Справа № 404/6962/14-а(2-а/404/13/15)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" квітня 2015 р. справа № 404/6962/14-а(2-а/404/13/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чередниченко В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 лютого 2015 р. у справі № 404/6962/14-а(2-а/404/13/15)

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача здійснити підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закон України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2012 року до скасування дії Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2015 року позов в частині вимог за період з 01.01.2012 року по 08.02.2014 року залишено без розгляду.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 лютого 2015 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.02.2014 р. по 02.08.2014 р.;

- зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням положень ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 09.02.2014 р. по 02.08.2014 р. та з урахуванням виплачених в зазначений період коштів.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,

апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку підвищення до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, визначена ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, не може бути перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

У період з 09.02.2014 р. по 02.08.2014 р. ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не призупинялася, а її зміст не змінювався. Проте, відповідач здійснював нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії у меншому розмірі.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у період з 09.02.2014р. по 02.08.2014р. відповідач мав здійснювати нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а не постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року №1381, на яку посилається відповідач в апеляційній скарзі.

Доводи відповідача про відсутність коштів не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення, оскільки це не звільняє його від виконання покладених законом обов'язків.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким обставини в справі встановлені правильно та порушень норм матеріального і процесуального права не допущено, тому підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 лютого 2015 року у справі № 404/6962/14-а(2-а/404/13/15) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко