Справа № 826/2180/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

08 травня 2015 року 08:10 справа №826/2180/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Менеджмент Груп"
доДержавної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Офіс Менеджмент Груп" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Офіс Менеджмент Груп") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Оболонському районі), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30 січня 2015 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/2180/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 16 березня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідач до суду не прибув, у зв'язку із чим на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Оболонському районі від 30 січня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України ТОВ "Офіс Менеджмент Груп" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1 617 570,00 грн., у тому числі за основним платежем на 1 078 380,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 539 190,00 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта від 30 грудня 2014 року №1452/26-54-22-04-07/39096973 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Офіс Менеджмент Груп", код за з питання дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Прод-Ресурс", код за та ПП "Пром-Тех-Снаб", код за за період з 01.08.2014р. по 31.08.2014р." (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем зокрема пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України та статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що призвело до заниження податку на додану вартість за серпень 2014 року на суму 1 078 380,00 грн.

Зазначені порушення в акті перевірки обґрунтовано неправомірним віднесенням до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість по відносинам із ТОВ "Прод-Ресурс" та ПП "Пром-Тех-Снаб", у зв'язку із наступним: 1) згідно АІС "Податковий блок" у позивача наявна розбіжність з ТОВ "Прод-Ресурс" між задекларованою сумою податкового кредиту та сумою податкових зобов'язань, задекларованих контрагентом-постачальником у зв'язку із складенням ДПІ у Печерському районі акта про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Прод-Ресурс"; за даними вказаного акта про неможливість проведення зустрічної звірки встановлено відсутність у підприємства майна та інших матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності, маніпулювання податковою звітністю, не надання первинної документації та порушення норм Податкового кодексу України в частині відображення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість; 2) позивачем не надано до перевірки документального підтвердження здійснення господарських операцій та документального підтвердження обґрунтування необхідності в отриманні робіт та послуг, та збільшення у зв'язку із цим доходів підприємства; 3) відповідно до реєстру отриманих та виданих податкових накладних ТОВ "Прод-Ресурс" за серпень 2014 року суми податку на додану вартість в податкових накладних, отриманих від постачальників не перевищують 10 000,00 грн., чим підприємства ухиляються від реєстрації податкових накладних, а тому встановити номенклатуру товарів/послуг не є можливим.

У зв'язку із наведеними обставинами відповідач дійшов висновку про відсутність реального факту здійснення господарських операцій та відсутність ланцюгу постачання товарів/послуг від ТОВ "Офіс Менеджмент Груп" до ТОВ "Прод-Ресурс" та ПП "Пром-Тех-Снаб".

Позивач не погоджується висновками акта перевірки та прийнятим на їх підставі податковим повідомленням-рішенням, мотивуючи позовні вимоги наступним: постачальники на момент здійснення господарських операцій були зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість; господарські операції є реальними та підтверджені належним чином оформленими первинними документами і податковими накладними, а ТОВ "Офіс Менеджмент Груп" дотримано необхідні умови для віднесення до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість.

Доводи відповідача, викладені в письмовому запереченні проти позову, повністю співпадають з висновками акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає обґрунтованими позовні вимоги ТОВ "Офіс Менеджмент Груп", виходячи з наступних мотивів.

Згідно позиції Вищого адміністративного суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ТОВ "Офіс Менеджмент Груп" та його контрагентами - ТОВ "Прод-Ресурс" та ПП "Пром-Тех-Снаб"; мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Матеріали справи підтверджують, що між ТОВ "Офіс Менеджмент Груп" (замовник) та ТОВ "Прод-Ресурс" (виконавець) укладено договір №3 комплексного рекламно-маркетингового обслуговування від 30 квітня 2014 року, відповідно до якого виконавець на свій ризик зобов'язується виконати роботи із виготовлення зовнішньої реклами та відповідних їй рекламних засобів (тимчасових або стаціонарних конструкцій), а також із розміщення реклами, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно з додатком №4 до договору від 30 квітня 2014 року, актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) та звітами щодо виготовлення та розміщення реклами, протягом серпня 2014 року виконавець надав управлінські послуги з організації рекламної компанії, виготовлення відеоролику та розповсюдження його на радіо (радіостанції Бізнес радіо, 93,8 FM; Хіт FM, 96,4 FM; Ретро FM, 92,4 FM; Радіо Релакс, 101,5 FM та інші), виготовлення та розміщення реклами на метролайтах, виготовлення та розміщення реклами на тролах в торгово-офісному центрі міста Києва, виготовлення та розміщення реклами на розтяжках та на біг-бордах, виготовлення і розміщення рекламного аудіовізуального ролика на плазмових панелях в торгових центрах стосовно об'єктів реклами - бізнес-центру "Форум Парк Плаза" по просп. Московському, 9 у місті Києві та офісно-складського комплексу "Форум Лагерхауз" по вул. Червонопрапорна, 34 та просп. Московському, 9 у місті Києві.

ТОВ "Прод-Ресурс" виписало позивачу податкові накладні, датовані серпнем 2014 року, на загальну суму 6 428 723,80 грн., у тому числі податок на додану вартість - 1 071 454,00 грн.

Між ТОВ "Офіс Менеджмент Груп" (замовник) та ПП "Пром-Тех-Снаб" (виконавець) укладено договір від 15 травня 2014 року №15-05-2014-001, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання вчасно та якісно встановити на об'єкті замовника погоджену сторонами систему кондиціювання, а замовник зобов'язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх вартість. Для виконання покладених зобов'язань виконавець, зокрема: проводить обстеження об'єктів замовника по просп. Московському, 9; проводить прив'язку до місця встановлення та розрахунок потужності системи кондиціювання; проводить технічні консультації щодо вибору системи кондиціювання; поставляє та монтує системи кондиціювання.

Згідно з додатками до вказаного договору та актами здачі-прийняття робіт (послуг) протягом серпня 2014 року ПП "Пром-Тех-Снаб" поставило обладнання для систем кондиціювання (кондиціонер, кабель, вентилятор тощо) та виконало роботи з монтажу, ремонту та демонтажу систем кондиціювання, пусконалагоджувальні роботи, здійснило дозаправку кондиціонерів на об'єкті замовника по просп. Московському, 9 у місті Києві.

Виконавець виписав позивачу податкові накладні на загальну суму 41 557,48 грн., у тому числі податок на додану вартість - 6 926,25 грн.

За виконані роботи позивач перерахував на розрахункові рахунки постачальників грошові кошти, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару/послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Як вбачається з обставин справи, позивач у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року відобразив, зокрема, суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Прод-Ресурс" та ПП "Пром-Тех-Снаб" у зв'язку із придбанням робіт та послуг у розмірі 1 078 380,00 грн.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження податковими накладними або оформлення з порушенням вимог чи не підтвердження митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6 статті 198).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача - ТОВ "Прод-Ресурс" та ПП "Пром-Тех-Снаб", були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку робіт і послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Вирішуючи питання про реальність операцій з придбання робіт і питання використання їх у власній господарській діяльності позивача, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що ТОВ "Офіс Менеджмент Груп" здійснює діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного та орендованого нерухомого майна, у тому числі надає в оренду площі в мережі бізнес-центрів Management Group (бізнес-центр "Форум Парк Плаза" по просп. Московському, 9, офісно-складський комплекс "Форум Лагерхауз" по вул. Червонопрапорна, 34), про що можна дізнатись, зокрема за посиланням http://fmg.com.ua/istoriya/.

Як підтверджують матеріали справи, приміщення в будівлях по просп. Московському, 9 та по вул. Червонопрапорна, 34 у місті Києві ТОВ "Офіс Менеджмент Груп" орендує у ПАТ "Кияни" та ТОВ "Господарник" на підставі договорів оренди від 01 травня 2014 року №Д559 та від 01 травня 2014 року №ОТ 1068.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку, що рекламні послуги, замовлені у ТОВ "Прод-Ресурс", придбавались позивачем з метою підвищення обізнаності потенційних суборендарів щодо послуг суборенди площ офісів та складів і популяризації бізнес-центрів "Форум"; послуги по встановленню системи кондиціювання, виконані ПП "Пром-Тех-Снаб", замовлялись для утримання та обслуговування будівель та створення належних умов для суборендарів.

На підтвердження реальності господарських операцій та мети придбання робіт і послуг для провадження господарської діяльності позивач надав до суду наступні докази: копії господарських договорів по наданню послуг та виконанню робіт та додаткові до них; копії актів здачі-прийняття робіт (послуг) та податкових накладних; платіжні доручення про оплату виконаних робіт/наданих послуг; копії звітів щодо виготовлення та розміщення реклами; розроблені макети реклами; фотознімки розміщених рекламних засобі; диск з рекламним відеороликом щодо рекламування бізнес-центрів "Форум"; копії договорі та актів прийому-передачі нерухомого майна в оренду.

Наведене підтверджує, що позивач придбавав у ТОВ "Прод-Ресурс" та ПП "Пром-Тех-Снаб" роботи та послуги з метою використання їх у власній господарській діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

При вирішенні даного спору суд враховує також вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ "Прод-Ресурс" та ПП "Пром-Тех-Снаб" були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

Суд не приймає до уваги висновки акта перевірки про наявність розбіжностей в АІС "Податковий блок" між задекларованою сумою податкового кредиту та сумою податкових зобов'язань, задекларованих контрагентами-постачальниками, та посилання на акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Прод-Ресурс", оскільки ймовірні порушення постачальниками правил оподаткування не позбавляють права добросовісного покупця на віднесення до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість.

Посилання відповідача на реєстри отриманих та виданих податкових накладних ТОВ "Прод-Ресурс" за серпень 2014 року та складення/отримання ним податкових накладних на суми, що не перевищують 10 000,00 грн., є безпідставними, оскільки не стосуються спірних правовідносин.

Не підтвердженими виявились також висновки акта перевірки про не надання позивачем до перевірки документального підтвердження здійснення господарських операцій, так як факт не надання чи відмови у наданні таких документів не зафіксований, а в матеріалах справи наявні всі необхідні підтверджуючі документи по спірним господарським операціям.

Враховуючи викладене, беручи до уваги придбання робіт з метою провадження господарської діяльності, висновки акта перевірки про порушення норм Податкового кодексу України в частині формування податкового кредиту нормативно та документально не підтверджуються, а збільшення позивачу податку на додану вартість є протиправним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Оболонському районі від 30 січня 2015 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Оболонському районі не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Офіс Менеджмент Груп" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Менеджмент Груп" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 30 січня 2015 року №.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Менеджмент Груп" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко