Справа № 2а/0470/14688/12
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2013-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2013 р. Справа № 2а/0470/14688/12

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Парненко В.С.

при секретарі судового засідання Орлові О.В.,

за участю:

прокурор Каюк М.С.

представник третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Прокурора м.Дніпропетровська до Дніпропетровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпропетровської міської ради, про скасування рішення Дніпропетровської міської ради від 06 червня 2010 року «Про балансову належність міських кладовищ»,

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2012 року Прокурор м.Дніпропетровська (надалі Прокурор) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської міської ради про скасування рішення Дніпропетровської міської ради від 06 червня 2010 року «Про балансову належність міських кладовищ».

Позовні вимоги прокурор обґрунтував тим, що комунальне підприємство Дніпропетровської міської ради «Ритуальна служба» не може бути балансоутримувачем міських кладовищ, а органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у даних відносинах, є районні у місті Дніпропетровську ради.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2012 до участі у даній адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпропетровської міської ради.

Прокурор в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник третьої особи в судове засідання зявився, проти задоволення позовних вимог заперечував, надав заперечення на адміністративний позов, в якому зазначив, що оскаржуване рішення було прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 8 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції створюють ритуальні служби.

Згідно ч. 6 статті 8 «Про поховання та похоронну справу» для організації (утворення), будівництва, утримання в належному стані та охорони місць поховання сільські, селищні, міські ради можуть створювати спеціалізовані комунальні підприємства.

У відповідності до статті 9 Закону України «Про поховання і похоронну справу» ритуальні служби - спеціалізовані комунальні підприємства, що створюються органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом, з метою здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг, передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, передбаченим пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону.

Судом встановлено, що КП «Ритуальна служба» Дніпропетровської міської ради створено і діє у відповідності до статті 9 Закону України «Про поховання і похоронну справу» Дніпропетровською міською радою згідно рішення від 24.12.2003р. №30/14 як спеціалізоване комунальне підприємство. Основною метою діяльності є здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг, передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг та реалізації предметів ритуальної належності.

18.02.2004 Дніпропетровська міська рада прийняла рішення № 18/15 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», відповідно до п.8 розділу 6 додатку 3 якого виконавчі органи районних у місті рад забезпечують утримання у належному стані кладовищ, інших місць поховання та їх охорону.

Таким чином, даним рішенням повноваження щодо утримання у належному стані кладовищ, інших місць поховання делеговано районним у місті Дніпропетровську радам.

У відповідності до рішення Дніпропетровської міської ради № 4 663 від 07.11.2005р. на баланс КП «Ритуальна служба» було передано 7 кладовищ. Цим же рішенням продовжено функціонування кладовища по вул. Григорія Сковороди і по вул. Туркменській у м. Дніпропетровську (нова ділянка), зазначені кладовища підпорядковані спеціалізованому комунальному підприємству ритуальної служби. Також визначено, що відкритими для поховання є кладовища Новоігренське і Краснопільське, частково закритими - ще 5 кладовищ та закритими - 21 кладовище згідно додатку до рішення.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 06.06.2010 року №33/61 «Про балансову належність міських кладовищ» балонсоутримувачем міських кладовищ згідно з переліком та виконавцем ритуальних послуг визначено Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпропетровської міської ради в установленому законом порядку.

20.07.2012 року прокурором міста Дніпропетровська було винесено протест за №63/2153 вих12 на рішення Дніпропетровської міської ради від 06.06.2010 року №33/61 «Про балансову належність міських кладовищ», в якому було викладено вимогу прокурора про скасування рішення міської ради від 06.06.2010 року №33/61 «Про балансову належність міських кладовищ».

Розгляд даного протесту прокурора було призначено Дніпропетровською міською радою на 14 листопада 2012 року.

За результатами розгляду протесту Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення від 14.11.2012 № 57/28 «Про протест прокурора міста від 20.07.2012 року №63/2153 вих 12 на рішення міської рада від 06.10.2010 № 33/61», яким протест прокурора відхилено.

Статтею 121 Конституції України на прокурора покладено представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадаах, визначених законом.

Представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді згідно ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Однією із форм представництва є звернення до суду з позовом про визнання незаконними правових актів чи рішень органів і посадових осіб.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищою адміністративного суду України № 2 від 06.03.08 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у разі відхилення або ухилення від розгляду протесту прокурор може звернутись із заявою до суду про визнання акта незаконним. У цьому випадку прокурор у адміністративній справі може бути позивачем і не повинен визначати орган чи особу, в інтересах якої він звертається добуду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, прокурор м.Дніпропетровська звернувся до окружного адміністративного суду із заявою про визнання рішення Дніпропетровської міської ради від 06.06.2010 року №33/61 «Про балансову належність міських кладовищ» незаконним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 19 Констшуції України встановлено, що органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та успосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

У відповідності з ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Згідно з пп. 11 п. "а" ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання міських рад належать повноваження щодо забезпечення утримання в належному стані кладовищ, інших місць поховання та їх охорони.

Ст. 30 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що утримання кладовищ забезпечується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету.

Так, статтею 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що районні у містах ради та їх виконавчі органи здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об'єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах, а також здійснюють інші повноваження, передбачені Законом, в обсягах і межах, що визначаються міськими радами.

Обсяг і межі повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами за узгодженням з районними у містах радами з урахуванням загальноміських інтересів та колективних потреб територіальних громад районів у містах.

Визначений міськими радами обсяг повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів не може змінюватися міською радою без згоди відповідної районної у місті ради протягом даного скликання.

Судом встановлено, що п.8 Розділу 6 Додатку 3 «Обсяг і межі повноважень виконавчих органів районних у місті рад» до рішення Дніпропетровської міської ради «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» № 18/15 від 18.02.2004 повноваження щодо утримання у належному стані кладовищ, інших місць поховання делеговано районним у місті Дніпропетровську радам.

Суд критично ставиться до посилання представника третьої особи на те, що у зв'язку із прийняттям Дніпропетровською міською радою рішень №33/61 від 06.10.2010р. і № 4663 від 07.11.2005р., п.8 Розділу 6 Додатку 3 «Обсяг і межі повноважень виконавчих органів районних у місті рад» до рішення Дніпропетровської міської ради від 18.02.2004 № 18/15 втратив чинність, оскільки міська рада вправі як наділяти певними повноваженнями районні у місті ради, так скасовувати ці повноваження, з огляду на наступне.

Право на скасування власних рішень дійсно підтверджено Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 5 9 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) N 7-рп/2009 від 16.04.2009р. Так згідно п.4 мотивувальної частини Рішення, «системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавдем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Це узгоджується із правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у Рішенні від 3 жовтня 1997 року N 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не визначено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше (абзац п'ятий пункту 3 мотивувальної частини вказаного Рішення).

Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України».

Однак, представником третьої особи не надано жодних доказів на підтвердження обставини щодо скасування або внесення змін до п.8 Розділу 6 Додатку 3 «Обсяг і межі повноважень виконавчих органів районних у місті рад» до рішення Дніпропетровської міської ради від 18.02.2004 № 18/15 будь-яким актом Дніпропетровської міської ради, який містить пряме застереження на зазначені обставини.

Крім того, відповідно до ст. 23 Закону України «Про поховання та похоронну справу» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад забезпечують планування та впорядкування території місць поховання згідно з генеральними планами забудови відповідних населених пунктів та іншої містобудівної документації з дотриманням обов'язкових містобудівних, екологічних та санітарно-гігієнічних вимог.

Для розміщення місця поховання рішенням уповноваженого органу в установленому законом порядку відповідному спеціалізованому комунальному підприємству, установі, організації в постійне користування надається земельна ділянка.

Відповідно до інформації, наданої Управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, станом на 02.04.2012 рік право власності або право користування земельними ділянками по фактичному розміщенню кладовищ, зазначених в додатку до рішення міської ради від 06.10.10. № 33/61 не зареєстровано.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог Прокурора м.Дніпропетровська до Дніпропетровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпропетровської міської ради, про скасування рішення Дніпропетровської міської ради від 06 червня 2010 року «Про балансову належність міських кладовищ».

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Прокурора м.Дніпропетровська до Дніпропетровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпропетровської міської ради, про скасування рішення Дніпропетровської міської ради від 06 червня 2010 року «Про балансову належність міських кладовищ» задовольнити.

Скасувати рішення Дніпропетровської міської ради від 06 червня 2010 року «Про балансову належність міських кладовищ».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Постанова в повному обсязі виготовлена 01.02.2013 року.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Постанова не набрала законної сили 01.02.2013

Суддя ОСОБА_2

ОСОБА_3