Справа № П/808/58/14
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2015 рокусправа № П/808/58/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 березня 2014 року по справі № П/808/58/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафтоторг» до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання нечинним податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2013р.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрнафтоторг» звернулось з позовом до суду, в якому просило визнати протиправним та нечинним податкове повідомлення - рішення від 29 вересня 2013 року № .

В обґрунтування позову позивач вказав про невідповідність висновків контролюючого органу,що викладені в акті перевірки, фактичним обставинам справи, а отже винесені за результатами такої перевірки спірні рішення підлягають скасуванню оскільки позивачем надано всі необхідні документи бухгалтерського обліку, що підтверджують правомірність формування ним податкового кредиту по спірним операціям протягом перевіряємого періоду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 березня 2014 року даний позов задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвали нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про їх необґрунтованість, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що посадовими особами податкового органу на підставі наказу ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя від 30 серпня 2013 року №32 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Укрнафтоторг» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Мавікс», та ТОВ «БК «ДАГАЗ» за період з 01.07. 2010 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складено акт від 12 вересня 2013 № 80/08-29-22-1102/3576429.

Проведеною перевіркою встановлено порушення ТОВ «Укрнафтоторг»:

-п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97 №168/97-ВР із змінами та доповненнями, підприємством : занижено податок на додану вартість всього на суму 4893 грн., у тому числі по періодам: вересень 2010 - 1623грн., жовтень 2010 - 1770 грн., листопад 2010 - 1500 грн.,

На підставі названого акту, ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя прийнято податкове повідомлення-рішення від 25 вересня 2013 року № , яким Позивачу нараховане податкове зобов'язання із податку на додану вартість на суму 6116,25 грн., з яких за основним платежем 4893,00 грн., штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1223,25 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з правомірності формування позивачем сум податкових зобов'язань, що підтверджується належним чином складеними документами бухгалтерського обліку.

Колегія суддів, виходячи з фактичних обставин справи погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, які підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З наведеного випливає, що право платника на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації реально понесених ними витрат, пов'язаних з отриманням прибутку, внаслідок чого обумовлюється необхідністю підтвердження належними документами понесення таких витрат.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, і достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необгрунтованої податкової вигоди мають грунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат і податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для висновку податкового органу щодо безпідставності віднесення сум ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ Бэ»БК «Дагаз» було внесення до реєстру досудових розслідувань матеріали №0000002 відносно директора ТОВ «БК «Дагаз» ОСОБА_1, за фактом вчинення фіктивного підприємництва, за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.205 КК України, а тому укладені між позивачем та ТОВ «БК «Дагаз» правочини не спричинили реального настання юридичних наслідків.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що між позивачем та його контрагентом укладено договір транспортного експедирування від 27.07.2010 № 27/07-10, відповідно до умов якого ТОВ «БК ДАГАЗэ» бере на себе зобов'язання за плату і за рахунок ТОВ «УКРНАФТОТОРГ» виконати послуги, пов'язані з перевезенням вантажу, а саме: бензин, дизпаливо, моторні мастила і т.п.

Позивачем, на виконання умов зазначеного договору надано: податкові накладні, товарно - транспорті накладні, банківські виписки про оплату послуг, та акти виконаних робіт, що підтверджують фактичне здійснення спірних господарських операцій протягом перевіряємого періоду.

Наведені документи цілком об'єктивно розцінені судом першої інстанції як належне документальне підтвердження реального характеру спірних операцій.

При цьому, суд обґрунтовано виходив з того, що на час здійснення спірних господарських операцій контрагент позивача був зареєстрований в установленому законом порядку, відповідав ознакам і поняттю юридичної особи та виступав правоздатним учасником господарського обороту.

Посилання податкового органу на результати проведених заходів СВ УПМ ДПС у Запорізькій області в ході яких внесено до реєстру досудових розслідувань матеріали №0000002 відноско ОСОБА_1 за фактом вчинення фіктивного підприємства, за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.205 КК України (ас № 143), не приймаються колегією суддів до уваги, з огляду на те, що спірні правовідносини між ТОВ «БК «Дагаз» та ТОВ «Укрнафтоторг» не були предметом дослідження у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_1 у створенні фіктивного суб'єкта господарювання.

Крім того, доказів участі ТОВ «Укрнафтоторг» та ТОВ «БК «Дагаз» у схемі транзитного руху коштів податковим органом не подано.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про дотримання Товариством необхідних умов для формування податкового кредиту та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань відповідає наявним у справі доказам.

А отже, оскільки всі обставини, що входять до предмету доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, і цим обставинам дана правильна юридична оцінка, то підстав для скасування оскаржуваного судового акту не вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 березня 2014 року по справі № П/808/58/14 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 березня 2014 року по справі № П/808/58/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст.. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай