Справа № 804/11032/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"14" квітня 2015 р. справа № 804/11032/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 р. у справі № 804/11032/14

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

В липні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 26.06.2014 р. №9758-15, №9759-15, №9760-15, якими визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 р. позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що відповідачем не доведено правомірність визначення розміру земельного податку та не взято до уваги, що в даному випадку визначення земельного податку виходячи з орієнтовних показників нормативної грошової оцінки земельних ділянок по місту Дніпропетровську не відповідає законодавчо встановленому порядку визначення розміру земельного податку, а також приписам ст.23 ПК України, відповідно до якої базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об'єкта оподаткування.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства. Апелянт зазначив, що позивач навіть не намагався звернутися з відповідним клопотанням до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, з метою одержання у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач є власником нежитлових приміщень:

1) відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 вересня 2006 року - 1/2 частина магазину продовольчих товарів - приміщення № 2 (два) поз.1-6, загальною площею 51,1 кв.м., ганок літ. а на першому поверсі житлового будинку літ.А-9, що знаходиться в АДРЕСА_1. Право власності на означене нерухоме майно зареєстровано КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 19.10.2006, реєстрацій номер 11821776;

2) відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 вересня 2006 року - 1/2 частина нежилого приміщення № 2 в житловому будинку літ.А-5 на першому поверсі поз.І, 1-3, загальною площею 48,2 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2. Право власності на означене нерухоме майно зареєстровано КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 19.10.2006, реєстрацій номер 8133033;

3) відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 вересня 2006 року - 1/2 частина нежилого приміщення №34 в житловому будинку літ.А-9 на першому поверсі поз. 1, 2, 17-21, загальною площею 64,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_3. Право власності на означене нерухоме майно зареєстровано КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 18.10.2006, реєстрацій номер 8646369.

26.06.2014 року ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області по відношенню до позивача було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення форми "Ф": № 9758-15, № 9759-15, № 9760-15, якими позивачу визначено грошові зобов'язання з земельного податку 444,02 грн. за земельну ділянку по АДРЕСА_1, 482,04 грн. за земельну ділянку по АДРЕСА_3 та 445,08 грн. за земельну ділянку по АДРЕСА_2 відповідно за період 2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність висновків відповідача, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отже, земельне законодавство пов'язує користування земельною ділянкою, яка не є вільною з правом власності на будівлю, споруду, яка знаходиться на цій земельній ділянці.

Пунктом 287.8 статті 287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивачем не проводилась нормативна грошова оцінка земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1, на яких знаходиться нерухоме майно, що належить йому на праві власності.

Розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок, якими користується позивач, відповідачем встановлено на підставі листа управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 02.07.2014 року №26/167 про надання інформації.

Зі змісту листа №26/167 від 02.07.2014 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок є фактично орієнтованою.

Відповідно до абз.2 п.286.1 ст.286 ПК України відповідні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно статті 5 Закону України "Про оцінку земель" № 1378-IV від 11.12.2003 року (далі - Закон № 1378-IV) нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку.

Відповідно до п.1 ст. 6 Закону № 1378-IV суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель є органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які здійснюють управління у сфері оцінки земель, а також юридичні та фізичні особи, заінтересовані у проведенні оцінки земельних ділянок.

Аналізуючи обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що лист управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області №26/167 від 02.07.2014 року не містить належних даних для визначення земельного податку виходячи з орієнтовних показників нормативної грошової оцінки земельних ділянок по місту Дніпропетровську.

Доводи апелянта про те, що позивачем не проводилась нормативна грошова оцінка земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1, на яких знаходиться нерухоме майно, що належить йому на праві власності, є безпідставними та не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки на власника вбудованого приміщення такий обов'язок не покладається.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що податковим органом, як суб'єктом владних повноважень, не надано та матеріали справи не містять належних доказів - даних державного земельного кадастру, що є підставою для нарахування земельного податку, на підтвердження обґрунтованості нарахування позивачу оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями грошового зобов'язання з земельного податку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність податкових повідомлень-рішень від 26.06.2014 року № 9758-15, №9759-15, №9760.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 р. у справі № 804/11032/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун