ПП «Априммет» не виконало, з огляду на що вказана сума підлягає стягненню з ПП «Априммет» на користь ПАТ «Поділлявторметал» (т.2 арк. справи 10-13).

Згідно положень частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім іншого, відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Частиною 2 статті 1158 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, доказів несхвалення ПП «Априммет» правочинів, укладених з ЗАТ «Поділлявторметал», податковим органом надано не було. Не додано таких доказів і до касаційної скарги.

Відповідно до статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Міністерством транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно положень пункту 11.7 статті 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Міністерством транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та знайшло своє відображення у акті перевірки, на час перевірки у позивача були в наявності товарно-транспортні накладні, які містили незначні недоліки в заповненні реквізитів таких документів.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що незначні недоліки в заповненні реквізитів первинних бухгалтерських документів, не роблять їх недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів, оскільки містять усі необхідні відомості, які дають можливість встановити зміст господарської операції, вартісний вираз, учасників господарської тощо.

Крім іншого, матеріали справи містять витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого станом на 17 травня 2011 року ПП «Априммет» було належним чином зареєстрованою юридичною особою, відомості про юридичну особу мали статус «підтверджено» (т.1 арк. справи 123-124).

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що якщо суб'єктом господарювання здійснено законну господарську діяльність та за її результатами правомірно сформовано податковий кредит, то такий суб'єкт господарювання безперечно має право на податковий кредит.

За таких обставин, суди апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна