Справа № 0670/10718/11
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м. Київ К/9991/56944/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Новоград - Волинської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2012

у справі 0670/10718/11

за позовом Приватного акціонерного товариства "Виробничо-комерційна фірма

"Леся"

до Новоград - Волинської об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-

рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Виробничо-комерційна фірма "Леся" звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Новоград - Волинської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.02.2012 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2012

постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 06.02.2012 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив його в касаційному порядку. В скарзі просить суд скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2012 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом апеляційної інстанції при вирішення спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів відповідачем проведено проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПАТ "Виробничо-комерційна фірма "Леся" у податковій звітності з податку на додану вартість за березень 2011 року, за результатами якої складено акт від 19.05.2011 року №978/05-53/15-02.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено п. 102.5 ст. 102 ПК України, а саме товариством завищено залишок від'ємного значення за березень 2011 року в розмірі 235829 грн. на суму від'ємного значення, який утворений у лютому 2008 року та не використаний товариством нарахованими сумами або відшкодовані, по якому минув граничний термін позовної давності (1095 календарних днів), тобто р. 24 Декларації є більшим ніж визначено на 235829 грн.

На підставі вищезазначеного акта відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ПАТ "Виробничо-комерційна фірма "Леся" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 235829,00 грн.

Відповідно до вимог п. 102.5 ст. 102 ПК України, на яку посилався суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, строк у 1095 днів встановлюється для подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, що у даній справі спір виник з приводу правильності формування позивачем від'ємного значення податку на додану вартість та правомірності зменшення його розміру відповідачем. Тому, перш за все, необхідно розрізняти два поняття - переплата (помилково та/або надміру сплачені кошти) з податку та від'ємне значення об'єкта оподаткування.

Відповідно до пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов'язання (переплата) - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. Тобто переплата з податку на додану вартість існуватиме тільки у тому разі, якщо платник податку сплатив до бюджету податкове зобов'язання вище за розмір узгодженого.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п. 200.6 ст. 200 ПК України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Що стосується бюджетного відшкодування податку на додану вартість, то згідно вимог п. 200.7 ст. 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення сум бюджетного відшкодування подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення сум бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації

Як передбачено п. 102.5 ст. 102 ПК України, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Якщо ж платник податку, всупереч нормам ПК України, своєчасно не заявив про бюджетне відшкодування, а продовжував декларувати від'ємне значення податку, то в такому разі, на думку суду апеляційної інстанції, скористатися правом на відшкодування можливо лише в межах 1095 днів. Реалізувати таке право можливо шляхом подання уточнюючого розрахунку за період, в якому воно виникло, якщо цей період потрапляє в межі 1095 днів.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, якщо різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду має від'ємне значення, відповідно до п. 200.3 ст. 200 ПК України, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Тобто при виникненні від'ємного значення платник податку повинен: або врахувати його в рахунок зменшення існуючого податкового боргу; або, у разі відсутності податкового боргу, віднести до складу податкового кредиту наступного періоду.

Водночас, відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді платник податку (за наявності від'ємного значення у попередньому періоді) декларує від'ємне значення, то він повинен: задекларувати бюджетне відшкодування (при виконанні передбачених ПК України умов); залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування зарахувати до складу податкового кредиту наступного періоду.

Згідно із підпунктом 4.6.6 пункту 4.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011 року № 41, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 року за № 197/18935, залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Таким чином, судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що платник податку, який не мав права на бюджетне відшкодування через відсутність оподатковуваних поставок, має право в рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість відображати залишок від'ємного значення податку, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та з дати виникнення якого минуло 1095 днів, до повного його погашення.

З аналізу наведених норм, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, що п. 102.5 ст. 102 ПК України встановлюється виключно порядок (можливість) повернення із бюджету надлишково сплачених грошових коштів, тобто «переплати», а суми, задекларовані платником податку в якості залишку від'ємного значення, які після бюджетного відшкодування включаються до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, не підпадають під визначення «переплата», тобто такі суми податку на додану вартість не можуть бути списані в результаті закінчення терміну давності, а підлягають включенню до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Крім того, якщо від'ємне значення відображається правомірно (у зв'язку з відсутністю у платника податку права на бюджетне відшкодування), то строків давності для його відображення не передбачено. Оскільки, як визначено листом Державної податкової служби України від 12.01.2012 року № 808/7/15-3417-16 платник податку, який не мав права на бюджетне відшкодування через відсутність оподатковуваних поставок, має право в рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість відображати залишок від'ємного значення податку, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та з дати виникнення якого минуло 1095 днів, до повного його погашення.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що позивачем не вчинялися дії та заходи щодо повернення надміру сплачених сум до бюджету та на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, натомість було правомірно включено до складу податкового кредиту звітного періоду від'ємне значення попередніх податкових періодів.

Рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Новоград - Волинської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2012 у справі 0670/10718/11 слід відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Новоград - Волинської об'єднаної державної податкової інспекції відхилити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2012 у справі 0670/10718/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко