Справа № 162/89/15-а,2-а/162/817/2015
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Справа № 876/3856/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г.,Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 03.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача, в якому просила визнати протиправними дії та зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату їй пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-XII) за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років роботи за період в межах строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що він віднесений до 3-ої категорії постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС.

Згідно із ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII позивач має право на пенсію в повному розмірі, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 03.02.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії пенсійного органу та зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу з 14.07.2014 року відповідно до вимог ч.2 ст. 56 Закону №796-XII із збільшенням пенсії на 1 відсоток за кожний рік роботи понад встановлений стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

Не погоджуючись з даною постановою суду, управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, тому розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі документальними доказами у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком, відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) із зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону №796-XII.

Статтею 15 Закону №1788-XII визначено, що громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, що встановлюються або цим Законом або законом, який регулює особливості статусу таких громадян.

Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1788-XII або спеціальним Законом №796-XII.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що позивач обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені загальним Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), що підтверджується матеріалами справи.

За змістом п.13 Прикінцевих положень Закону №1058-IV якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону №796-XII та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.

Згідно ч.2 ст.56 Закону №796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Однак, дана норма закону поширюється лише на призначення пенсії на підставі Закону №796-XII.

Враховуючи те, що саме за вибором позивача призначено пенсію відповідно до вимог Законів №1788-XII, №1058-IV, колегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо перерахунку та виплати пенсії за стажем роботи згідно ч.2 ст.56 Закону №796-XII є безпідставними.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Відтак, на неспростовне переконання колегії суддів постановлене рішення суду першої інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області задовольнити.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 03.02.2015 року у справі №162/89/15-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П.Сапіга

Судді Н.Г.Левицька

Р.Б.Хобор