Справа № 808/5093/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 рокусправа № 808/5093/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2, дов. від 19.08.14 р.

відповідача: - Бердик А.І., дов. від 13.01.15 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 р. у справі № 808/5093/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень від 23.07.2014р. №№, , вимог про сплату боргу від 04.07.2014р. №Ф-010,№Ф-011, рішень про застосування штрафних санкцій від 23.07.2014р. №№, -, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2014 Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 23.07.2014 № , яким ФОП ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 14326,06 грн. (в т.ч. за основним платежем - 11 460,85 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2 865,21 грн.;

- податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя від 23.07.2014 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку, на загальну суму 5 565,10 грн. (в т.ч. за основним платежем - 2 947,85 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2 617,25 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2014 № Ф-010;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2014 № Ф-011;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.07.2014 № ;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.07.2014 № .

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю та необґрунтованістю висновків відповідача щодо порушення ФОП ОСОБА_4 вимог податкового законодавства. Позивач вказує на те, що облік доходів та витрат здійснювався відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується відповідними документами, що податковим законодавством не передбачено обов'язок платника податків перевіряти середню ринкову собівартість послуг з автоперевезення, що податок на доходи фізичних осіб сплачується позивачем вчасно та в належному розмірі, що штрафні санкції застосовано відповідачем поза межами строку визначеного ст.102 ПК України.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 у справі № 808/5093/14 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано встановленням факту правомірності ведення господарської діяльності та податкового обліку позивачем, дотриманням позивачем порядку ведення обліку доходів та витрат для визначення сум загального річного оподатковуваного доходу; використанням придбаних ТМЦ у господарській діяльності, що підтверджено первинними документами та поясненнями свідків.

Не погодившись з постановою суду, ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 у справі № 808/5093/14, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги по суті є висновками акту перевірки позивача. Скаржник наполягає на наявності встановлених перевіркою порушень вимог податкового законодавства.

ФОП ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною. Представниками сторін в судовому засіданні підтримані правові позиції по суті спірних питань даної справи, надані пояснення та заперечення на доводи апеляційної скарги.

ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя проведено планову документальну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт від 04.07.2014 № 623/08-27-17-2-17- (т.1, а. с.18-59).

Даним актом зафіксовано виявлені перевіркою порушення, а саме:

- п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на

загальнообов'язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого позивачем занижено суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за ставкою 34,7 % в загальній сумі 26 513,84 грн.;

- п.1 ч.1 ст.7, п.1 ч.6 ст.6, ч.7 ст.8, п.3 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного

внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого позивачем протягом періоду лютий-березень, жовтень 2011 р. та з січня по грудень 2013 року занижено показники сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), з яких утримується єдиний внесок за ставкою 3,6 % в сумі 652,02 грн.;

- п.1 ч.2 ст.6, ч.5 ст.8, п.3 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на

загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті заниження позивачем показників сум заробітної плати (доходу);

- п.177.2, п.177.4 ст.177, п.138.8 ст.138 ПК України, а саме: позивачем занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 11 460,85 грн.;

- п.п.164.1.2 п.164.1 ст.164, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.п.168.4.1 п.168.4 ст.168, п.171.1, п.п.171.2 «а», п.171.2 ст.171, п.п.176.2 «а» п.176.2 ст.176 ПК України, внаслідок чого підприємцем не перераховано до бюджету податку з доходів

фізичних осіб із заробітної плати в сумі 337,05 грн., не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 2 610,80 грн.;

- п.п.168.1.2 п.168.1, п.п.168.4.1 п.168.4 ст.168 ПК України, а саме: несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати працівників

підприємства за 2011 та 2012 роки. Згідно з вимогами п.п.129.1.3 п. 129.1, п.129.4 ст.129

ПК України нарахована пеня в сумі 131,59 грн.;

- п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.п.«б» п.176.2 ст.176 ГЖ України, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5 розділу III Наказу Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1020, а саме: не відображено в 3 кварталі 2011 року виплати фізичній особі постачальнику за ознакою « 157» «дохід, виплачений самозайнятій особі», перекручено дані при відображенні сум перерахованого податку здоходів фізичних осіб - найманих працівників протягом перевіряємого періоду, а також несвоєчасно подано податкового розрахунку за формою №1ДФ за 1 квартал 2011 року;

- п.п.«в» п.176.1 ст.176 ПК України, а саме встановлено перекручення даних в деклараціях за 2011-2013 роки, а саме завищення валових витрат та заниження валового доходу.

Висновки податкового органу щодо визначених порушень ґрунтуються на виявлених під час перевірки фактах заниження обсягу виручки; завищення витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу; заборгованості перед бюджетом з податку на доходи фізичних осіб; несвоєчасного подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податків та сум утриманого з них податку; відсутності відображення в податковому розрахунку запасних частин; невірне відображення сум перерахованого податку з доходів фізичних осіб; використання праці неоформлених найманих працівників; не нарахування заробітної плати.

На підставі акту перевірки податковим органом винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 23.07.2014 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 14326,06 грн. (у т.ч. за основним платежем - 11 460,85 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2 865,21 грн. (т.1, а. с.73);

- податкове повідомлення-рішення від 23.07.2014 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку, на загальну суму 5 565,10 грн. (у т. ч. за основним платежем - 2 947,85 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2 617,25 грн. (т.1, а. с.74);

- вимогу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2014 № Ф-010 (т.1, а. с.75);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2014 № Ф-011 (т.1, а. с.76);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.07.2014 № (т.1, а. с.77);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.07.2014 № (т.1, а. с.78).

ФОП ОСОБА_4, вважаючи зазначені рішення контролюючого органу неправомірними, звернулась до адміністративного суду з даним позовом.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя не підлягає задоволенню з таких підстав:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець та як платник ПДВ (т.1, а. с.15-17).

Основними видами діяльності позивача за КВЕД є діяльність автомобільного вантажного транспорту (т.1, а. с.19).

Як зазначено в акті перевірки, у період з 01.01.2011 по 31.12.2013 (період перевірки) Підприємець здійснювала вантажні перевезення продуктів харчування та напоїв на території України (т.1, а. с.20), що позивачем не заперечується.

Щодо доходів позивача, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування

Як зазначає відповідач, перевіркою відображених у рядку 02 «сума загального оподаткованого доходу, отриманого від провадження господарської діяльності» розділу III «доходи отримані фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності» податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік (вх. № від 25.04.2012) річний дохід складає 965088 грн., за 2012 рік (вх. № від 14.02.2013) річний дохід складає 911456 грн., за 2013 рік (вх. № від 06.02.2014) річний дохід складає 780763 грн.

Відповідні показники доходу сформовані платником па підставі таких документів: книги обліку доходів та витрат, банківських виписок.

За результатами перевірки встановлено, що згідно даних банківських виписок по особовому рахунку Банк АТ «МетаБанк», Книги форми № 10 «обліку та доходів та витрат приватних підприємців» та даних, отриманих з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України, про суми виплачених доходів, сума виручки за 2011 рік склала 993736,21 грн., заниження виручки складає 28648,21 грн.; за 2012 рік склала 920 339,60 грн., заниження обсягу виручки складає 920 339,60 грн.; за 2013 рік розбіжностей не виявлено.

З огляду на викладене, відповідачем зроблено висновок про порушення Підприємцем п.177.2 ст.177 ПК України, яке полягає у заниженні доходу за 2011 рік на суму 28648,21 грн. та за 2012 рік на суму 8883,60 грн.

У п.177.2 ст.177 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

За визначенням, наведеним у п.164.1 ст.164 К України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

При цьому згідно абз.1, 2 п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Разом з тим, приписами п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи-підприємці зобов'язуються вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1025, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 за № 1425/18720 (який втратив чинність 18.10.2013) затверджена Форма книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення.

Наказом Міндоходів та зборів України від 16.09.2013 № 481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218 (який набрав чинність 18.10.2013) затверджена форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення.

Так, відповідно записів в Книзі обліку доходів і витрат позивачем до складу валового доходу за 2010 рік внесено у відповідні графи суми по наданим послугам:

- за актом виконаних робіт № 79 від 27.12.2010 на суму 11899,20 грн. та актом виконаних робіт № 80 від 28.12.2010 на суму 10 608 грн., виписаними за надання послуг автомобільним транспортом замовнику - ВАТ ПБК «Славутич» (ПАТ «Карлсберг Україна») (т.1, а. с.187).

- за актом виконаних робіт від 21.12.2010 № ОУ-77 на суму 6200 грн., актом виконаних робіт від 23.12.2010 № ОУ-78 на суму 6200 грн. та актом виконаних робіт від 29.12.2010 № ОУ-81 на суму 3800 грн., виписаними за надання послуг автомобільним транспортом замовнику - ТОВ «Кліон» (т.1, а. с.187).

Оплата на розрахунковий рахунок позивача отриманих послуг від ВАТ ПБК «Славутич» (ПАТ «Карлсберг Україна») та ТОВ «Кліон» встановлена судом першої інстанції, не спростована скаржником і підтверджується матеріалами: копіями платіжних доручень та рахунками-фактурами (т.1, а. с.172-180).

По ВАТ ПБК «Славутич» (ПАТ «Карлсберг Україна») та по ТОВ «Кліон» суми доходу за вищезазначеними актами виконаних робіт і рахунками-фактурами були відображені в Книзі обліку доходів і витрат за грудень 2010 року, внесені до складу доходів за 2010 рік, який був вказаний в декларації про отримані доходи і витрати за 2010 рік (т.1, а. с.182-208).

У Книгу обліку доходів і витрат до складу доходу позивачем доходи за вищезазначеними актами виконаних робіт і рахунками-фактурами внесені Підприємцем до складу доходів за 2011 рік, який був вказаний в декларації про майновий стан та отримані доходи і витрати за 2011 рік.

При цьому оплата за вказаними актами виконаних робіт і рахунками-фактурами надійшла від підприємств замовників на розрахунковий рахунок позивача в січні 2012 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність повного аналізу податковим органом господарської діяльності позивача (зокрема, Книги обліку доходів і витрат), і здійснення вибіркового фіксування порушення з огляду лише на рух коштів на розрахунковому рахунку позивача.

Отже, безпідставним є висновок відповідача про заниження Підприємцем доходу за 2011 рік на суму 28648,21 грн. та за 2012 рік на суму 8883,60 грн. в порушення п.177.2 ст.177 ПК України.

Щодо витрат позивача, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування

Перевіркою встановлено, що відповідно до накладних, банківських виписок, платіжних доручень, актів виконаних робіт, квитанцій, та Книги обліку доходів та витрат підприємця, чеків, Підприємець декларувала витрати безпосередньо пов'язані з одержанням доходу за 2011-2013 р.р.

Відповідачем було встановлено завищення задекларованих витрат на суму придбаних запчастин, яке обґрунтовано тим, що в ході перевірки ФОП ОСОБА_4 не надано актів здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг), кошторисної документації або інших будь-яких детальних розшифровок щодо установки придбаних запчастин на вантажні автомобілі, які використовуються у господарській діяльності суб'єкта господарювання.

Так, відповідач зазначає, що ні під час перевірки, ні під час судового засідання позивач не зміг пояснити необхідність встановлення деталей на автомобілі та документально підтвердити проведення ТО, установку деталей, зокрема, позивач не надав документів, що підтверджують проведення технічного контролю автомобілів до їх базових моделей.

Позивачем зі свого боку зазначено, що відповідно до інструкції експлуатації водії самостійно замінювали запчастини на автомобілі, керуючись розділом «заміна запчастин у дорозі» зазначеної інструкції (т.1, а. с.134-171).

В зв'язку цим відповідач вказав щодо зазначення позивачем того, що заміна запчастин до автомобілів МАН ТС 410А до базової моделі МАН 18.410, DAF ТЕ 95 ХF до базової моделі DAF FТ 95 ХЕ у період з 2011 до 2013 р.р. відбувалась у дорозі.

Так, відповідач дійшов висновку про завищення Підприємцем витрат при визначенні об'єкта оподаткування в порушення п.п.138.8 ст.138, п.п.177.4 ст.177 ПК України.

Згідно п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу.

Розділ ІІІ ПК України стосується податку на прибуток підприємств.

Тобто витрати суб'єкта господарювання, який не є платником податку на прибуток, але надає звітність про доходи від заняття підприємницької діяльністю, формуються у тому ж порядку як у платників податку на прибуток.

Згідно п.138.8 ст.138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну);

У відповідності до п.п.138.8.1 п.138.8 ст.138 ПК України до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.138 п.14.1 ст.14 ПК України, основні засоби - це матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 2500 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 2500 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Відповідачем не заперечується, що підприємницькою діяльністю позивача є надання послуг з перевезення вантажним транспортом.

Також відповідачем не заперечується понесення позивачем витрат на придбання запасних частин, масла, мастила, ремонтних комплектуючих тощо, що також підтверджується матеріалами справи.

При цьому в складі документів, які були надані до перевірки, позивачем надавались відомості про установку на автомобілі запасних частин, фільтрів, заміну масла та мастил, складені ФОП ОСОБА_4 в довільній формі, але ці акти не були враховані відповідачем.

Згідно п.1.3 Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, затвердженого Наказом Мінтрансу України від 30.03.98 №102, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.04.98 за № 268/2708 (далі - Положення № 102), технічне обслуговування (ТО) - комплекс операцій чи операція з підтримки роботоздатності або справності виробу під час використання за призначенням, зберігання і транспортування.

У відповідності до п.3.8 Положення № 102 щоденне обслуговування, технічне обслуговування та сезонне технічне обслуговування дорожніх транспортних засобів не належать до реконструкції, модернізації, технічного переозброєння та інших видів поліпшення дорожніх транспортних засобів.

При цьому ані норми Положення № 102, ані норми Закону України «Про дорожній рух» (на який посилається відповідач) не встановлює вимоги про проведення ТО виключно на спеціалізованих станціях техобслуговування і про неможливість проведення такого ТО суб'єктом господарювання самостійно.

Тому посилання скаржника на відсутність протоколів технічного огляду та контролю автомобілів до уваги колегією суддів не приймаються.

Частина 1 статті 36 Закону України «Про дорожній рух» лише передбачає, що «Власники транспортних засобів або особи, які їх експлуатують, зобов'язані забезпечувати своєчасне і в повному обсязі проведення робіт по їх технічному обслуговуванню і ремонту згідно з нормативами, встановленими виробниками відповідних транспортних засобів».

З огляду на викладене, витрати на придбання запасних частин, фільтрів, масла, мастил тощо підтверджені Підприємцем документально та є прямими матеріальними витратами, що здійснюються в результаті експлуатації автомобілів і без яких неможлива господарська діяльність позивача - надання транспортних послуг з перевезення вантажів іншим суб'єктам господарювання.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позиції відповідача про завищення Підприємцем витрат в порушення п.п.138.8 ст.138, п.п.177.4 ст.177 ПК України.

У п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон № 2464) платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Стаття 7 Закону № 2464 визначає базу нарахування єдиного внеску.

Згідно ч.11 ст.8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

З огляду на вищезазначені обставини колегія суддів, як і суд першої інстанції, зазначає про безпідставність визначення відповідачем розміру єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за ставкою 34,7 % в сумі 26 513,84 грн. (за 2011 рік - 15193,84 грн., за 2012 рік - 5576,93 грн. та за 2013 рік - 5742,62 грн.) та застосування штрафних санкцій в сумі 3 402,81 грн.

Щодо визначення податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску при виплаті доходів податковим агентом на користь платників податків-фізичних осіб

Перевіркою встановлено, що станом на 04.07.2014 у позивача наявна заборгованість перед бюджетом зі сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 337,50 грн., чим порушено вимог п.п.168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.п.168.4.1 п.168.4 ст.168, п.171.1 ст.171 ПК України.

Позивачем у спростування наявності вищенаведеного порушення надано платіжні доручення від 28.03.2014 № П634/2296051/1 на суму 180 грн. та від 06.05.2014 №П634/2367720/1 на суму 170 грн., згідно яких Підприємцем сплачено до бюджету податок з доходів фізичних осіб, що свідчить про те, що позивачем були усунуті порушення до початку проведення перевірки відповідачем.

Отже, безпідставним є висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п.п.168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.п.168.4.1 п.168.4 ст.168, п.171.1 ст.171 ПК України.

Крім того, перевіркою встановлено, що позивач, відповідно до первинних документів обліку, відповідно до яких здійснювались нарахування і виплату найманим особам доходів (зарплата, інші види доходів), відомостей з нарахування та виплати заробітної плати, табелів обліку використання робочого часу, заяв працівників про застосування податкової соціальної пільги, накладних, банківських виписок, платіжних доручень, актів виконаних робіт, квитанцій, та Книги обліку доходів та витрат підприємця, чеків, не подав до податкового органу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 3 квартал 2011 р. з відображенням виплаченого та нарахованого доходу ФОП ОСОБА_5 за придбані запчастини за ознакою 157 «дохід виплачений самозайнятій особі».

В податковому розрахунку за 3 квартал 2011 року (№ 57183 від 07.11.2011) не відображено нарахування та виплату за ознакою доходу 157«дохід виплачений самозайнятій особі», що, як зазначає відповідач, є порушенням п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5 розділу III Наказу ДПА України від 24.12.2010 № 1020 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого)на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку» (далі - Наказ № 1020).

Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_4 під час заповнення Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ) за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 не враховані вимоги п.3.5 розділу III Наказу № 1020, а саме: невірно відображено суми перерахованого податку з доходів фізичних осіб.

Так, відповідач дійшов висновку про порушення вимог п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.п.«б» п.176.2 ст.176 ПК України та п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5 Наказу № 1020, яке полягає у відсутності відображення у 3 кварталі 2011 року виплат фізичній особі-постачальнику за ознакою 157 «дохід виплачений самозайнятій особі...», перекручення даних при відображенні сум перерахованого податку з доходів фізичних осіб - найманих працівників протягом періоду, що перевірявся, а також несвоєчасне подання податкового розрахунку за формою 1-ДФ за 1 квартал 2011 р.

Згідно п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

У п.п.«б» п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом ІV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом ІV цього Кодексу.

У п.п.168.1.1 п.168 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

При цьому, відповідачем не спростовується придбання позивачем у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 товарно-матеріальних цінностей.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що розрахунки за поставлені товарно-матеріальні цінності проводились з ОСОБА_5 як з фізичною особою-підприємцем, тому вказана особа самостійно вирішує питання щодо включення отриманої суми коштів від позивача до власного оподатковуваного доходу.

Тобто позивач не являється податковим агентом при взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_5

Відповідно, у позивача не виникає обов'язок утримувати та перераховувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб за суб'єкта підприємницької діяльності-фізичну особу ОСОБА_5

В свою чергу, це виключає обов'язок позивача відображати у розрахунку форми №1ДФ кошти, виплачені ФОП ОСОБА_5

За таких обставин судом першої інстанції вірно зауважено про відсутність підстав для застосування податковим органом штрафних санкцій у відповідності до п.119.2 ст.119 ПК України, оскільки зафіксоване в акті перевірки від 04.07.2014 порушення не призвело до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань Підприємця.

Крім того, відповідачем зафіксовано несвоєчасне подання Підприємцем податкового розрахунку за лютий 2011 року по терміну подання до 10.05.2011, який фактично подано 11.05.2011 року, за що до позивача застосовані штрафні санкції.

Проте, таке застосування штрафних санкцій суперечить приписам ст.102 ПК України, абзацом 1 п.102.1 якої встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

При цьому, згідно п.114.1 ст.114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про безпідставність застосування відповідачем штрафних санкцій за несвоєчасне подання Підприємцем Податкового розрахунку за лютий 2011 року.

Також перевіркою встановлено, що позивач використовував працю неоформлених найманих працівників, не нарахував заробітну плату працівникам, які здійснювали вантажні перевезення: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, та подав податковий розрахунок сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податку із порушенням норм податкового законодавства.

До таких висновків відповідач дійшов на підставі товарно-транспортних накладних, в яких водіями зазначались вказані вище особи.

В зв'язку вищезазначеним податківцями при перевірці достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб встановлено розбіжності між даними платника та даними перевірки, у зв'язку з чим відповідачем донараховано єдиний соціальний внесок ФОП ОСОБА_4, оскільки встановлено заниження суми чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 % на загальну суму 76408,80 грн. в порушення п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Тобто у зв'язку з тим, що позивачем було допущено порушення з податку на доходи фізичних осіб (завищення витрат та використання праці неналежно оформлених працівників), виникло порушення по формуванню єдиного соціального внеску.

Таким чином, висновок відповідача про несплату позивачем податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску за неоформлених найманих працівників-водіїв ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, ґрунтується на даних товарно-транспортних накладних, наданих Підприємцем під час перевірки.

Статтею 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 р. № 363 (зареєстрованого в Мінюсті 20.02.98 р. за № 128/2568) (далі - Правила) визначено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Подорожній лист - первинний документ про облік вантажних автомобільних перевезень, що всебічно характеризує роботу автомобіля і водія з моменту їх виїзду з автотранспортного підприємства і до повернення на підприємство.

Отже, документом, на підставі якого здійснюється облік робочого часу водія вантажного автомобіля є подорожній лист.

У ч.4 ст.70 КАС України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Тобто посилання відповідача на товарно-транспортні накладні, як доказ використання позивачем праці неоформлених найманих працівників, колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає безпідставним, оскільки товарно-транспортна накладна (яка підтверджує транспортування вантажу) у даному випадку є неналежним доказом наявності трудових відносин позивача з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 чи виплати доходів позивачу вказаним особам.

Частиною 2 статті 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача (якщо він заперечує проти адміністративного позову).

Враховуючи викладене, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не доведено суду правомірності висновків про допущення позивачем, як податковим агентом, порушення з податку на доходи фізичних осіб (завищення витрат та використання праці неналежно оформлених працівників), в результаті якого виникло порушення по формуванню єдиного соціального внеску.

При цьому, з огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не з'ясовано розбіжності товарно-транспортних накладних, наданих позивачем на перевірку, та товарно-транспортних накладних ТОВ «Кліон», не взято до уваги відомості центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України, згідно яких ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у періоді з 2011 по 2013 р.р. не отримували дохід ні від ФОП ОСОБА_4, ні від контрагентів Підприємця - ТОВ «Кліон» та ВАТ ПБК «Славутич», а також судом не встановлено особистість ОСОБА_7, не з'ясовано факт реальності встановлення запчастин на автомобілі ОСОБА_4, які вона використовувала у господарській діяльності.

Тим більш, що відповідно до положень п.2.3.2.2. Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого Наказом Мінфіну України від 14.03.2013 № 395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 за № 607/23139, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Наведене свідчить про обґрунтованість задоволення судом першої інстанції позовних вимог ФОП ОСОБА_4 щодо визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя від 23.07.2014 №, та № , вимог про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2014 № Ф-010 та № Ф-011, рішень про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.07.2014 № та № .

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, податковим органом надано до суду апеляційної інстанції виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та накази ДФС України, згідно яких назвою відповідача є Державна податкова інспекція у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, в зв'язку з чим в силу приписів ст.55 КАС України слід допустити заміну Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області вказаним правонаступником.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 р. у справі № 808/5093/14 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 р. у справі № 808/5093/14 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко