Справа № 2а/0870/3744/11
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року м. Київ К/9991/54039/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайло О.М.
СуддівЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 березня 2012 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2012 року

у справі №2а-0870/3744/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Запорожпак»

до Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Запорожпак» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області (далі - Відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 06 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2012 року, позовні вимоги задовольнив, визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 19 жовтня 2010 року № /0 та від 23 грудня 2010 року № /1, а також стягнув з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати у розмірі 6,80 грн.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Податковий орган провів виїзну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, про що склав акт від 06 жовтня 2010 року №1112/23/34067314, яким встановив порушення позивачем вимог:

підпункту 8.3.2 пункту 8.3 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у результаті чого позивач занизив податок на прибуток на 376 052,00 грн. та завищив податок на прибуток на 8 000,00 грн.

підпункту 8.3.2 пункту 8.3 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у результаті чого завищив від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2008 рік на 720 435,00 грн., за 2009 рік на 449 000,00 грн. та занизив від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 225 082,00 грн.

За результатами проведеної перевірки податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 19 жовтня 2010 року №/0, яким визначив позивачу суму податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 1 066 534,45 грн., з яких 367 052,00 грн. за основним платежем та 699 482,45 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги позивача від 23 грудня 2010 року вказане податкове повідомлення-рішення скасоване податковим органом у частині застосування штрафних (фінансових) санкцій та прийняте податкове повідомлення-рішення від 23 грудня 2010 року №/1, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 619 167,13 грн., з яких 367 052,00 грн. за основним платежем та 252 115,13 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Також у порядку адміністративного узгодження прийнято податкові повідомлення-рішення від 04 березня 2011 року №/2 та №/2, аналогічні за змістом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за період з 01 липня 2007 року по 30 червня 2010 року задекларовано амортизаційні відрахування у розмірі 2 558 233,00 грн.

Перевіркою повноти визначення амортизаційних відрахувань встановлено їх завищення у загальній сумі 1 917 206,00 грн. та заниження амортизаційних відрахувань за І півріччя 2010 року на загальну суму 225 082,00 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем на підставі інвестиційного контракту від 03 вересня 2007 року №АТ0309, укладеного з засновником - нерезидентом України Asten Technologies Limited (Unit Ls. Leigh Walk Business Center 108, Edinburgh, Англія), здійснено придбання автоматичної лінії CNC-EF-P15 з пресом RTCL15, з піччю, з транспортною системою, з комплектом інструментів для виробництва кришок RTS/RSB 82 мм на 2-х позиційному інструменті, RTS/RSB 66 мм на 2-х позиційному інструменті, а також здійснено її монтаж та пусконалагодження.

Фактичне отримання придбаного позивачем товару підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі основних фондів, актом приймання виробничої лінії до експлуатації, затвердженого наказом по підприємству.

Позивачем у зв'язку з придбанням автоматичної лінії здійснено відповідне збільшення балансової вартості групи 2 основних фондів та подальше нарахування амортизаційних відрахувань.

Також, у період з 2006 року по 2009 рік позивачем здійснювалася реконструкція придбаного у 2006 році нерухомого майна, що складається з будівлі цеху й прилеглої до нього території. Після завершення реконструкції об'єкта 01 грудня 2009 року було оформлено акт готовності об'єкта до експлуатації та свідоцтво відповідності, на підставі якого будівля із комунікаціями була введена в експлуатацію.

На підставі зазначених документів у грудні 2009 року нерухоме майно, що відноситься до основних засобів 1 групи, було введено в експлуатацію та починаючи з І кварталу 2010 року у податковому обліку відображено видатки понесені підприємством на придбання-створення таких основних фондів, а також розпочато нарахування амортизаційних відрахувань на відповідний об'єкт основних фондів 1 групи.

Відповідно до приписів підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», під терміном «основні фонди» слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Підпунктом 8.2.2 пункту 8.2 вказаної статті встановлено розмежування основних фондів за групами:

група 1 - будівлі, споруди, їх структурні компоненти та передавальні пристрої, в тому числі жилі будинки та їх частини (квартири і місця загального користування), вартість капітального поліпшення землі;

група 2 - автомобільний транспорт та вузли (запасні частини) до нього; меблі; побутові електронні, оптичні, електромеханічні прилади та інструменти, інше конторське (офісне) обладнання, устаткування та приладдя до них;

група 3 - будь-які інші основні фонди, не включені до груп 1, 2 і 4;

група 4 - електронно-обчислювальні машини, інші машини для автоматичного оброблення інформації, пов'язані з ними засоби зчитування або друку інформації, інші інформаційні системи, комп'ютерні програми, телефони (у тому числі стільникові), мікрофони і рації, вартість яких перевищує вартість малоцінних товарів (предметів).

Судами попередніх інстанцій встановлено правомірне включення позивачем до групи 1 виробничої будівлі, яку введено в експлуатацію відповідно до акту готовності об'єкта до експлуатації від 01 грудня 2009 року, а до групи 2 - виробничої лінії з виробництва металевої кришки «TWIST-OFF».

Порядок визначення та нарахування сум амортизаційних відрахувань встановлено пунктом 8.3 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до підпункту 8.3.5 пункту 8.3 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» облік балансової вартості основних фондів, які підпадають під визначення групи 1, ведеться по кожній окремій будівлі, споруді або їх структурному компоненту та в цілому по групі 1 як сума балансових вартостей окремих об'єктів такої групи.

При цьому, Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлює різний порядок обліку балансової вартості та порядок нарахування амортизаційних відрахувань для основних фондів групи 1 та основних фондів груп 2, 3, 4.

За змістом підпункту 8.3.5 пункту 8.3 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» облік балансової вартості основних фондів, що підпадають під визначення груп 2, 3 і 4, ведеться по сукупній балансовій вартості незалежно від часу введення в експлуатацію таких основних фондів.

Момент, з якого платник податків набуває права на нарахування амортизаційних відрахувань окремих об'єктів основних фондів групи 1 та сукупної балансової вартості основних фондів групи 2 визначено відповідно до підпункту 8.4.1 пункту 8.4 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до вказаного підпункту, у разі здійснення витрат на придбання основних фондів балансова вартість відповідної групи збільшується на суму вартості їх придбання, з урахуванням транспортних і страхових платежів, а також інших витрат, понесених у зв'язку з таким придбанням, без урахування сплаченого податку на додану вартість, у разі коли платник податку на прибуток підприємств зареєстрований платником податку на додану вартість.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що закон не передбачає можливості об'єднання податкового обліку основних фондів різних груп та однакового нарахування на них амортизаційних відрахувань, а також не ставить у залежність початок фактичної експлуатації таких об'єктів із початком нарахування на них амортизаційних відрахувань.

Відповідно до пункту 8.4.1 пункту 8.4 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у разі здійснення витрат на придбання основних фондів, балансова вартість відповідної групи збільшується на суму вартості їх придбання з урахуванням транспортних і страхових платежів, а також інших витрат понесених у зв'язку з таким придбанням.

Як вбачається з матеріалів справи, введення в експлуатацію виробничої лінії здійснено позивачем після закінчення всіх необхідних для цього заходів та їх оплати, що і є моментом понесення витрат на придбання такого обладнання. Фактичне корисне використання виробничої лінії розпочато у другому кварталі 2008 року, що також підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Придбання автоматичної лінії CNC-EF-P15 з пресом RTCL15, а також її монтаж і пусконалагодження здійснено на підставі інвестиційного контракту №АТ0309 від 03 вересня 2007 року, після чого розпочалось фактичне використання обладнання, а також було й здійснено відповідне збільшення балансової вартості групи 2 основних фондів та подальше нарахування амортизаційних відрахувань.

При цьому, облік балансової вартості будівлі виробничого цеху у складі балансової вартості основних фондів групи 1 та окремої від інших об'єктів цієї групи нарахування амортизаційних відрахувань розпочато після звершення реконструкції цього об'єкту та введення його до експлуатації 01 грудня 2009 року, що підтверджується відповідним актом готовності об'єкту до експлуатації, а саме: з І кварталу 2010 року.

За встановлених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що неможливе об'єднання податкового обліку придбаної автоматичної лінії та будівлі виробничого цеху, які відносяться до різних груп основних фондів, а також однакового нарахування на них амортизаційних відрахувань.

З огляду на викладене, висновки податкового органу про заниження позивачем податку на прибуток за перевіряємий період не заслуговують на увагу, а спірні податкові повідомлення-рішення про донарахування такого податку обґрунтовано скасовані судами попередніх інстанцій.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області залишити без задоволення.

2. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 березня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2012 року у справі №2а-0870/3744/11 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддяНечитайло О.М.
СуддіЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.