Справа № 803/754/15-а
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Справа № 803/754/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ковельська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області звернулася з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті єдиного податку в сумі 1621,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, відповідач з 23.07.2013 року була зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. 25.07.2013 року відповідачем була подана заява про застосування спрощеної системи оподаткування, внаслідок чого ОСОБА_1 у період 2013-2014 роках була платником єдиного податку другої групи.

Статтею 291 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 цього кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Рішенням Ковельської міської ради № 17/18 від 29.12.2011 року із змінами внесеними рішенням № 25/6 від 26.06.2012 року, встановлено розмір ставок єдиного податку для платників першої і другої груп. Відповідно до ст.6 ПК України платники податків повинні сплачувати податки та збори в строки та розмірах, встановлених ПК України.

З 14.08.2014 року відповідач припинила підприємницьку діяльність за власним бажанням, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проте не подала заяву про відмову від спрощеної системи оподаткування, внаслідок чого у відповідності до вимог п.295.8 ст. 298 ПК України протягом 2014 року їй нараховувались податкові зобов'язання із сплати єдиного податку. Станом на 01.01.2015 року у відповідача існує заборгованість із сплати єдиного податку в розмірі 1451,74 грн.

Також Ковельською ОДПІ 13.01.2015 року було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності подання податкової декларації платника єдиного податку за 2013 рік, за результатами якої було встановлено порушення строків подання декларації відповідачем та складено акт від 13.01.2015 року №8/03-06-17-НОМЕР_1. На підставі акту перевірки Ковельською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № від 04.03.2015 року, яким до відповідача застосовано штрафну санкцію в розмірі 170 грн., яка на час подання позову залишається несплаченою.

Вказане податкове повідомлення-рішення відповідачем в судовому чи адміністративному порядку не оскаржувалося.

У відповідності до ст.59 ПК України відповідачу було надіслано податкову вимогу від 11.12.2014 року № 213-25.

З вищенаведених підстав позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 1621,74 грн. до місцевого бюджету міста Ковель.

В судове засідання представник позивача не прибув, проте подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не прибула з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Будь-яких заперечень з приводу заявленого позову на момент розгляду справи відповідачем не подано.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове засідання особи, які беруть участь у справі, не прибули, хоча сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, при цьому, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, тому за відсутності перешкод для розгляду справи суд приходить до висновку, що судовий розгляд справи необхідно здійснювати в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 23 липня 2013 року була зареєстрована як фізична-особа підприємець, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.5-6).

25.07.2013 року ОСОБА_1 подала заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, і, як наслідок, була протягом 2013 та 2014 років платником єдиного податку, що підтверджується заявою про застосування спрощеної системи оподаткування та корінцем свідоцтва про реєстрацію платником єдиного податку (а.с.7-8).

Пунктом 293.2 ст.293 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць.

Рішенням Ковельської міської ради № 17/18 від 29.12.2011 року, із змінами внесеними рішенням № 25/6 від 26.06.2012 року, встановлено розмір ставок єдиного податку для платників першої і другої груп.

Пунктами 295.1, 295.2 ст.295 ПК України визначено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну.

Згідно з п.295.8 ПК України у разі припинення платником єдиного податку провадження господарської діяльності податкові зобов'язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому до контролюючого органу подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з припиненням провадження господарської діяльності.

З 14.08.2014 відповідач припинила підприємницьку діяльність за власним бажанням, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 6).

Заяви про відмову від спрощеної системи у зв'язку із припиненням провадження господарської діяльності відповідачем подано не було, внаслідок чого у відповідності до вимог п.295.8 ст. 298 ПК України протягом 2014 року нараховувались податкові зобов'язання із сплати єдиного податку, які станом на 01.01.2015 року становлять 1451,74 гривні.

На даний час заборгованість по сплаті єдиного податку відповідачем не сплачена.

Ковельською ОДПІ проведено позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності подання податкової декларації платника єдиного податку ФОП за 2013 рік, за результатами якої складено акт № 8/03-06-17-НОМЕР_1 від 13.01.2015 року.

Даним актом констатовано порушення ОСОБА_1 п.п.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176 ПК України, а саме несвоєчасність подання податкової декларації платника єдиного податку. Граничний строк подання 10.02.2014 року, а подана 05.06.2014 року.

На підставі даного акту Ковельською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № від 04.03.2015 року, яким до відповідача застосовано штрафну санкцію в розмірі 170 грн.

Згідно з п.57.3 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно із пунктом 14.1.175. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як слідує з матеріалів справи, за відповідачем рахується податковий борг по сплаті єдиного податку в розмірі 1621,74 грн.

Зокрема, він виник у зв'язку з несплатою нарахованих податкових зобов'язань із єдиного податку за 2014 рік у загальному розмірі 1451,74 грн. та застосованої податковим органом штрафної санкції в розмірі 170 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення № 2 від 04.03.2015 року за несвоєчасну подачу податкової декларації платника єдиного податку.

Податкове повідомлення-рішення не оскаржувались відповідачем ні в адміністративному, ні у судовому порядку, а отже грошові зобов'язання набули статусу узгоджених.

Таким чином, узгоджені грошові зобов'язання ОСОБА_1 з єдиного податку у розмірі 1621,74 грн. є податковим боргом.

Про наявність за відповідачем податкового боргу в загальній сумі 1621,74 грн. свідчить розрахунок боргу по платежах до бюджету (а.с. 4) та зворотній бік облікової картки платника податків (а.с. 9-10).

Доказів сплати вищезазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Відповідно до вимог пункту 59.1. статті 59 ПК України позивач, суб'єкт владних повноважень, вживав заходів погашення заборгованості шляхом направлення відповідачу податкової вимоги від 11 грудня 2014 року №213-25 форми "Ф", однак вказані заходи не призвели до сплати боргу (а.с. 15). Дана податкова вимога платником податків у визначеному законом порядку не оскаржена та недійсною не визнана.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до п.10.1.2. ст.10 ПК України єдиний податок відноситься до місцевих видів податків, та згідно п.295.4 ПК України сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси.

Оскільки матеріалами справи підтверджена наявність у ОСОБА_1 узгодженого податкового боргу у розмірі 1621,74 грн. і на день розгляду справи доказів сплати боргу суду не надано, тому суд дійшов висновку, що вимоги Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області є обґрунтованими і позов таким, що підлягає задоволенню, а зазначена сума має бути стягнута із відповідача на користь місцевого бюджету міста Ковеля Волинської області.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 128, 158, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь місцевого бюджету міста Ковель податковий борг з єдиного податку у розмірі 1621,74 грн. (одна тисяча шістсот двадцять одна гривня сімдесят чотири копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк