Справа № 2а/1270/9179/11
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року м. Київ К/9991/52890/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайло О.М.
СуддівЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2012 року

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2012 року

у справі № 2а-9179/11/1270

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганський гофротарний комбінат»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганський гофротарний комбінат» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську (далі - Відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Луганський окружний адміністративний суд постановою від 11 червня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2012 року, позовні вимоги задовольнив, скасував податкове повідомлення-рішення від 25 листопада 2008 року №011, а також стягнув з Державного бюджету України на користь позивача 3,40 грн. судових витрат.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

У період з 29 вересня 2008 року по 07 листопада 2008 року податковий орган провів планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2007 року по 31 березня 2008 року, про що склав акт від 14 листопада 2008 року №793/08-1/30642763, яким встановив порушення позивачем вимог підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, підпунктів 7.6.3 та 7.6.4 пункту 7.6, підпункту 7.9.3 пункту 7.9 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження податку на прибуток на 275 873,00 грн.

За результатами проведеної перевірки податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 25 листопада 2008 року №1/0, яким визначив позивачу суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 428 266,00 грн., з яких 275 873,00 грн. за основним платежем та 152 393,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичною підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугував висновок податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства при купівлі-продажу простих векселів емітента АТЗТ «Укртехнобуд» у період з 01 квітня 2006 року по 30 червня 2008 року.

За висновками акту перевірки, оскільки емітент цінних паперів - АТЗТ «Укртехнобуд» не здійснював емісію цінних паперів, правочини доручення та купівлі-продажу таких векселів, укладені між позивачем та ТОВ «Вексельно-фондовий центр «Меркурій», є нікчемними, кошти у розмірі 1 103 448,00 грн., отримані позивачем від ТОВ «Вексельно-фондовий центр «Меркурій» на виконання вимог договору купівлі-продажу не є коштами, які отримані внаслідок здійснення господарської операції з цінними паперами, а отже підлягають оподаткуванню в загальному порядку як доходи з «інших джерел» відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що на час здійснення (укладання та виконання в натурі) зобов'язань за угодами доручення та купівлі-продажу цінних паперів ТОВ «Вексельно-фондовий центр «Меркурій» позивач не мав підстав для оскарження або визнання недійсними отриманих у власність векселів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у перевіряємий період між позивачем (Довіритель) та ТОВ «Вексельно-фондовий центр «Меркурій» (Повірений) було укладено договір доручення від 01 серпня 2007 року №331-Б, за умовами якого Довіритель доручив Повіреному від імені та за рахунок Довірителя надати посередницькі послуги на купівлю простих векселів.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Вексельно-фондовий центр «Меркурій» (Покупець) були придбані у ПП «Лугпром-Адвер» векселі серії АА 1284601 та АА 1284603, емітентом яких є АТЗТ «Укртехнобуд», згідно договору купівлі-продажу цінних паперів від 01 серпня 2007 року №Б-331/1.

У подальшому між ТОВ «Вексельно-фондовий центр «Меркурій» та позивачем укладено договір купівлі-продажу вказаних цінних паперів від 07 серпня 2007 року №892-Д.

Вимоги щодо оподаткування операцій з цінними паперами та деривативами передбачені пунктом 7.6 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до підпункту 7.9.1 пункту 7.6 вказаної статті, платник податку веде окремий податковий облік фінансових результатів операцій з цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами участі, іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю та сертифікатами фондів операцій з нерухомістю) і деривативами у розрізі окремих видів цінних паперів, а також фондових та товарних деривативів. При цьому облік операцій з акціями ведеться разом з іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами.

Усі інші витрати та доходи такого платника податку, крім витрат та доходів за операціями з цінними паперами (корпоративними правами) та деривативами, визначеними цим підпунктом, беруть участь у визначенні об'єкта оподаткування такого платника податку на загальних умовах, встановлених цим Законом.

За приписами підпункту 7.6.3 пункту 7.6 статті 7 Закону під терміном «витрати» слід розуміти суму коштів або вартість майна, сплачену (нараховану) платником податку продавцю цінних паперів та деривативів як компенсація їх вартості. До складу витрат включається також сума будь-якої заборгованості покупця, яка виникає у зв'язку з таким придбанням.

Підпунктом 7.6.4 пункту 7.6 вказаної статті Закону під терміном «доходи» слід розуміти суму коштів або вартість майна, отриману (нараховану) платником податку від продажу, обміну або інших способів відчуження цінних паперів та деривативів, збільшену на вартість будь-яких матеріальних цінностей чи нематеріальних активів, які передаються платнику податку в зв'язку з таким продажем, обміном або відчуженням. До складу доходів включається також сума будь-якої заборгованості платника податку, яка погашається у зв'язку з таким продажем, обміном або відчуженням.

За приписами підпункту 7.9.3 статі 7.9 статті 7.9 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» за процентними цінними паперами, емітованими платником податку, суми процентів включаються до складу його валових витрат у податковий період, протягом якого була здійснена або мала бути здійснена виплата таких процентів. За дисконтними цінними паперами, емітованими платником податку, балансові збитки від їх розміщення відносяться до складу його валових витрат у податковий період, протягом якого відбулося погашення (викуп) таких цінних паперів.

Підставою для висновків податкового органу про нікчемність угод укладених між позивачем та ТОВ «Вексельно-фондовий центр «Меркурій» слугували відповіді Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Донецькій області та Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку відносно викрадення печатки емітента спірних векселів АТЗТ «Укртехнобуд» АА1284601, АА1284603; звернення посадових осіб АТЗТ «Укртехнобуд» до органів внутрішніх справ за отриманням дозволу на виготовлення нової печатки та визнання недійсними цінних паперів (векселів) емітованих АТЗТ «Укртехнобуд».

У той же час, судами попередніх інстанцій встановлено фактичне здійснення господарських операцій з купівлі-продажу векселів, що підтверджується наявними у матеріалах справи договорами та актами приймання-передачі цінних паперів.

Вказані векселі мали відповідні обов'язкові реквізити, визначені Уніфікованим законом про переказний та простий вексель від 07 червня 1930 року, у судовому порядку їх обіг не обмежувався.

Доводи податкового органу про втрату печатки підприємства-емітента, як підстави неправомірності формування позивачем окремого обліку за результатом здійснення купівлі-продажу цінних паперів, обґрунтовано не взяті до уваги судами попередніх інстанцій, оскільки з моменту втрати печатки підприємства минуло три роки, що не заважало емітенту виготовити нову печатку. Доказів втрати печатки у період емітованих векселів відповідачем не надано.

Крім того, слід зазначити, що Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку рішення про затвердження інформаційного повідомлення стосовно ситуації навколо векселів, виданих АТЗТ «Укртехнобуд» було прийнято лише 28 жовтня 2008 року, тобто більше як за рік після вчинення спірних господарських відносин.

Отже, на час здійснення купівлі-продажу цінних паперів у позивача були відсутні підстави для оскарження або визнання недійсними отриманих у власність спірних векселів АТЗТ «Укртехнобуд».

Посилання контролюючого органу на припинення державної реєстрації ПП «Лугпром-Адвер», також не заслуговують на увагу, оскільки Луганським окружним адміністративним судом рішення про припинення юридичної особи прийнято 15 грудня 2008 року, тоді як договір купівлі-продажу цінних паперів було укладено 01 серпня 2007 року.

З огляду на викладене, висновок податкового органу про необхідність оприбуткування операцій позивача з купівлі-продажу векселів серії АА1284601, АА1284603 у загальному порядку визначеному підпунктом 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є необґрунтованим.

Враховуючи вказане, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2012 року у справі № 2а-9179/11/1270 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддяНечитайло О.М.
СуддіЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.