Справа № 466/9199/14а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Справа № 876/2038/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Хобор Р.Б., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Гелецького П.В.

представника відповідача: Перхач С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про перерахунок підвищення до пенсії як реабілітованій особі, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова (далі - УПФУ в Шевченківському районі м. Львова) нараховувати та виплачувати йому починаючи з 01.01.2012 р. підвищення до пенсії як реабілітованому громадянину у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.01.2015 р. позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії у УПФУ в Шевченківському районі м. Львова та зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2, 17.09.1931 р. з 24.06.2014 р. підвищення до пенсії, як реабілітованому громадянину у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У решті позовні вимоги залишено без розгляду.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржило УПФУ в Шевченківському районі м. Львова. Апеляційну скаргу мотивує тим, що згідно пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50 % мінімальної пенсії за віком, а членам їх сімей, яких було примусово переселено - на 25 % мінімальної пенсії за віком. Згідно підпункту "г" пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 р. «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету», розрахунок підвищення громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членів їх сімей, яких було примусово переселено, здійснювався виходячи із суми 19,91 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. громадянам, які є членами сімей осіб, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії підвищення проводиться в розмірі 43,52 грн. Крім того, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Тому просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта Перхач С.М., яка просила апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в Шевченківському районі м. Львова та отримує підвищення до пенсії у розмірі 43,52 грн. відповідно до підпункту 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», як особа, що є членом сім'ї репресованої і згодом реабілітованої і яку було примусово переселено.

Відповідно до п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Отже, підвищення до пенсії в розмірі 43,52 грн., яке щомісячно виплачується відповідачем позивачу, як члену сім'ї репресованої і згодом реабілітованої особи і яку було примусово переселено, виплачується у розмірі меншому, ніж передбачено законом.

З урахуванням наведеного та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд апеляційної інстанції вважає, що при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу, як особі, що є членом сім'ї політично репресованого і реабілітованого і яку було примусово переселено, застосуванню підлягає п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 15.05.1992 р., з наступними змінами і доповненнями, а не постанова Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи відповідача про те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, тому не може застосовуватись для інших розрахунків (доплат, підвищень, дотацій, надбавок) є безпідставними, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення розміру пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, оскільки відповідач без законних підстав не здійснив виплату належної соціальної виплати, чим порушив законні права позивача, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо протиправності дій відповідача та зобов'язав відповідача усунути порушення прав позивача шляхом проведення нарахування та виплати щомісячного підвищення до пенсії, як реабілітованому громадянину в розмірі, передбаченому п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 24.06.2014 р.

Колегія суддів також звертає увагу, що відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбаченого п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не може бути причиною невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова - залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2015 року по справі № 466/9199/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : Р.Б.Хобор

С.П. Нос

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 13.05.2015 р.