Справа № 0670/1036/12
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"24" вересня 2012 р. Справа № 0670/1036/12

ОСОБА_2 апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_3

при секретарі Кошиль О.Ю.

за участю представника відповідача:

розглянувши апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "08" травня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 особи - підприємця ОСОБА_5 до Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнанян протиправним та скасування рішення від 25.01.2012р. №18 ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до адміністративного суду з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25 січня 2012 року №18 про повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, використаних неправомірно (не за цільовим призначенням) та застосування фінансових санкцій. Позивач вважає оспорюване ним рішення незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм чинного законодавства.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.05.2012 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08.05.2012 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 04.05.2011 року між позивачем і ОСОБА_6 був укладений трудовий договір про виконання обов'язків бухгалтера за сумісництвом. Згідно умов трудового договору заробітна плата найманому працівнику ОСОБА_6 встановлена в розмірі 5000 грн. на місяць. Трудовий договір зареєстрований в Житомирському міському центрі зайнятості 11.05.2011 року. Згідно умов зазначеного договору, ОСОБА_6 за відпрацьований червень місяць 2011 року було нараховано і виплачено заробітну плату в розмірі 5000 грн. Зазначена сума заробітної плати по найманому працівнику позивача включена до звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України та сплачено податок.

Виконавчою дирекцією Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 11.01.2012 року по 12.01.2012 року проведено позапланову перевірку ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 по коштах фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. По результатам перевірки складено акт від 12.01.2012 року та встановлено використання страхових коштів з порушенням п.7 Порядку "Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням", затвердженого Постановою КМ України від 26.09.2001 року №1266 на суму 17925,12 грн. На підставі акту перевірки 25.01.2012 року відповідачем прийнято рішення №18 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яким зобов'язано позивача повернути 26887 грн. 68 коп., в т.ч. основний платіж - 17925,12 грн., фінансові санкції - 8962,56 грн.

Підставою для прийняття рішення про повернення коштів, згідно акту перевірки, стало те, що позивачем всупереч умовам трудового договору від 04.05.2011 року невірно нарахована заробітна плата ОСОБА_6 за червень 2011 року, тому було зроблено висновок про порушення позивачем п.7 Порядку "Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням", який встановлює, що середня заробітна плата (грошове забезпечення) застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати.

Відповідно до п.14 Порядку "Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням" середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати (оподатковуваного доходу, грошового забезпечення), з якої сплачувалися страхові внески: на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді - за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням (у частині призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності), і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, в частині призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності (крім розрахунку страхових виплат добровільно застрахованим особам) та для оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця.

Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст.21 КЗпПУ).

Згідно ст.202 ЦКУ правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою для недійсності правочину відповідно до ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Правові наслідки недійсності правочину в цілому або його частини визначені в ст.ст. 216, 217 ЦКУ.

Враховуючи те, що трудовий договір, укладений між позивачем і ОСОБА_6 є чинним, а його умови не суперечать вимогам чинного законодавства, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_6 обчислена шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати (оподатковуваного доходу, грошового забезпечення), з якої сплачувалися страхові внески: на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді - за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням, що по матеріалам перевірки Територіальної державної інспекції праці у Житомирській області з питань дотримання законодавства про працю в частині укладання та реєстрації трудового договору, встановлення посадового окладу працівниці ОСОБА_6, достовірності складання довідки-розрахунку на здійснення соціального страхування позивачем, 23.02.2012 року відмовлено в порушенні кримінальної справи стосовно позивача у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.ст. 172, 190, 366 КК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про протиправність рішення відповідача.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі є обґрунтованою та законною, а тому її слід залишити без змін, доводи ж відповідача є не переконливими, спростовуються наведеним вище та відповідно, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "08" травня 2012 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_7

ОСОБА_3

Повний текст Ухвали виготовлений "27" вересня 2012 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 особа- підприємець ОСОБА_5 вул.Яна Гамарника, 55,м.Житомир,10000

3- відповідачу ОСОБА_2 обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності м-н Перемоги,7,м.Житомир,10003