Справа № 2-а-929/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Волощук В.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"01" червня 2012 р. Справа № 2-а-929/11

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "12" жовтня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду першої інстанції від 12 жовтня 2011 року позовні вимоги задоволено частково.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову. Зокрема, апелянт зазначив, що суд не врахував, що кошти виплачувалися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №936.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до Житомирського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просило постанову суду скасувати в позові відмовити.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач проживає в населеному пункті, який віднесено до зон радіоактивного забруднення та віднесена до 3 категорії (а.с.7). Позивач отримує виплати згідно зі ст. ст. 37,39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але у меншому розмірі, ніж визначено Законом(а.с.8,9).

Відповідно до ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.91р. громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах:

- у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від

мінімальної заробітної плати;

Частиною 1 статті 39 цього Закону встановлено, що працюючим громадянам провадиться доплата, розмір якої у зоні гарантованого добровільного відселення становить дві мінімальні заробітні плати. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях , і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених ч.1 цієї статті.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

В 2011 році розмір виплат за вказаними статтями не зменшувався, а тому виплати необхідно проводити в межах визначених законом.

Доводи апелянтів щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 195,197,198, 200, 205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від "12" жовтня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул. 50 років СРСР, 38,с. Білокоровичі,Олевський район, Житомирська область,11055

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації вул. Привокзальна, 5,м. Олевськ,Житомирська область,11001 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Ольжича, 7,м.Житомир,Житомирська область,10003