Справа № 807/2956/14
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 р. Справа № 876/94/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Виноградівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - начальник Виноградівського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатській області ОСОБА_2, про визнання протиправними дій та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Виноградівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - начальник Виноградівського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатській області ОСОБА_2, в якому просив визнати дії Виноградівського РВ Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих ним 04.09.2014 року документів, зазначених у Правилах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31.03.1995 року - неправомірними; зобов»язати Виноградівський РВ Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області повторно розглянути питання щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1) паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих ним 04.09.2014 року документів.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відмова Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області є неправомірною і така, що суперечить Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», Правилам оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено; визнано дії Виноградівського РВ Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих ним 04.09.2014 року документів зазначених Правилами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31.03.1995 року - протиправними; зобов»язано Виноградівський РВ Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області повторно розглянути питання щодо оформлення та видачі ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих ним 04.09.2014 року документів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області подано апеляційну скаргу на неї, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскарженою постановою надано оцінку діям відповідача без врахування постанов КМУ від 04.06.2007 року №795 та від 26.10.2011 року №1098, що очевидно є неправомірним, оскільки ці постанови є чинними на момент виникнення спірних правовідносин, а отже підлягають обов»язковому застосуванню у діяльності суб»єкта владних повноважень.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду справи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 04 вересня 2014 року позивач звернувся до Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Відповідно до цієї заяви позивачем було подано наступні документи: копію паспорта громадянина України; копію ідентифікаційного коду; дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см; належним чином заповнену заяву-анкету; квитанцію про сплату державного мита у розмірі 170 грн. Крім того, відповідно до цієї заяви, позивачем було надано оригінал паспорту громадянина України для огляду (а.с. 10). Вказану заяву разом з додатками до неї було отримано працівником відповідача ОСОБА_3, про що свідчить підпис такого на заяві.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, листом від 11 вересня 2014 року відповідач відмовив позивачеві в оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 14). Підставою для такої відмови стала несплата позивачем, відповідно до Постанов Кабінету Міністрів від 04 червня 2007 року № 795 та від 26 жовтня 2011 року № 1098, вартості послуги - 87,15 грн., вартості бланка - 120,00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки порядок оформлення та видачі паспортів визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» та Правилами, відповідач був позбавлений можливості вимагати у позивача будь-які інші документи (платежі), окрім тих, що зазначені у вказаному Законі та Правилах.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Законом України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в»їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок.

Статтею 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» передбачено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вищезазначеного Закону Кабінет Міністрів України постановою від 31.03.1995 року № 231 прийняв Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, пунктом 10 яких затверджено вичерпний перелік документів, необхідних для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Згідно зі ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 «Про державне мито» платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

До об»єктів справляння державного мита належить, зокрема, державне мито за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон або продовження строку його дії у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 170 гривень (статті 2, 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»).

У п. 27 розділу І Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4.06.2007 року №795 (далі - Перелік) визначений розмір плати за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що становить 87,15 гривень.

Таким чином, сплата встановленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов»язаних із вчиненням дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі, й вартість бланка). Тому відповідач не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача стосовно його вимог зі сплати вартості бланка паспорта у зв»язку з тим, що в Порядку, на який він посилався, як на обґрунтування їх правомірності, не встановлений розмір такої оплати, не передбачають його і Правила. При цьому відповідачем не надано доказів, які б підтвердили вартість бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про безпідставність вимог відповідача надати документи та сплатити платежі за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, не передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» та Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення - спеціальними правовими актами, що врегульовують дані правовідносини.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 3 грудня 2013 року, яка відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов»язковою для застосування судами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, суперечать обставинам справи і Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України».

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у справі №807/2956/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький