Справа № 2а-16399/10/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 квітня 2015 року м. Київ В/800/1427/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: Карася О.В. (головуючого),

Бившевої Л.І., Лосєва А.М., Муравйова О.В., Рибченка А.О.,

перевіривши заяву Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві

про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 15.12.2014 К/9991/63529/11

у справі № 2а-16399/10/2670

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року (12.03.2015) Державна податкова служба звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 15.12.2014 К/9991/63529/11 з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права.

Відповідно до ст. 2391 КАС України (із змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів"), заява про перегляд судових рішень подається до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України, який за змістом статей 2392 та 240 КАС України перевіряє відповідність заяви вимогам цього Кодексу та вирішує питання про допуск справи до провадження.

У разі якщо заяву подано без додержання вимог статей 239 та 2391 КАС України, суддя - доповідач постановляє ухвалу, якою заявник повідомляється про недоліки заяви та про строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути. І вже після надходження до Вищого адміністративного суду України даних про усунення недоліків суд вирішує питання про допуск заяви до провадження у Верховному Суді України або про відмову в допуску.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.03.2015 заявника було повідомлено про те, що заяву подано без додержання вимог ст. 239 КАС України, а саме, державним податковим органом у заяві не наведено обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права матеріального права.

На виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.03.2015 та у межах строку, визначених такою ухвалою, заявником було усунуто недоліки заяви.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 237 та ч. 1 ст. 238 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, у трьохмісячний строк з дня ухвалення судового рішення, щодо якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, установлених п. 1 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У заяві про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 15.12.2014 № К/9991/63529/11 заявник послався на неоднакове застосування судами касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права податкового законодавства, а саме, п. 8.1 ст. 8, п. 19.2 ст. 19 Закону України від 22.05.2003 № 889-IV "Про податок з доходів фізичних осіб" (втратив чинність з 01.01.2011) щодо обов'язку податкового агента нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку.

На підтвердження зазначеного заявник надав ухвалу Вищого адміністративного суду України від 04.09.2014 № К/9991/72563/11, в якій, на його думку, інакше застосовано одні й ті самі норми права за аналогічних обставин.

Так, у справі № 2а-16399/10/2670, про перегляд судового рішення якої поставлено питання у заяві, суд касаційної інстанції не підтримав позицію судів попередніх інстанцій щодо правомірного донарахування платнику податків зобов'язань з податку з доходів найманих працівників у розмірі 1 445,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2 890 грн., оскільки судами попередніх інстанцій не встановлено наявність належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт виплати позивачем як податковим агентом на користь найманих працівників доходів, на які не нараховувався та не утримувався податок з доходів фізичних осіб, зокрема, зазначений відповідачем розмір виплаченої заробітної плати мав би підтверджуватися відомостями про видачу заробітної плати, в яких мають бути наявні підписи працівників про отримання відповідних сум заробітної плати, табелями обліку робочого часу, вказані відомості мали бути відображені позивачем у податкових розрахунках форми 1 ДФ. Крім того, суд касаційної інстанції зазначив, що судами попередніх інстанцій підтримано висновки акта перевірки про перебування у трудових відносинах з позивачем 5-х громадян, у той час як розрахунок санкцій податковим органом здійснювався щодо 3-х працівників.

А у справі № 2а-13427/09/1570 (№ К/9991/72563/11), рішення якого було надано як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, Вищий адміністративний суд України, визначивши характер спірних правовідносин, зміст правової вимоги та матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, застосовував норми матеріального права з урахуванням встановлених попередніми судами обставин справи про те, що платник податків, виплачуючи авто перевізникам винагороду (оподатковуваний дохід), не утримував від суми винагороди податок за ставкою 15% та не сплачував цей податок в бюджет, податкові розрахунки сум доходу, нарахованих та виплачених фізичним особам за формою 1 ДФ до податкового органу не подавав.

Зазначене не дає можливості дійти висновку щодо неоднаковості застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для допуску справи до провадження у Верховному Суді України.

Керуючись ст. ст. 235-240 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про допуск справи до провадження Верховного Суду України для перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 15.12.2014 К/9991/63529/11 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Карась О.В.

Судді Бившева Л.І.

Лосєв А.М.

Муравйов О.В.

Рибченко А.О.