Справа № 806/6431/13-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"06" травня 2015 р. Справа № 806/6431/13-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" лютого 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстед-Рейл" до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амстед-Рейл" звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення № та № від 05.08.2013, винесені Малинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.02.2015р. позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 05.08.2013 № та №. Відшкодовано Товариству з обмеженою відповідальністю "Амстед-Рейл" з Державного бюджету України судові витрати в сумі 2294грн сплаченого судового збору та 65000грн. витрат на проведення судово-економічної експертизи.

Не погоджуючись з даною постановою податкова інспекція звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою у позові відмовити .

Представник податкової інспекції підтримав апеляційну скаргу.

Представник товариства апеляційну скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за результатами проведеної Малинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області планової виїзної перевірки ТОВ "Амстед-Рейл" з питань правомірності формування доходів та витрат та повноти сплати податку на прибуток за період з 01.01.2013 по 31.03.2013 року складено акт перевірки № 1/22-12/32875993 від 15.07.2013 року (т.1, а.с.11-19), згідно висновків якого виявлено порушення п.138.11 ст. 138 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року, товариством занижено податок на прибуток в сумі 1038349,00 грн за період з 01.01.2013 по 31.03.2013 року, в тому числі за І квартал 2013 року в сумі 1038349, 00 грн., зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування в сумі 425 560, 00 грн (т.1, а.с.18).

На підставі виявленого порушення, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.08.2013 року: № , яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1 297 936, 00 грн, в тому числі 1 038 349, 00 грн - за основним зобов'язанням та 259 587, 00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.9) та №, яким товариству зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 425 560, 00 грн (т.1, а.с.10).

У відповідності до п.138.1 Податкового кодексу України (у редакції, чинній станом на березень 2013 року), до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, належать:

витрати операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інші витрати, визначені згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг (яка є витратами операційної діяльності згідно норм ПК України) складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

-прямих матеріальних витрат;

-прямих витрат на оплату праці;

-амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

-загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

-вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

-інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну) (п.138.8 ПК України).

Відповідно до п.138.2 та п.138.4 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг та визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

З дослідженої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2013 року вбачається, що до витрат операційної діяльності віднесено собівартість придбаних та реалізованих товарів в сумі 707659599 грн (т.1, а.с.73-75).

У зазначену суму було віднесено витрати собівартості товарів за період 2011-2012 року в сумі 4368758 грн, що підтверджується наступними документами. Зокрема, наказом генерального директора ТОВ "Амстед-Рейл" № 3/1-0 від 25.01.2013 року зобов'язано: бухгалтерію підприємства провести перерахунок собівартості реалізованих запасів, незавершеного виробництва та готової продукції за 2011-2102 року та провести внутрішній аудит показників декларацій з податку на прибуток в частині витрат за 2011-2012 року у зв'язку із тим, що було встановлено суттєві порушення у технічному налаштуванні програми 1С:7 (попередньої версії) у частині списання даних з рахунку 23 "Незавершене виробництво", у результаті чого його сальдо за відсутності реального незавершеного виробництва склало станом на 01.01.2013 року 12344983 грн (т.1, а.с.98). На виконання наказу складено бухгалтерську довідку, з якої видно, що заниження собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів в результаті викривлення сальдо рахунку 23 "Незавершене виробництво" за 9 місяців 2011 року склало 1534551 грн та за 2012 рік - 2834207 грн, а разом 4368758 грн (т.1, а.с.99-100).

Таким чином, до рядку декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2013 року підприємством було віднесено витрат собівартості придбаних та реалізованих товарів в сумі 4368758 грн за період 9 місяців 2011 року та 2012 рік, та витрат собівартості придбаних та реалізованих товарів за 1 квартал 2013 року в сумі 703290841 грн (707659599 грн - 4368758 грн), а сукупно витрат в розмірі 707659599 грн.

Судом першої інстанції, з приводу підтвердження чи спростування висновку податкового органу про заниження товариством податку на прибуток в сумі 1038349 грн та відповідно обґрунтованості завищення витрат з собівартості виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг за період 2011-2012 років, які формують об'єкт податку на прибуток, за клопотанням представника позивача було призначено експертизу, в результаті проведення якої, складено висновок № 3 від 12.11.2014 року (т.3, а.с.166-211, 230-231). Вказаним висновком встановлено, що ТОВ "Амстед-Рейл" має право в 1 кварталі 2013 року віднести до складу витрат суми витрат, не враховані в минулих податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок та виявлених у звітному податковому періоді в розмірі 4687755 грн, у тому числі:

-1534551 грн по сумах незавершеного виробництва, раніше не віднесених на собівартість реалізованої готової продукції за квітень-грудень 2011 року, які відповідно до п.138.11 ст. 138 Податкового кодексу України підлягають віднесенню до витрат;

-2834207 грн по сумах незавершеного виробництва, раніше не віднесених на собівартість реалізованої готової продукції за 2012 рік, які відповідно до п.138.11 ст. 138 Податкового кодексу України підлягають віднесенню до витрат;

-12760 грн по договору фінансового лізингу №1 від 23.08.2004 року;

-306236,55 грн по операціях з реалізації виробничих запасів.

В результаті проведеного дослідження, висновок податкового органу, зазначений в акті перевірки від 15.07.2013 року № 1/22- щодо заниження ТОВ "Амстед-Рейл" податку на прибуток в сумі 1038349 грн в частині заниження на суму 890673грн - документально не підтверджується. Висновок податкового органу щодо заниження податку на прибуток в сумі 1038349 грн в частині заниження на суму 147675,60 грн судовий експерт не має можливості ні спростувати, ні підтвердити.

У відповідності до ч.1 ст.69 КАС України, висновок експерта є доказом в адміністративному судочинстві.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем в декларацію було включено витрати 4368758 грн за період 2011-2012 років, що не перевищує обрахованої експертом суми витрат собівартості за цей період в розмірі 4687755 грн., а також підприємством правомірно віднесло до витрат суму витрат собівартості за 2011-2012 роки при виявленні помилки у частині списання даних з рахунку 23 "Незавершене виробництво", у результаті чого його сальдо за відсутності реального незавершеного виробництва склало станом на 01.01.2013 року 12344983 грн у звітному податковому періоді І кварталу 2013 року.

За умовами п.138.11 Податкового кодексу України, витрати, здійснені в минулі звітні роки, відображаються у складі інших витрат, а ті, які здійснені у звітному податковому році, - у складі витрат відповідної групи (собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, загальновиробничих витрат, адміністративних витрат тощо).

Враховуючи вказане, позивач мав відобразити витрати, здійснені в 2011 та 2012 році в рядку 06.4 "Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати" декларації за І квартал 2013 року. Однак, беручи до уваги, що вказана помилка не вплинула на загальну суму витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток та на інші показники декларації, відтак вона не може бути підставою для донарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток та винесення відповідного податкового рішення.

Судом вірно зазначено, що позивач правомірно включив до декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2013 року суму витрат в розмірі 4368758 грн за період 2011-2012 років та правомірно відніс витрати з собівартості товарів за звітний І квартал 2013 року, оскільки в цьому періоді товариством було отримано доходи від реалізації таких товарів згідно з вимогами п.138.2 та п.138.4 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.5.2 Наказу Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984 "Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства" (Наказ), в акті перевірки за кожним відображеним фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

З огляду на те, що факти порушення податкового законодавства, на підставі яких винесено податкові рішення, викладені в акті без дотримання вказаних вимог Наказу, представник відповідача не зміг пояснити яким чином податковий орган прийшов до висновку про завищення саме в сумі 5890556 грн та не надав будь-яких доказів з підтвердження правомірності такого висновку, відповідно факт заниження податку на прибуток в сумі 1038349 грн не підтвердився.

Крім того, донарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток є безпідставним, оскільки за рахунок включення товариством витрат собівартості за 2011-2012 роки у декларацію за І квартал 2013 року, заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів не відбулось, а у звітний період позивачем було сплачено всі авансові платежі з податку на прибуток (є узгодженим податковим зобов'язанням згідно п.57.1 ПК України), що підтверджується копіями платіжних доручень на загальну суму 2148165 грн (т.1, а.с.90,91,93), яка перевищує встановлену актом перевірки суму заниження в розмірі 1038349 грн.

В зв'язку із встановленою судом відсутністю завищення витрат з собівартості товарів в період І кварталу 2013 року, відповідно твердження податкового органу про завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток в сумі 425560 грн є також безпідставним.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову Житомирським окружним адміністративним судом від винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому її потрібно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" лютого 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "12" травня 2015 року

З оригіналом згідно: суддя ________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Амстед-Рейл" вул.Огієнка,61-А,м.Малин,Житомирська область,11601

3- відповідачу/відповідачам: Малинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області пл.Соборна,10,м.Малин,Житомирська область,11603

- ,