Справа № 2а/1770/3633/2011
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2012-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"06" грудня 2012 р. Справа № 2а/1770/3633/2011

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Зеліковій О.В. ,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_3;

від позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, представників за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7, представників за довіреністю,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_8 об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "14" листопада 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_9 особи підприємця - ОСОБА_3 до ОСОБА_8 об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року ОСОБА_9 особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_8 обєднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 травня 2011 року №

У жовтні 2011 року ФОП ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_8 обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 14 липня 2011 року №

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2011 року справи обєднано в одне провадження.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим повідомленням-рішенням від 06 травня 2011 року № йому було збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 210354, 61 грн., внаслідок порушення статті 13, абзацу «б» пункту 1 статті 14 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 7.1 статті 7 та підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» за затримку 27 календарних днів зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 72587, 59 грн.

Зазначає, що під час процедури адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення було скасовано в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 42070, 92 грн. та податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2011 року.

Зазначає також, що суму коштів, за рахунок яких мало місце перевищення обсягу виручки від виконання робіт за календарний рік, отримав лише в ІV кварталі 2010 року, саме з огляду на дану обставину й перейшов на загальну систему оподаткування в І кварталі 2011 року. Вважає, що одночасно не може бути платником єдиного податку і сплачувати податки на доходи з фізичних осіб за цей же період. також вказує, що відповідач невірно визначив йому суму податкового зобов"язання.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2011 року позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ОСОБА_8 об"єднаної державної податкової інспекції №000681740 від 06 травня 2011 року та № від 14 липня 2011 року.

Відповідач з поcтановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить скасувати вказану постанову та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_8 ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства позивача за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року, про що складено акт №99/17-38/НОМЕР_1 від 13.04.2011 року. В ході перевірки, податковим органом встановлено порушення статті 13, абзацу «б» пункту 1 статті 14 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 7.1 статті 7 та підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», за затримку на 27 календарних днів зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 72587, 59 грн.

На підставі акта перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2011 року.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, під час процедури адміністративного оскарження відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та п.55.1 ст.55 Податкового кодексу України ДПА в Рівненській області було скасовано податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2011 року в частині застосування штрафної (фінансової) санкції. Внаслідок, вищезазначеного та відповідно до приписів пп.60.1.3 п.60.1 ст.60 Податкового кодексу України та пп.5.1.2 п.5.1 ст. розділу V Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 р. №985, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2011 року.

Матеріалами справи стверджується, що протягом 2010 року ОСОБА_9 особа-підприємець ОСОБА_3 перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку за ставкою 200,00 грн. (свідоцтво про сплату єдиного податку ОСОБА_5 Ж №764411 від 16.12.2009 року) за видами діяльності: оптова торгівля та посередництво в оптовій торгівлі, консультації з питань комерційної діяльності та управління.

В ході проведення документальної перевірки відповідач дійшов висновку, що чистий дохід позивача за період з 11.10.2010 року (дати перевищення 500 000, 00 грн.) по 31.12.2010 року становить 1571771, 17 грн.

Проте з висновком податкового органу щодо визначення суми чистого доходу позивача та відповідно нарахування податкового податку з громадян колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Так, Указом Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (далі - Указ №727/98) запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва, пункт перший статті 1 якого надає фізичним особам право перебувати на такій системі оподаткування за умови, якщо вони здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Згідно з положенням пункту 4 статті 1 Указу № 727/98 під виручкою розуміють суму, фактично отриману суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

У разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу) (стаття 5).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що підприємець вважається платником єдиного податку до самої дати переходу на загальну систему оподаткування, а отримані ним доходи не включається до сукупного оподатковуваного доходу та не підлягають оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Однак з такими висновками суд першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб"єктів малого підприємництва, зокрема, фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Статтею 5 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України.

У той же час, зазначений Указ не містить положень, які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують граничний розмір, встановлений законодавцем.

Згідно приписів пункту 22.10 статті 22 Прикінцевих положень Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб суб"єктів підприємницької дальності, діє розділ IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Підпунктом 9.12.2 пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування, врегульованих, зокрема, Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), з урахуванням загальних принципів оподаткування, закріплених Конституцією України та Законом України «Про систему оподаткування» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Надаючи оцінку обставинам у справі, що розглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що наявність хоча б однієї з таких підстав як: загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що перевищує допустимий розмір для платників єдиного податку; здійснення операцій або укладання угод на суму, що перевищує допустимий розмір для підприємців-платників єдиного податку; перевищення обсягу виручки, максимально встановленого для платників єдиного податку; недотримання форми розрахунків - передбачають перереєстрацію платника єдиного податку платником податків на загальних підставах. Недотримання строків такої перереєстрації тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що в процесі розгляду даної справи судом першої інстанції не було досліджено, з посиланням на первинні документи, обґрунтованість донарахування позивачу контролюючим органом податкових зобов'язань, визначених спірними податковими повідомленнями-рішеннями у відповідних сумах, що ставить під сумнів висновки податкового органу щодо правильності донарахування позивачу грошового зобовязання в розмірі 168 283, 69 грн., визначеного податковим органом позивачу як підприємцю за ІV квартал 2010 року.

Проте, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, суму коштів, що перевищують встановлений законом обсяг виручки від виконання робіт 500 000 грн. позивач одержав у ІУ кварталі 2010 року, тому з І-го кварталу 2011 року перейшов на загальну систему оподаткування.

Відповідно до акту перевірки податковий орган суму грошового зобов"язання в розмірі 168283,69 грн. визначив позивачу за ІУ квартал 2010 року.

При цьому відповідач визначив суму валового доходу позивача від суми перевищення граничного обсягу виручки від реалізації послуг - 8207380,67 грн.(акт перевірки арк.13, а.с.21).

Вказана сума не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, де позивач надав виписки банківської установи про рух коштів на рахунку, звідки слідує, що у спірний період на рахунок позивача надійшли кошти в сумі 6715599,33 грн.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7, яка здійснювала проведення перевірки та написання акту перевірки не змогла пояснити походження розрахованої податковим органом суми виручки у 8207380,67 грн. Також ОСОБА_7 не змогла пояснити з посиланням на відповідні документи висновок податкового органу щодо включення позивачем до валових доходів у сумі 1097292,91 грн. за взаєморозрахунками з контрагентами, що є порушенням приписів Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 року №1003, де п.3.2.2 п.3 розділу другого передбачено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

-чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

-зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

-у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

-у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

-у разі надання платником податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Оскільки суд не може перебирати на себе функцію податкового органу, на який законодавством покладено повноваження щодо нарахування позивачу податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб, а останній суму визначеного податкового зобов"язання в судовому засіданні не підтвердив, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Крім того, надаючи оцінку податковим повідомленням-рішенням від 14 липня 2011 року № та від 06 травня 2011 року №, колегія суддів вважає, що останні не відповідають критеріям, визначеним ч.3 ст.2 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_8 об"єднаної податкової інспекції Рівненської області підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "14" листопада 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: ОСОБА_10

ОСОБА_2

Повний текст Ухвали виготовлено "10" грудня 2012 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_9 особа підприємець - ОСОБА_3 АДРЕСА_1,35600

3- відповідачу ОСОБА_8 об'єднана державна податкова інспекція Рівненської області вул.Грушевського , 134,м.Дубно,Дубенський район, Рівненська область,35600