Справа № 872/12092/14
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило стягнути з Публічного акціонерного товариства “Дніпроважмаш” заборгованість по фактичним витратам на виплату і доставку пільгових пенсій. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що Публічне акціонерне товариство “Дніпроважмаш” має заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2 за липень 2014 року у сумі 235248,52грн. Відповідно до Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену суму пенсійних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У зв’язку з несплатою відповідачем заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком №2 за липень 2014 року, така заборгованість підлягає примусовому стягненню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство “Дніпроважмаш” звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не врахував доводи Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» щодо неправильності розрахунків фактичних витрат та виплату та доставку пенсій позивачем.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, Публічне акціонерне товариство "Дніпроважмаш" зареєстроване виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 16 липня 1993 року та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська як платник страхових внесків. Публічне акціонерне товариство “Дніпроважмаш” має заборгованість перед позивачем по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2 призначених відповідно до п. «б»-«з» Закону України «Про пенсійне забезпечення» за липень 2014 року на загальну суму 235248,52 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком і зазначає, що відповідно до абзацу 1 пункту 2 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Статтями 1,2 та 4 Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” передбачено покриття витрат на відшкодування і доставку пільгових пенсій та встановлено, зокрема, що суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності є платниками збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. “а”, “б”-“з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (чоловіки -60 років, жінки - 55 років) за ставкою збору 100 відсотків від вказаних витрат.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується до Пенсійного фонду України у порядку, визначеному законодавством України.

Порядок відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, регламентується Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003№ 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004за № 64/8663 .

Відповідно до п.6.4., 6.5, 6.8. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування розмір сум до відшкодування за поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” ,які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій. Ці розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України. Підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Посилання апелянта на те, що зазначена позивачем заборгованість не підлягає стягненню, оскільки колишні працівники відповідача, яким призначено пільгову пенсію, відносяться до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, а не до Списку №1, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як відповідно до Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” передбачено покриття витрат на відшкодування і доставку пільгових пенсій та встановлено, зокрема, що суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності є платниками збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених не тільки відповідно до п.п. “а”, а й п.п. “б”-“з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 лютого 2012 року у справі № 21-11а12.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що відповідач, як платник збору на обов’язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якої вийшли на пільгову пенсію, зобов’язаний відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій у повному розмірі, заборгованість у сумі 235248,52 грн., яка обліковується за відповідачем перед органом Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції – без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" – залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко