Справа № 804/9786/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2015 рокусправа № 804/9786/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 р.

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 р. у справі № 804/9786/14 у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивачем (Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1) подано апеляційну скаргу, згідно якої позивач просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, та прийняти нову постанову, якою визнати недійсним Рішення Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська № 101від 20.06.2014 року в частині застосування фінансової санкції у розмірі 43 469,14 грн. (сорок три тисячі чотириста шістдесят дев'ять гривень 14 коп.). Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі зазначає, що органи пенсійного фонду з 01.01.2011 року не вправі за порушення, вчинені до 01.01.2011 року, нараховувати штрафи та пеню, визначені статтею 106 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки передбачені відповідними нормами склади правопорушень та санкції втратили чинність, і їх застосування з 01.01.2011 року суперечить ст.58 Конституції України незважаючи на зміст пункту 7 Перехідних положень Закону України « Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. В порядку ст. 41 КАС України судове засідання не фіксується технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Відповідачем було проведено позапланову перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України за період з 01.12.2008 року по 31.12.2010 року, а також подання достовірних відомостей до органів Пенсійного фонду за період з 01.12.2008 року по 31.12.2010 року, про що було складено акт № 84 від 22 червня 2014 року.

Перевіркою пункту 6 акту перевірки виявлено порушення платником вимог пункту 4 частини 2 статті 17 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", п.9.3.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та зареєстрованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України 16.01.2004 за № 64/8663, а саме: неподання індивідуальних відомостей про застраховану особу за 2005,2009 роки до відділу обліку застрахованих осіб, граничний термін подання звітів: за 2005 рік до 01.04.2006; за 2009 рік до 01.04.2010.

Неподання розрахунку сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2009 рік, граничний термін подання розрахунку за 2009 рік - до 01.04.2010, та звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2010 рік, граничний термін подання звіту за 2010 рік - до 01.04.2011 року.

Також, судом були досліджені письмові докази, а саме: копія рішення від 20.06.2014 року за № 101, копія акту перевірки за № 84 від 20.06.2014 року, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серія НОМЕР_1.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 4 частини 2 статті 17 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом та згідно п.9.3.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та зареєстрованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України 16.01.2004 за № 64/8663 - Страхувальник зобов'язаний вести облік платежів до Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Колегія суддів апеляційної інстанції, не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно оскаржуваного Рішення № 101 від 20.06.2014р. Управління ПФ, фінансові санкції в розмірі 43 469,14грн. застосовуються «за неподання індивідуальних відомостей про застраховану особу у строки, визначені законодавством». (а.с. 14).

Згідно п.4 4.2 ст. 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне

пенсійне страхування», в редакції яка діяла до 08.07.2010р., встановлений обов'язок

страхувальника подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в

порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом. За невиконання такого

обов'язку ст. 106 цього ж Закону встановлювалася відповідальність у вигляді штрафу в

розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за

відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання

відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів

громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків

зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

01.01.2011 набрав чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на

загальнообов'язкове державне" N 2464-VI від 08.07.2010.

Відповідно до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 2464-YI

статті 17, 18, 19, частини 1 - 9 ст. 106 виключено із Закону України "Про

загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, яка діяла до 1 січня 2011 року, було передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами ПФУ, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу. Із набранням чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на

загальнообов'язкове державне" № 2464-VI наведена вище норма матеріального права була скасована (підпункт "й" пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону).

Водночас відповідно до абзацу 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне" № 2464-VI стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Проаналізувавши наведені норми права, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків, а відтак і накладені штрафні санкції, які виникли за період з квітня 2008 року по серпень 2011 року, мають бути стягнуті і після 1 січня 2011 року, оскільки зазначені заборгованість і штрафні санкції виникли в період дії пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 15 жовтня 2013 року у справі № 21-318а13.

Верховним судом України у Постанові від 01 липня 2014 року справа № 21-208а14 зазначено, що заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків, а відтак і накладені штрафні санкції, які виникли за період з квітня 2008 року по серпень 2011 року, мають бути стягнуті і після 1 січня 2011 року, оскільки зазначені заборгованість і штрафні санкції виникли в період дії пункту 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV.

Разом з тим, у Постанові від 01 липня 2014 року справа № 21-208а14 Верховним судом України зазначено, що відповідно до абзацу 2 частини 15 статті 106 Закону № 1058-IV фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються. У зв'язку з цим оскаржуване рішення управління ПФУ є протиправними та підлягає скасуванню.

Дана правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 01 липня 2014 року справа № 21-208а14.

Згідно матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 протягом періоду що перевірявся знаходилася на спрощеній системі оподаткування, що зазначено в Акті №84 від 20.06.2014 року (а.с. 7 зворотна сторона).

Отже, з урахуванням Постанови ВСУ від 01 липня 2014 року (справа № 21-208а14) та відповідно до абзацу 2 частини 15 статті 106 Закону № 1058-IV фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі обставин, то постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

В силу ч. 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Отже, на користь позивач слід присудити з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа) понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 182,70грн. (а.с. 2).

Керуючись ч. 1 ст . 94, п. 3 ч.1. ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення - скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська № 101 від 20.06.2014 року в частині застосування фінансової санкції у розмірі 43 469,14 грн.

Присудити з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа) понесені ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 182,70грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна