Справа № 826/18788/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі за участю: представників позивача представника третьої особиБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Приходько К.М. Старікова Є.О., Єрмолової О.Г. Каменського Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до Державної виконавчої служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр торгівлі» про визнання незаконними та скасування постанови ВП № 33599767 від 18.10.2013 та акту опису та арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної виконавчої служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр торгівлі» в якому просило скасувати постанову від 18.10.2013 у виконавчому провадженні № 33599767, визнати недійсним акт опису й арешту майна серії АА № 045674 складеного у вказаному виконавчому провадженні.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду м. Києва від 24 січня 2012 року, зміненого постановою Київського апеляційного господарського суду від 12 березня 2012 року, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр торгівлі» (далі по тексту - ТОВ «Міжнародний центр торгівлі») на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (03087. м. Київ. вул. Єреванська, 1; ) 855 607 (вісімсот п'ятдесят п'ять тисяч шістсот сім) доларів США - строкова заборгованість по кредиту, 117 439 (сто сімнадцять тисяч чотириста тридцять дев'ять) доларів США - прострочена заборгованість по кредиту, 295 172,21 (двісті дев'яносто п'ять тисяч сто сімдесят два) доларів США - строкова заборгованість по процентах, 5 928,37 (п'ять тисяч дев'ятсот двадцять вісім) доларів США - строкова заборгованість по процентах, 17 894 (сімнадцять тисяч вісімсот дев'яносто чотири) доларів США - прострочена заборгованість по процентах, 44 094 (сорок чотири тисячі дев'яносто чотири) грн. 42 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 7 333 (сім тисяч триста тридцять три) грн. 68 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 25 500 (двадцяті, п'ять тисяч п'ятсот) грн. витрат по сплаті державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вищевказаних судових рішень, Господарським судом м. Києва 27 березня 2012 року було видано судовий наказ № 27/217 «Про примусове виконання рішення та постанови», яким серед іншого розстрочено виконання рішення Господарського суду м. Києва від 05 грудня 2011 року по справі № 27/217 до червня 2015 року включно з оплатою частинами суми заборгованості згідно визначеного графіку.

На підставі судового наказу, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. 10 липня 2012 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №33599767 та надано строк для добровільного виконання рішення суду протягом семи днів з моменту винесення постанови.

28 лютого 2013 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. було проведено опис та арешт майна боржника, за результатами якого складено акт опису й арешту майна серії АА № 045674.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. від 11 березня 2013 року призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

За умовами пункту 2 даної постанови ТОВ «Оціночна компанія «ВЕГА» в особі Макогона В.В. зобов'язувалося надати письмовий висновок та звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості майна, зазначеного в акті опису та арешту майна від 28.02.2013р. серії АА № 045674.

14 червня 2013 року на адресу позивача надійшло повідомлення Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України разом з копією висновку ТОВ «Оціночна компанія «ВЕГА» від 23.04.2013 з незалежної оцінки частини майна (конструктивних елементів підіймальних споруд) ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» в кількості 1 040 шт., в якому оцінювач ТОВ «Оціночна компанія «ВЕГА» Ковтюх Н.П. визначив ринкову вартість даного майна в сумі 4 902 000,00 грн.

На думку позивача, дані акта опису й арешту майна від 28.02.2013 серії АА №045674 є сфальсифікованими та не відповідають дійсності, оскільки вартість майна є суттєво заниженою.

При цьому, позивач зазначає, що акт опису й арешту майна не містить даних про опис технічного стану описаного майна та ступеню його зносу, а також не містить інформації щодо якої саме будівельної техніки відносяться механізми (конструктивні елементи підіймальних споруд) в загальній кількості 2 664 шт., що були описані згідно з переліком майна та додатком до акта опису й арешту майна від 28.02.2013 серії АА № 045674.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, а також порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною 1 статті 11 Закону «Про виконавче провадження» встановлено обов'язок державного виконавця вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу вимог статті 17 Закону «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону, підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно з вимогами частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: - винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; - винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; - винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; - проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Дослідженням матеріалів справи колегією суддів було встановлено, що на балансі ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» перебуває майно (обладнання) згідно переліку обладнання та справедлива вартість основних засобів станом на 26.02.13 за підписом Генерального директора ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» Яремчука О.О. Дане обладнання було передано в заставу ПАТ АБ «Укргазбанк».

У зв'язку з невиконанням рішення суду у строк, визначений в постанові про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2012, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. 28 лютого 2013 року було проведено опис та арешт майна боржника та складено акт опису й арешту майна серії АА № 045674, до складу якого увійшло обладнання ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» (конструктивні елементи підіймальних споруд) в загальній кількості 2 664 шт.

Згідно з пунктами 5.6.1 та 5.6.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: - винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; - винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; - винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; - проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Арешт застосовується: - для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; - для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; - при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання, на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена боржником у начальника відповідного органу державної виконавчої служби або в суді в 10-денний строк.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5.6.6 Інструкції про проведення виконавчих дій, при проведенні виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника державний виконавець складає акт опису й арешту майна. Перший примірник акта опису й арешту майна складається з використанням бланка документів виконавчого провадження, для інших примірників використовуються бланки для копій документів виконавчого провадження.

Так, в своїх доводах позивач, зокрема, посилається на порушення відповідачем вимог пункту 4.2.1 Інструкції з організації примусового виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 в частині відсутності в акті опису й арешту майна відомостей про ступінь зносу обладнання (майна) ТОВ «Міжнародний центр торгівлі».

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802.

Згідно з п. 4.2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані:

а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

б) якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються державним виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

в) якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

г) прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

д) якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

е) зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Як було вірно зазначено судом першої інстанції, акт опису й арешту майна від 28.02.2013 серії АА № 045674 в повній мірі узгоджується з вимогами пункту 4.2.1 Інструкції з організації примусового виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, оскільки відображає перелік та найменування описаного виконавцем обладнання (майна) ТОВ «Міжнародний центр торгівлі», містить реквізити відповідальної за зберігання особи, її паспортні дані та місце проживання, відмітку про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що формальне порушення вимог Інструкції з організації примусового виконання судових рішень в частині не зазначення ступеня зносу описаного майна, не може в цілому свідчити про протиправність самого акту опису й оцінки майна та вказувати на протиправність оцінки арештованого майна.

Отже, колегією суддів не встановлено протиправності дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімової А.Н. при складанні нею акту опису й арешту майна від 28.02.2013 серії АА № 045674, а відтак підстав для його скасування не вбачається.

Щодо тверджень позивача про наявність факту фальсифікації даних акта опису й арешту майна від 28.02.2013 серії АА №045674, у зв'язку із суттєвим заниженням вартості майна ТОВ «Міжнародний центр торгівлі», колегія суддів зауважує, що в матеріалах даної справи міститься копія постанови прокурора прокуратури Оболонського району м. Києва від 18 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження № 00012879 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України за відсутністю складу кримінального правопорушення (т.2 а.с.227-229) та копія постанови слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві від 23 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0001025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (т.2 а.с.230-234).

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до вимог частини першої статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини четвертої статті 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Що стосується позову в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 18 жовтня 2013 року в межах виконавчого провадження № 33599767, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 6 цієї статті передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до керівництва органів державної виконавчої служби, якщо їх оскарження передбачено цим Законом.

Частина 8 цієї ж статті встановлює, що скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Отже, з аналізу вищенаведених норм випливає, що начальником ВДВС за результатами розгляду скарги, поданої у виконавчому провадженні на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, постанова повинна виноситись лише у випадках, коли можливість оскарження рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця прямо передбачена Законом України «Про виконавче провадження»; розгляд скарг на інші дії, рішення чи бездіяльність здійснюється начальником на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Як вбачається з матеріалів справи, 03 жовтня 2013 року позивачем було подано скаргу на дії державного виконавця у межах виконавчого провадження № 33599767, в якій позивач просив припинити порушувати вимоги Закону України «Про виконавче провадження»; винести постанову про визнання недійсними звітів щодо визначення ринкової вартості від 23.04.2013, від 18.07.2013 та рецензії на звіт від 17.06.2013; зобов'язати провести виконавчі дії з виявлення повного обсягу майна боржника.

Крім того, 15 жовтня 2013 року позивачем було подано скаргу на дії державного виконавця та на акт опису й арешту майна від 28.02.2013 серії АА № 045674, в якій позивач просив в порядку здійснення контролю за законністю виконавчого провадження визнати недійсним акт опису й арешту майна.

За результатами розгляду вищезазначених скарг, начальником Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову від 18.10.2013, якою відмовлено в задоволенні скарг Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» від 03.10.2013 та від 15.10.2013.

Аналізуючи зміст оскаржуваної постанови від 18.10.2013 в контексті дотримання відповідачем вимог чинного законодавства, колегія суддів зауважує, що начальником Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України об'єктивно здійснено розгляд скарг позивача з посиланням на обставини, що стали підставою для відмови у їх задоволенні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при розгляді скарг та винесенні оскаржуваної постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 08.05.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.