Справа № 806/5753/14
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
"05" травня 2015 р. Справа № 806/5753/14
Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Іваненко Т.В.
суддів: Зарудяної Л.О.
Кузьменко Л.В.,
при секретарі Ковальчук А.О. ,
представника відповідача Жиловського В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "11" лютого 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплатити кошти ,
В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду третьої групи внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та зобов`язати відповідача призначити йому одноразову грошову допомогу як інваліду третьої групи з 24.01.2013 року внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у редакції Закону України від 03.11.2006 року №328-V у розмірі 27 місячного грошового забезпечення. Позов обґрунтовано тим, що він є інвалідом ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, а тому має право на відповідну одноразову допомогу.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду третьої групи внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби з 24.01.2013 року, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 листопада 2014 №26.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду третьої групи з 24.01.2013 року, внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 27 місячного грошового забезпечення згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент звільнення позивача з військової служби не існувало правової норми, яка б давала право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі п`ятирічного грошового забезпечення. Зміни до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" набрали чинності з 01.01.2007 року. Вказує про неправильний розмір одноразової виплати та на порушення предметної підсудності, оскільки, вважає, що відповідна справа повинна розглядатися місцевим судом як адміністративним.
Позивач в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував. Просив відмовити в задоволенні. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.
Представник відповідача в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив задовольнити.
Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 проходив військову службу та був звільнений в запас за власним бажанням 29 січня 1999 року і виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 09 березня 1999 року (а.с.12).
25 січня 2013 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 позивачу була встановлена 3 група інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби з 24 січня 2013 року (а.с.10).
19 червня 2014 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання висновку до Міністерства оборони України про можливості виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності пов`язаної з проходженням військової служби, додавши всі необхідні документи.
21 липня 2014 року Житомирським обласним військовим комісаріатом повернуто позивачу надані ним документи без реалізації з посиланням на те, що на день звільнення позивача діяла ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.09.2014 року по справі №806/3575/14, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 від надання висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги до Міністерства оборони України та зобов`язати Житомирський обласний військовий комісаріат в 15-денний строк з дня реєстрації документів подати висновок до Міністерства оборони України щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (а.с.14-15).
На виконання судового рішення Житомирський обласний військовий комісаріат направив до Міністерства оборони України висновок про можливість виплати ОСОБА_1 грошової допомоги.
Листом Міністерства оборони України від 10.12.2014 року №7900 направлено Житомирському обласному військовому комісаріату витяг з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №26 від 20.11.2014 року, яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки на день звільнення не існувало правової норми , яка б давала право на отримання одноразової грошової допомоги.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції на час звільнення позивача з військової служби) військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, чинна з 01.01.2007 року) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Пунктом 2 постанови № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі-Порядок) (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, у розмірі 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам 3 групи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незважаючи на час звільнення позивача з військової служби, його інвалідність настала внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період проходження військової служби, а тому позивач має право на одноразову грошову допомогу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18 листопада 2014 року у справі № 21-446а14.
Відповідно до ч.1 ст. 244 - 2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Стосовно посилання апеляційної скарги на порушення правил предметної підсудності, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим судам як адміністративним підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
У даній справі предметом позову є рішення суб`єкта владних повноважень щодо відмови йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду третьої групи внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, яке відповідно є похідним від проходження та звільнення публічної служби.
Отже, даний спір підсудний саме окружному адміністративному суду, а не місцевому як адміністративному.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "11" лютого 2015 р. без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "07" травня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу/відповідачам: Міністерство оборони України пр-т Повітрофлотський , 6, м.Київ,03168

- ,