Справа № 2а-1970/2614/12
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Справа № 9104/147897/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду в м. Тернополі на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2012 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду в м. Тернополі до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

управління Пенсійного фонду в м. Тернополі звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в якому просило стягнути заборгованість зі сплати єдиного внеску за січень-грудень 2011 року в сумі 3896,30 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2012 року адміністративний позов задоволено частково, вирішено стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень-червень 2011 року в розмірі 1864, 95 грн. на користь управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління Пенсійного фонду в м. Тернополі оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п.7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 цього Закону платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Пунктом 2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України від 3 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №13-92 «Про прибутковий податок з громадян», нараховують, обчислюють та сплачують єдиний внесок відповідно до цього Закону. Частиною 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 даного Закону базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, є - суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.1 Закону мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця. Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік.

Статтею 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 941 гривня, з 1 квітня - 960 гривень, з 1 жовтня - 985 гривень, з 1 грудня - 1004 гривні.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Несплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позбавляє Пенсійний фонд України можливості належним чином розвивати систему пенсійного забезпечення, може спричинити ненадходження коштів до Пенсійного фонду, та як наслідок невиплату пенсій, що у свою чергу призведе до суттєвого порушення конституційних прав громадян на своєчасне отримання пенсій, та завдасть істотної шкоди інтересам держави та соціально-незахищеної категорії громадян.

Також апелянт зазначає, що всупереч вимогам вищезазначених нормативних актів, відповідач не проводив сплату єдиного внеску до Пенсійного фонду України, внаслідок чого виникла заборгованість за січень-грудень 2011р. в сумі 3896,30 грн.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець, є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, перебуває на обліку в УПФУ в м. Тернополі згідно з повідомленням про взяття на облік платника єдиного внеску від 22.06.2012 року № 10193/02 за реєстраційним номером 191868915. Згідно з довідкою Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби від 18.06.2012 року № 10280/7/17-40 фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності протягом 2011 року. Відповідно до повідомлення - розрахунку УПФУ в м. Тернополі відповідачу, як підприємцю, що протягом 2011 року застосовував спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, за період з січня 2011 року по грудень 2011 року, виходячи з розміру мінімального страхового внеску, нараховано до сплати 4010,30 грн., фактично сплачено 114.00 грн. З урахуванням сплачених сум за 2011 рік. необхідно здійснити доплату до мінімального страхового внеску за період з січня 201 1 року по грудень 2011 року в розмірі 3896.30 грн. Станом на 25.06.2012 року за підприємцем рахується заборгованість перед УПФУ в м. Тернополі зі сплати єдиного внеску в розмірі 3896,30 грн., яка не стягується у примусовому порядку за участі органів державної виконавчої служби.

Також судом з'ясовано, що Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією видано фізичній особа - підприємцю ОСОБА_1 свідоцтво про сплату єдиного податку серії НОМЕР_1 від 29.12.2010 року з терміном дії з 01.01.2011 року. В подальшому відповідач звернувся в Тернопільську об'єднану державну податкову інспекцію з заявою від 15.06.2011 року про припинення нарахування єдиного податку в зв'язку з переходом з 01.07.2011 року на загальну систему оподаткування, яка зареєстрована в податковому органі 15.06.2011 року за № 16237, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції з зазначенням дати та реєстраційного номера, та повернув свідоцтво про сплату єдиного податку серії 3 № 391242 від 29.12.2010 року.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до пункту 4 Указу Президента України, «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 року № 727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва. Для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єкт малого підприємництва подає письмову заяву до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації. Рішення про перехід на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності може бути прийняте не більше одного разу за календарний рік. Відмову від застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності і повернення до раніше встановленої системи оподаткування суб'єкти малого підприємництва можуть здійснювати з початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) у разі подання відповідної заяви до органів державної податкової служби не пізніше ніж за 15 днів до закінчення попереднього звітного (податкового) періоду (кварталу).

Судом з'ясовано, що відповідач з 01.07.2011 року перейшов на загальну систему оподаткування, оскільки подано фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції за 15 днів до закінчення попереднього звітного (податкового) періоду (кварталу) відповідної заяви про відмову від застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Суд вірно зазначив, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (чинного з 01.01.2011 року) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті. які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» даного Закону передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку га звітності суб'єктів малого підприємництва», розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» нараховують, обчислюють та сплачують єдиний внесок відповідно до цього Закону. Згідно з пп. 1, 4 ч. 2 ст. 6 цього Закону платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Таким чином, мінімальний розмір єдиного внеску має бути сплачений у тому разі, якщо підприємець отримував дохід.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Згідно з ч. 11 ст. 8 цього Закону єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34.7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Також судом вірно зазначено, що з урахуванням мінімального розміру заробітної плати, визначеної статтею 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», мінімальний страховий внесок становив: з 1 січня 2011 по 31 березня 2011 року - 326,53 грн. (941,00 грн. х 34,7% = 326,53 грн.), з 1 квітня 2011 по 30 вересня 201 1 року - 333,12 грн. (960,00 грн. х 34,7% = 333,12 грн.), з 1 жовтня 2011 по 30 листопада 2011 року - 341,80 грн. (985,00 грн. х 34,7% = 341,80 грн.). з 1 грудня 2011 у сумі 348,39 грн. (1004,00 грн. х 34,7% = 348,39 грн.).

Відповідно до ч. 8 та 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом; базовим звітним періодом для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону є календарний рік; єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Статтею 25 даного Закону передбачено, що заходи впливу до платників єдиного внеску та стягнення заборгованості шляхом надсилання платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимоги про її сплату, або. реалізуючи право звернення до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованість зі сплати єдиного внеску за період з січня 2011 року по червень 2011 року включно в розмірі 1864.95 грн., оскільки відповідач визнав в цій частині позов та спростував доводи в частині вимог з липня 2011 по грудень 2011 року.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду в м. Тернополі - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2012 року по справі № 2а-1970/2614/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин