Справа № 808/4923/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/4923/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2015 року

справа № 808/4923/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 р.

у справі за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа" про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 р. у справі № 808/4923/14 адміністративний позов Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа"про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (позивач) звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції наданий невірний аналіз норм ч.8 ст. 69 Господарського кодексу України та ст. 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, які встановлюють обов’язок, а не право Відповіда, щодо забезпечення визначеної відповідно до закону кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів.

До суду надійшло клопотання від позивача в якому просить розглянути справу без участі представника Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з’явилися, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. В порядку ст. 41 КАС України судове засідання не фіксується технічними засобами.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Альфа" є працедавцем, який відповідно до статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" зобов'язаний виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів. Так, ТОВ "Альфа" до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів подано Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік за формою №10-ПІ, затвердженого наказом Міністерства праці України від 10 лютого 2007 року № 42 з доповненнями від 12 листопада 2008 року №527. (а.с.3).

Згідно рядка № 01 звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік, кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 19 осіб, з них:

- середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок №02) не зазначено;

-кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів" (рядок №03) становить 1 особа.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог виходив з того, що передбачені законом обов'язки по забезпеченню працевлаштування інвалідів відповідачем виконані шляхом вжиття всіх залежних від нього заходів по забезпеченню працевлаштування інвалідів на його підприємстві протягом 2013 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору правильно враховані норми Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

У відповідності до ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (частина 4 статті 20 Закону).

За вимогами статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

При цьому, згідно положень цієї ж норми Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 18-1 зазначеного Закону пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Отже, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Згідно матеріалів справи Товариством "Альфа" (як того вимагає Закон України "Про зайнятість населення" та Інструкція щодо заповнення форми звітності № 3-ПН) до Михайлівського районного центру зайнятості подавалися звіти про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) за формою № 3-ПН "Звіт про наявність вакансій" у 2013 році.

Відповідно до листа Михайлівського районного центру зайнятості від 01.09.2014 № 1369/02-49 (а.с.50) працевлаштування інвалідів на підприємстві не відбулося у зв'язку з відмовою інвалідів від запропонованих вакансій. 20.08.2014 листом № 1343/02-49 Михайлівський районний центр зайнятості повідомив, що інваліди для працевлаштування на підприємство не направлялись (а.с.56).

Доказів того, що ТОВ "Альфа" відмовило інвалідам у прийнятті на роботу або несвоєчасно звітувало Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, позивачем не представлено.

Отже, відповідач вжив всіх залежних від нього заходів для недопущення порушення правил здійснення господарської діяльності.

Зі змісту ст. 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" вбачається, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Таким чином, обов’язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов’язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

З огляду на наведене, судова колегія підтримує висновок суду першої інстанції, що передбачені законом обов'язки по забезпеченню працевлаштування інвалідів відповідачем виконані шляхом вжиття всіх залежних від нього заходів по забезпеченню працевлаштування інвалідів на його підприємстві протягом 2013 року.

Правова позиція по даному питанню також викладена у постанові Верховного Суду України від 02.04.2013 року у справі за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до дочірнього підприємства комунального підприємства "Теплогорець" "Теплогірськ-Жилсервіс" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими обставинами справи.

Отже, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно дослідив матеріали та обставини справи, правильно встановив характер спірних правовідносин і для їх вирішення правильно застосував норми матеріального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд –

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 р. у справі за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа" про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна