Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2015 р. м. Київ К/800/51647/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом громадської організації "Експертно-дорадчий центр "Правова аналітика" до Міністерства оборони України про визнання протиправною дій та бездіяльності, зобов"язання вчинити дії за касаційною скаргою громадської організації "Експертно-дорадчий центр "Правова аналітика" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2012 року громадська організація «Експертно-дорадчий центр «Правова аналітика», звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України про: визнання протиправною бездіяльності Відповідача у зв'язку з нестворенням та незабезпеченням функціонування доступу до системи обліку публічної інформації; визнання протиправним надання Міноборони неправомірної інформації у листі №235/4/980 від 12.09.2012 року в частині дій, які вживалися Міноборони для створення системи обліку публічної інформації; зобов'язання відповідача вжити достатніх заходів до створення, забезпечення функціонування та доступу до системи обліку публічної інформації.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 березня 2013 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 березня 2013 року.

Громадська організація "Експертно-дорадчий центр "Правова аналітика" не погодилась з постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2013 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року і звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

У вересні 2012 року громадська організація «Експертно-дорадчий центр «Правова аналітика» звернулась до Міноборони із запитом №34/12 про надання публічної інформації, в якому просив, зокрема, повідомити: чи створено та забезпечено у міністерстві функціонування системи обліку публічної інформації у відповідності до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №1277 від 21.11.2011 року; чи забезпечено міністерством та в який спосіб доступ громадськості до системи обліку публічної інформації та просили надати адресу посилання (веб-адресу); якщо система обліку публічної інформації створена, чи усі документи, що знаходяться у міністерстві зареєстровані у системні обліку публічної інформації у відповідності до ст. 18 Закону України «Про доступ до публічної інформації; якщо система обліку публічної інформації не налагоджена, чи є у процесі створення, на коли заплановано її запровадження, які заходи вживалися для впровадження системи обліку публічної інформації та якими є перешкоди на шляху до виконання п. 2постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року №1277.

У відповідь Міноборони направило на адресу позивача лист від 12.09.2012 року №235/4/890, яким повідомило останнього, що система обліку публічної інформації на сайті Міноборони не створена у зв'язку з відсутністю коштів, знаходиться на стадії опрацювання, створення системи обліку планується до кінця 2012 року. При цьому на даний час офіційний веб-портал Міноборони має великий обсяг розділів, матеріали яких фактично і є системною обліку публічної інформації.

ГО «ЕДЦ «Правова аналітика» 03.11.2012 року направила до Відповідача запит №89/12, в якому просила повідомити останнього: чи складався Міністерством на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про доступ до публічної інформації», постанови Кабінету Міністрів України №1277 від 21.11.2011 року план з кошторисом створення та ведення системи обліку публічної інформації; чи враховано витрати, необхідні для створення та ведення системи обліку публічної інформації у бюджетному запиті в порядку ст. 35 Бюджетного кодексу України на наступний бюджетний період; які інші заходи вживалися Міністерством щодо створення системи обліку публічної інформації на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про доступ до публічної інформації», постанови Кабінету Міністрів України №1277 від 21.11.2011 року.

У відповідь Міністерство оборони України надіслало Позивачу лист від 14.11.2012 року №235/4/1184, в якому повідомило останнього про те, що станом на 2012 рік необхідність щодо створення системи обліку публічної інформації у Міністерстві оборони України вважається недоцільною.

Вважаючи, що права позивача на доступ до публічної інформації були порушені, ГО «ЕДЦ «Правова аналітика» звернулася до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, надавши відповідь по суті, в межах власних повноважень та компетенції, у термін, передбачений законом, а система обліку інформації Міністерством оборони України наявна на веб-сайті останнього.

Свої висновки обґрунтовували наступними правовими нормами.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Приписи ст. 5 Закону визначають, що доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону закріплено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Отже, у розумінні Закону, Міністерство оборони України є розпорядником інформації, на якого приписами ст. 14 вказаного Закону покладено обов'язок: оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ст. 18 Закону для забезпечення збереження та доступу до публічної інформації документи, що знаходяться у суб'єктів владних повноважень, підлягають обов'язковій реєстрації в системі обліку, що має містити: 1) назву документа; 2) дату створення документа; 3) дату надходження документа; 4) джерело інформації (автор, відповідний підрозділ); 5) передбачену законом підставу віднесення інформації до категорії з обмеженим доступом; 6) строк обмеження доступу до інформації, у разі якщо вона віднесена до інформації з обмеженим доступом; 7) галузь; 8) ключові слова; 9) тип, носій (текстовий документ, плівки, відеозаписи, аудіозаписи тощо); 10) вид (нормативні акти, угоди, рішення, протоколи, звіти, прес-релізи); 11) проекти рішень (доповідні записки, звернення, заяви, подання, пропозиції, листи тощо); 12) форму та місце зберігання документа тощо.

Доступ до системи обліку, що містить інформацію про документ, що знаходиться у суб'єкта владних повноважень, забезпечується шляхом: 1) оприлюднення на офіційних веб-сайтах суб'єктів владних повноважень такої інформації, а в разі їх відсутності - в інший прийнятний спосіб; 2) надання доступу до системи за запитами.

Система обліку публічної інформації не може бути віднесена до категорії інформації з обмеженим доступом.

Розпорядники інформації несуть відповідальність за забезпечення доступу до системи обліку відповідно до закону.

З наведеного випливає, що Законом передбачена відповідальність за незабезпечення доступу до системи обліку. При цьому колегією суддів враховується, що забезпечити такий доступ можливо виключно за умови створення такої системи.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання системи обліку публічної інформації» від 21.11.2011 року №1277 у пункті 2 приписано Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям у тримісячний строк забезпечити: створення, функціонування та ведення системи обліку публічної інформації; доступ до системи обліку публічної інформації. Вказана постанова набрала чинності 23.12.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. При цьому запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідь на запит позивача від 03.11.2012 року №89/12 була надана Міноборони 14.11.2012 року листом №235/4/1184. При цьому у вказаному листі, за результатами опрацювання запиту ГО «ЕДК «Правова аналітика», зазначено, що створення системи обліку публічної інформації станом на 2012 рік визнано недоцільним.

Надаючи оцінку вказаної відповіді Міноборони, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем охоплено відповідь на викладені в запиті позивача питання, оскільки, визнання недоцільним створення системи обліку публічної інформації у 2012 року виключає здійснення будь-яких дій відповідачем.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для визнання протиправним надання відповідачем інформації в частині дій, які вживалися Міноборони для створення системи обліку публічної інформації.

Відповідно до ст. 23 Закону рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Отже, зі змісту вказаної вище норми вбачається, що можливість оскарження рішення, дії або бездіяльності розпорядників інформації передбачає обов'язкове дотримання такої умови як порушення законних прав та інтересів запитувача.

Оскільки відповідачем як розпорядником інформації не було допущено порушень прав та інтересів позивача як запитувача інформації то суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості позовних вимог.

Також суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів, що невиконання Міноборони покладеного на нього пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання системи обліку публічної інформації» від 21.11.2011 року №1277 обовязку не спричинило порушень прав ГО «ЕДЦ «Правова аналітика», оскільки нестворення у встановлений чинним законодавством строк системи доступу до публічної інформації не створило позивачу перешкод для отримання запитуваної інформації.

Крім того, судами вірно зазначеної щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині вимог відповідача вжити достатніх заходів до створення, забезпечення функціонування та доступу до системи обліку публічної інформації, оскільки на момент розгляду справи на офіційному веб-сайті Міністерства оборони України в розділі «Доступ до публічної інформації» функціонувала вкладка «Система обліку інформації».

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

Оскільки питання, порушені позивачем у зверненні, перевірялись під час судового розгляду справи в повному обсязі, а нові дані або факти, які потребують додаткової перевірки відсутні, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідь суб'єкта владних повноважень надана згідно чинному законодавству та відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України.

Таким чином, суди попередніх інстанцій правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 231 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу громадської організації "Експертно-дорадчий центр "Правова аналітика" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець