Справа № 1601/2а-2175/11 (6а/524/601/13)
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2015 р. м. Київ К/800/5499/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м.Кременчука Полтавської області про зобов'язання здійснити перерахунок, нарахування та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м.Кременчука Полтавської області на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року, постановлених за поданням державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області з поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення у даній справі.

Подання обґрунтовував тим, що 29 квітня 2013 року державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-2175 виданого 25 квітня 2013 року Автозаводським районним судом м.Кременчука Полтавської області про зобов'язання управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м.Кременчука Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період 2010 року з 14 червня по 14 лютого 2011 року відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням фактично виплачених сум.

Зазначив, що на виконання судового рішення управлінням Пенсійного фонду України Автозаводського району м.Кременчука Полтавської області проведено перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_1 розпорядженням № 149394/11 в розмірі 1347,90 грн, проте виплата вказаної суми пенсії не проведена у зв'язку із відсутністю відповідного фінансування з бюджету.

З таких підстав Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області просив змінити спосіб виконання судового рішення суду першої інстанції із зобов'язання управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м.Кременчука Полтавської області провести відповідні виплати за 2010 рік з 14 червня по 14 лютого 2011 року на стягнення з управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м.Кременчука Полтавської області проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1Д щодо підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за 2010 рік з 14 червня по 14 лютого 2011 року в сумі 1347,90 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2013 року подання державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області про зміну способу і порядку виконання судових рішень було задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2011 року у справі № 2а-2175 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м.Кременчука Полтавської області про перерахунок пенсії. Суд ухвалив стягнути з відповідача кошти здійсненого за рішенням суду перерахунку в сумі 1 347,90 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м.Кременчука Полтавської області залишено без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2013 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м.Кременчука Полтавської області, судами порушення норм чинного матеріального законодавства, що призвело до постановлення неправильних судових рішень, відповідач просить скасувати постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судових рішень.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до положень частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Тобто для відстрочення або розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення необхідно встановити конкретні обставини, які ускладнюють виконання судового рішення.

У даному випадку, як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, такими обставинами є відсутність коштів на рахунку боржника через відсутність відповідного бюджетного фінансування.

За наявності такої обставини як відсутність коштів на рахунку боржника за правилами частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати наступні заходи: відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Застосування кожного із зазначених заходів повинно бути судом у постановленому судовому рішенні відповідно мотивовано, тобто суд повинен обґрунтувати, чому у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку боржника підлягає застосуванню саме цей конкретний захід.

Проте у судових рішеннях судів попередніх інстанцій жодних обґрунтувань чи мотивів необхідності застосування такого заходу як зміна способу виконання судового рішення не приведено.

Посилаючись на положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру, унеможливлюють їх виконання.

Проте з таким висновком судів попередніх інстанцій не можливо погодитись.

У зазначеному Законі немає заборони виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, у резолютивній частині яких замість слів «стягнути» записано «зобов'язати виплатити». При наявності такої заборони законодавець в обов'язковому порядку у прикінцевих та перехідних положеннях Закону мав би передбачити рекомендацію судам привести свої рішення у відповідність з цим Законом шляхом зміни способу виконання судових рішень. Проте цього зроблено не було, а тому висновок судів попередніх інстанцій про те, що зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, якими не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру, унеможливлюють їх виконання, не можна визнати обґрунтованим.

Підстави для зміни способу виконання судового рішення відповідно до положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» могли би виникнути лише у випадку, коли після звернення стягувача за правилами частини другої статті 3 цього Закону до Державної казначейської служби України із заявою про виконання рішення суду йому було відмовлено з мотивів неможливості виконання судового рішення за нормами зазначеного Закону у зв'язку з невідповідністю формулювань резолютивної частини судового рішення вимогам цього Закону.

Проте судами попередніх інстанцій зазначених обставин не встановлено. Враховуючи викладене, законних підстав для зміни способу виконання судового рішення у даній справі немає.

Отже, виконання зазначеної постанови суду можливе, хоча й за певних умов, а тому підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції відсутні.

Крім цього, аналіз оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій свідчить про те, що суди, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінили її суть.

Відповідно до положень статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м.Кременчука Полтавської області задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року скасувати.

В задоволенні подання державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Кобилянський М.Г.

СУДДІ : Амєлін С.Є.

Стародуб О.П.