Справа № 826/2299/15
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/2299/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року 08:02 № 826/2299/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Саніна Б.В., при секретарі судового засідання Дмитрієвій В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві

до

Приватного акціонерного товариства «Русанівка»

про

стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна податкова інспекція у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві (надалі – Позивач/ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві) з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Русанівка» (надалі – Відповідач/ПрАТ «Русанівка»), в якому просить суд:

Після усунення Позивачем недоліків, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.03.2015 р. було відкрито скорочене провадження в адміністративній справі та витребувано у Позивача та Відповідача необхідні документи.

Окружним адміністративним судом м. Києва було прийнято ухвалу №826/2299/15 від 31.03.2015 р. відповідно до якої суд перейшов до загального розгляду справи, у зв’язку із неможливістю розгляду справи в порядку скороченого провадження.

В судове засідання з’явився представник Позивача, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити їх з підстав викладених в адміністративному позові, зокрема зазначає, що згідно наданих на вимогу суду карток особових рахунків заборгованість Відповідача не переривалася.

Зважаючи на відсутність в судовому засіданні Відповідача та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідач не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням оскаржив його в судовому порядку.

Відповідно до абз.5 ч.18 ст.56 Податково кодексу України (надалі - ПК України) при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов’язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмову провадженні,- через п’ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, тобто суму заборгованості є узгодженою.

Так, згідно з корінця податкової вимоги №5398-25 від 13.10.2014 р. та поясненнями Позивача сума заборгованості виникла по податку на додану вартість.

Водночас, податкова вимога в адміністративному чи судовому порядку оскаржена не була. Сума заборгованості, визначена у такій податковій вимозі, Відповідачем також сплачена не була.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Так п.59.1 ст.59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Зокрема, п.59.4 ст.59 ПК України визначено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу, що існує на день погашення.

Крім того, відповідно до роз’яснень наданих Вищим адміністративним судом України інформаційним листом №1044/11/13-12 від 12.04.2012 р., якщо розмір податкового боргу збільшився після надсилання податкової вимоги, то податковий орган не повинен надсилати нову податкову вимогу незалежно від того, з якого саме податку збільшився податковий борг, - із того, що визначений у податковій вимозі, чи з іншого. При цьому заявник (Позивач) не повинен подавати суду доказів, що підтверджують надсилання повторних податковий вимог у разі, якщо податковий борг збільшився після надсилання податкової вимоги.

В п.95.1 та п.95.3 ст.95 ПК України визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Підпунктом 20.1.18 п.20.1 ст.20 ПК України, зафіксовано, що позивач має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Отже, з вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що стягнення контролюючим органом коштів з рахунків платника податків у банках є першочерговим заходом погашення податкового боргу такого платника.

Також суд звертає увагу, що відповідно до наданих Позивачем карток облікових рахунків (податку на додану вартість та податку на прибуток) податкова заборгованість з дати направлення вимоги Відповідачу до дати звернення до суду не переривалась.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки податковий борг ПрАТ «Русанівка» не сплачено та існує більше 60 днів з дати надсилання йому податкової вимоги, а також приймаючи до уваги наявність у Відповідача відкритих банківських рахунків, суд вважає за необхідне адміністративний позов про стягнення з розрахункових рахунків ПрАТ «Русанівка» податкового боргу у розмірі 1380033,48 грн. задовольнити.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями ст.ст.2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд - ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва до Приватного акціонерного товариства «Русанівка» задовольнити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя Б. В. Санін