Справа № 2а-416/12/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2012-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2012 р. Справа № 2a-416/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.,

за участю секретаря Мельничука Є.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення за № від 03.11.2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2012 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську (далі по тексту відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення за № від 03.11.2011 року про збільшення суми грошового зобовязання з сплати податку з доходів фізичних осіб, що є субєктами підприємницької діяльності в розмірі 65 947, 57 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сума зобовязань донарахована податковим органом оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням на підставі помилкових висновків про відсутність підтвердження понесених витрат на оплату придбаної продукції в І-ІІІ кварталах 2010 року та визначення таких витрат для встановлення бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб за нормами у відсотках до валового доходу згідно додатку №6 до Інструкції Про прибутковий податок з громадян. Вважає понесені ним витрати на придбання продукції в І-ІІІ кварталах 2010 року в розмірі 1111240, 80 гривень підтвердженими.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання з розгляду даної адміністративної справи, правом подання письмових заперечень проти заявленого позову не скористався, свого представника для участі в розгляді справи не направив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що даний адміністративний позов підставний та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 11.06.2008 року рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради зареєстрований фізичною особою підприємцем, перебуває на обліку, як платник податків з 12.06.2008 року. В період з липня 2009 року до вересня 2010 року перебував на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності, був платником єдиного податку.

Оскільки позивач за наслідками господарської діяльності за період липня вересня 2010 року отримав виручку від реалізації товарів в розмірі більшому 500 000 гривень, то він з жовтня 2010 року - наступного звітного періоду (ІV квартал 2010 року) перейшов на загальну систему оподаткування обліку та звітності, подав декларацію за наслідками ІІ звітного кварталу та сплатив податок з доходів фізичних осіб за ставкою 15 відсотків з чистого доходу, обрахованого із суми перевищення отриманої виручки (а.с.47).

Відповідачем в період з 23.12.2010 року до 06.01.2011 року проведена планова виїзна комплексна документальна перевірка дотримання вимог законодавства про оподаткування позивача за період з 12.06.2008 року до 30.09.2010 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт за №100/17-3/НОМЕР_1 від 14.01.2011 року (а.с.10-18).

Відповідачем висновками вказаного акту визначено порушення позивачем підпункту 5.3.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», статтей 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в результаті чого встановлено заниження чистого доходу за І-ІІІ квартали 2010 року в сумі 439 650, 48 гривень.

Вказаний висновок в акті перевірки обґрунтовується тим, що за період січня вересня 2010 року позивачем отримано виручку від реалізації товарів в розмірі 1 186 361, 30 гривень, та за відсутності підтвердження понесених витрат на оплату придбаної продукції за вказаний період визначення таких витрат для встановлення бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб за нормами у розмірі 25 відсотків до валового доходу згідно додатку №6 до Інструкції Про прибутковий податок з громадян.

За наслідками розгляду вказаного акту та його висновків відповідачем винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення за № від 03.11.2011 року про збільшення суми грошового зобовязання позивачу з сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 65 947, 57 гривень (а.с.51).

Позивач оскаржував прийняте податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку та 12.01.2012 року рішенням Державної податкової служби України за №1091/0/10-2315 йому відмовлено в задоволенні повторної скарги (а.с.57-58).

Вирішуючи питання про правомірність визначення відповідачем оскаржуваним податковим повідомленнями-рішеннями розміру податкових зобовязань, суд зазначає, що до даних правовідносин підлягають застосуванню норми права, які були чинні на момент виникнення таких правовідносин та зазначає їх зміст у відповідних редакціях.

Згідно з пунктом 22.10 статті 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»(чинного на момент виникнення спірних правовідносин), Декрет Кабінету Міністрів України «Про прибуток податок з громадян»втратив чинність, крім розділу 6 у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, який застосовується з урахування положень п. 9.12 статті 9 цього Закону та діє до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 13 розділу 6 Декрету Кабінету Міністрів України за № 13-92 від 26.12.1992 року «Про прибутковий податок з громадян», оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо повязаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною ДПІ України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Пунктом 7.1 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»визначено, що ставка податку становить 15 відсотків від обєкта оподаткування.

Таким чином, Законом України «Про систему оподаткування»був встановлений податок з доходів фізичних осіб, який справляється в порядку передбаченому спеціальним Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до статті 13 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», до складу витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»визначено, що валові витрати виробництва та обігу це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Пунктом 5.2 статті 5 зазначеного закону встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.2 - 5.7 цієї статті.

Таким чином, законодавчо встановлено право платника податку при визначенні податкового зобовязання з доходу, зменшувати суму отриманого доходу у звітному податковому періоді на суму витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходів.

Фізична особа підприємець не є платником податку на прибуток, не має обовязку вести бухгалтерський облік, тому формує витрати тільки згідно з переліком статті 5 «Валові витрати»зазначеного Закону.

Положення статті 5 «Валові витрати»Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно з операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді безпосередньо отриманий дохід.

Як встановлено судом, позивач перебуваючи на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності в липні 2010 року придбав лісову продукцію (ягоди чорниці) у фізичних осіб підприємців на загальну суму 1 111 240, 80 гривень та здійснив продаж цієї продукції ТОВ «ОСОБА_3 Україна»за 1 186 361, 30 гривень.

Витрати позивача на закупівлю вказаної лісної продукції підтверджуються наданими суду накладними та товарними чеками (а.с.34-40, 68-71).

Крім того, суд встановлюючи фактичність проведених господарських операцій та їх звязок з господарською діяльністю позивача встановив, що у вказані періоди грошові кошти на закупівлю лісової продукції позивачем знімались з розрахункового рахунку (а.с.77-78), а грошові кошти за реалізацію цієї продукції перераховувалися позивачу покупцем на його розрахунковий рахунок (а.с.41-46).

Відсутність обовязку вести бухгалтерський облік і обовязку обліковувати основні засоби, що використовуються для ведення господарської діяльності підприємця фізичної особи не може бути перешкодою для включення до складу валових витрат сум грошових коштів сплачених за закупівлю продукції, що використовуються таким підприємцем при провадження господарської діяльності.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що позивач в період отримання вказаного доходу та понесення витрат на закупівлю продукції перебував на спрощеній системі оподаткування та звітності, та у відповідності до статті 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» за №727/98 від 03.07.1998 року був наділений правом не застосовувати електронно-касові апарати для розрахунків з споживачами.

Таким чином, висновок відповідача про відсутність підтвердження первинними документами витрачених сум згідно з операціями, за результатами або за участю яких у ІІІ кварталі 2010 року позивачем безпосередньо отриманий дохід не відповідає фактичним обставинам справи.

Як наслідок суд приходить до висновку про правомірність включення фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 до складу валових витрат за період з ІІІ кварталу 2010 року витрат на закупівлю лісової продукції в розмірі 1 111 240, 80 гривень.

За вказаних обставин, визначення податковим повідомленням рішенням за № від 03.11.2011 року зобовязань з сплати податку з доходів фізичних осіб в розмірі 65 947, 57 гривень є протиправним та таким, що підлягає до скасування, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за № від 03.11.2011 року про збільшення суми грошового зобовязання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 65 947, 57 гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 06.03.2012 року.