Справа № 343/1702/14-а,2-а/0343/71/14
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Справа № 876/2429/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Керод Х.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - Жмуркевич В.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл. на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської обл. від 10.02.2015р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл., Управління соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державного казначейства України в Івано-Франківській обл., з участю Долинської міжрайонної прокуратури Івано-Франківської обл., про скасування рішення органу місцевого самоврядування, стягнення невиплаченої соціальної допомоги та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

03.07.2014р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому, із урахуванням поданої під час розгляду справи заяви про уточнення та доповнення позовних вимог, просила скасувати рішення Виконавчого комітету Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл. № 4 від 30.01.2014р.; стягнути з Управління соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської обл. та сплатити на її користь недонараховані кошти допомоги при народженні дитини в сумі 905 грн.; стягнути з Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл. на її користь недонараховані та несплачені 20 відсотків коштів допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку в сумі 1190 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів на її користь судові витрати по справі в сумі 756 грн. 50 коп. (256 грн. 50 коп. судового збору та 500 грн. правової допомоги) (а.с.6-8, 68-69).

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської обл. від 10.02.2015р. заявлений позов задоволено частково; скасовано рішення Виконавчого комітету Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл. № 4 від 30.01.2014р.; стягнуто з Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл. на користь позивача 1189 грн. 81 коп. відшкодування шкоди, які не були дораховані до допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, 500 грн. моральної шкоди та 127 грн. 35 коп. судових витрат та 400 грн. витрат по наданню правової допомоги згідно квитанції; стягнуто з Управління соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської обл. на користь позивача 905 грн. відшкодування шкоди, які не були дораховані до допомоги при народженні дітей, 127 грн. 35 коп. судових витрат та 400 грн. витрат по наданню правової допомоги згідно квитанції (а.с.105-107).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржила відповідач Гошівська сільська рада Долинського району Івано-Франківської обл., яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.114-115).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що спірне рішення виконавчого комітету ґрунтувалося на тому, що позивач постійно не проживала в АДРЕСА_1 (тобто, більше шести місяців на рік), документів про надання їй статусу особи, яка проживає в населеному пункті, що має статус гірського, не представила, інших документів про постійне місце проживання у вказаному селі не надала.

Окрім цього, судом помилково стягнуто з апелянта допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, оскільки останній не виплачує таку допомогу; вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач не заявляла, через що суд фактично вийшов за межі заявленого позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги та заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 10.12.2013р. позивач була зареєстрована в АДРЕСА_1, до того часу остання проживала в АДРЕСА_2 (а.с.9-11).

Згідно Переліку гірських населених пунктів, затв. постановою КМ України № 647 від 11.08.1995р., населений пункт в АДРЕСА_1 відноситься до населених пунктів, що мають статус гірських.

10.12.2013р. позивач звернулася до Виконавчого комітету Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл. із заявою про надання їй статусу особи, яка проживає на території гірського населеного пункту, за результатами якої останнім прийнято рішення № 4 від 30.01.2014р.

Цим рішенням було відмовлено позивачу у наданні статусу особи, яка проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського; рекомендовано ОСОБА_1 повторно звернутися в сільську раду після шести місяців з часу реєстрації нового місця проживання на території ради (а.с.12).

Також позивач ОСОБА_1 є матір'ю двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.13, 15, 16).

Предметом заявленого позову є скасування рішення Виконавчого комітету Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл. № 4 від 30.01.2014р.; стягнення з Управління соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської обл. на користь позивача недонарахованих коштів допомоги при народженні дитини; стягнення з Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл. на користь позивача недонарахованих та несплачених 20 відсотків коштів допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку та моральної шкоди; а також солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат по справі.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач тривалий час проживає в АДРЕСА_1, до зміни своєї реєстрації останній також був наданий статус особи, яка проживає на території гірського населеного пункту. За таких умов спірне рішення сільської ради не відповідає вимогам закону; з вини цього відповідача позивачем недоотримано спірні суми соціальних виплат.

Також через страждання та моральні переживання позивача, яких вона зазнала під час доведення свого права, розмір завданої моральної шкоди оцінений судом в розмірі 500 грн.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, суперечать нормам матеріального права і не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Згідно ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання (ст.6 вказаного Закону).

Виходячи із системного аналізу наведених норм слідує, що на момент розглядуваних відносин право на отримання статусу особи, яка проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надавалося громадянам, що постійно (тобто, більше шести місяців на рік) проживають у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до Положення про порядок видачі посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту, затв. постановою КМ України № 345 від 19.03.1996р. (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), посвідчення видаються на підставі паспорта громадянина України, свідоцтва про народження (для осіб у віці до 16 років), посвідки на проживання в Україні (для іноземних громадян та осіб без громадянства) і таких документів:

а) громадянам, які постійно проживають у гірському населеному пункті (у тому числі дітям), - довідки про постійне проживання у гірському населеному пункті, виданої уповноваженим органом;

б) громадянам, які постійно працюють у гірському населеному пункті, - довідки з місця роботи;

в) громадянам, які навчаються на денних відділеннях навчальних закладів, розташованих у гірському населеному пункті, - довідки навчального закладу.

Разом із зазначеними документами громадяни (крім осіб у віці до 16 років) подають дві фотокартки розміром 30 х 40 міліметрів.

Матеріалами справи стверджується, що звертаючись до відповідача із заявою від 10.12.2013р., позивачем не було надано документів про постійне проживання в АДРЕСА_1; сам же факт реєстрації у вказаному населеному пункті не свідчить саме про постійне проживання в такому пункті.

Окрім цього, колегія суддів враховує, що до 10.12.2013р. позивач була зареєстрована в іншому населеному пункті, де отримувала спірні соціальні допомоги; також останній було видано Тисівською сільською радою посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту, однак про наявність такого вона відповідача Гошівську сільську раду Долинського району Івано-Франківської обл. не повідомляла (а.с.14).

За таких обставин правові підстави для надання позивачу статусу особи, яка проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського, були відсутніми, у зв'язку з чим рішення відповідача № 4 від 30.01.2014р. ґрунтується на вимогах закону.

Представлення під час судового розгляду різних документів, які прямо або опосередковано підтверджують фактичне проживання позивача в АДРЕСА_1, не спростовує правильності прийнятого відповідачем рішення № 4 від 30.01.2014р., оскільки вичерпний перелік документів, на підставі яких видається посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту, визначений законодавством.

Установлення такого факту на підставі інших документів до компетенції відповідача Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл. не відноситься.

У зв'язку з тим, що на момент звернення позивача до Управління соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської обл. із заявою про призначення відповідної допомоги статус особи, яка проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського, не був підтверджений, тому розмір допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку та інших виплат не збільшувався на 20 відсотків.

Додатково колегія суддів наголошує на помилковості висновків суду про необхідність стягнення з відповідача Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл. суми недоотриманих позивачем соціальних виплат, оскільки до компетенції останнього не відноситься нарахування та виплата останніх.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Окрім цього, з огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу праці та соціального захисту населення, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що такий відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен був визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону. Також не можуть бути задоволені позовні вимоги про стягнення спірних сум з відповідача, оскільки саме орган праці та соціального захисту населення зобов'язаний здійснювати обрахування та виплату спірних сум допомоги, вказані дії до компетенції адміністративного суду не належать.

Також колегія суддів звертає увагу й на те, що без будь-якого обґрунтування суд у винесеному рішенні зазначив про стягнення з відповідачів відшкодування шкоди, хоча таких вимог позивач не заявляла, через що, ухвалюючи рішення по справі, фактично змінив підстави заявленого позову, порушивши вимоги процесуального закону, який надає це право лише позивачу.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди колегія суддів враховує, що відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму ВС України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 постанови).

Оскільки під час розгляду справи позивачем не представлено належних доказів заподіяння їй неправомірними та винними діями відповідача Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл. шкоди, що є необхідною умовою відшкодування моральної шкоди, тому в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню за безпідставністю та необґрунтованістю, а тому у задоволенні заявленого позову належить відмовити.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл. задоволити.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської обл. від 10.02.2015р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської обл., Управління соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державного казначейства України в Івано-Франківській обл., з участю Долинської міжрайонної прокуратури Івано-Франківської обл., про скасування рішення органу місцевого самоврядування, стягнення невиплаченої соціальної допомоги та відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська