Справа № 813/364/15
Суддя: Дем'яновський Галій Семенович
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року № 813/364/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів : головуючого - судді Дем'яновського Г.С.,

судді Братичак У.В.

судді Гулкевич І.З.

з участю секретаря судових засідань Гавірко О.О .

з участю : позивача ОСОБА_2 представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача Здинянчина Р.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу .

в с т а н о в и в :

Адміністративний позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання незаконним та скасування п. 8 Наказу начальника Головного управління Міністерства внутрішній справ України у Львівській області « Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів та підрозділів ГУМВС» № 184 від 24 січня 2015 року , яким на нього накладено дисциплінарне покарання : «За недостатній управлінський вплив на підпорядковані слідчі підрозділи з питань неухильного дотримання їх працівниками законності та службової дисципліни , самоусунення від реалізації вимог керівництва МВС України та Головного управління щодо попередження надзвичайних подій серед підпорядкованого особового складу , що сприяло надзвичайній події, у відповідності до ст..12 Дисциплінарного статуту ОВС України , на заступника начальника слідчого управління ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_2 , який виконував обов»язки начальника слідчого управління , накласти дисциплінарне стягнення-звільнення з посади».

В заяві про збільшення позовних вимог позивач частково уточнив позовні вимоги та просить визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішній справ України у Львівській області « Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів та підрозділів ГУМВС» № 184 від 24 січня 2015 року ,в частині накладення на заступника начальника слідчого управління ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення -звільнення з посади.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача просив в позові відмовити з підстав , зазначених у запереченні на позов.

Вислухавши пояснення представників сторін ,свідка ОСОБА_5, перевіривши інші докази, зібрані в справі , суд приходить до наступних висновків.

В позовній заяві позивач ОСОБА_2 зазначив , що 01 червня 2013 року наказом начальника Головного управління МВС України у Львівській області його було призначено на посаду заступника начальника слідчого управління ГУМВС України у Львівській області.

Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів та підрозділів ГУМВС" № 184 від 24 січня 2015 року за недостатній управлінський вплив на підпорядковані слідчі підрозділи з питань неухильного дотримання їх працівниками законності та службової дисципліни, самоусунення від реалізації вимог керівництва МВС України та Головного управління щодо попередження надзвичайних подій серед підпорядкованого особового складу, що сприяло надзвичайній події, у відповідності до cm. 1.2 Дисциплінарного статуту ОВС України, на нього - заступника начальника слідчого управління ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_2, який ,як зазначено у Наказі, виконував обов'язки начальника слідчого управління, накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з посади.

Підставою для видання означеного Наказу стало те, що старший слідчий СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС майор міліції ОСОБА_6, будучи службовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, будучи зобов'язаним у відповідності до Закону України "Про міліцію", кримінального процесуального законодавства та своїх функціональних обов'язків запобігати, виявляти, припиняти та розкривати злочини, а також здійснювати всебічне, об'єктивне та неупереджене досудове розслідування у кримінальних провадженнях, 03.01.2015 року, отримавши для розгляду матеріали за фактом вчинення громадянином ОСОБА_7 опору працівникам ДАІ, вніс до ЄРДР завідомо неправдиві відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, а саме зазначив, що злочин вчинено невстановленою особою. У подальшому ОСОБА_6, використовуючи зазначену обставину, вимагав у громадянина ОСОБА_7 неправомірну вигоду у сумі 2000 доларів США за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності. 23.01.2015 приблизно о 20 год. ОСОБА_6, під час одержання неправомірної вигоди, був затриманий оперативними працівниками УСБУ у Львівській області та УВБ у Львівській області ДВБ МВС України. 24.01.2015 майору міліції ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст. 368 КК України, його затримано в порядку ст. 208 КПК України та поміщено до ITT. У оспорюваному Наказі зазначено, що рішення щодо зняття ОСОБА_2 із займаної посади керівництвом ГУМВС України у Львівській області прийнято з врахуванням вимог Наказу Міністерства внутрішніх справ № 90 від 26.03.2010 "Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення", Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Конституції України.Позивач вважає ,що Наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про звільнення його із займаної посади є протиправним .Означений Наказ мотивовано тим ,що: «За недостатній управлінський вплив на підпорядковані слідчі підрозділи з питань неухильного дотримання їх працівниками законності та службової дисципліни , самоусунення від реалізації вимог керівництва МВС України та Головного управління щодо попередження надзвичайних подій серед підпорядкованого особового складу , що сприяло надзвичайній події, у відповідності до ст..12 Дисциплінарного статуту ОВС України , на заступника начальника слідчого управління ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_2 , який виконував обов»язки начальника слідчого управління , накласти дисциплінарне стягнення-звільнення з посади».

Статтею 2 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України , затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-1У передбачено ,що дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У відповідності до ст..1 Статуту , службова дисципліна-це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України .Статтею 12 цього ж Статуту передбачено ,що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень : усне попередження,зауваження,догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність,звільнення з посади,пониження в спеціальному званні на один ступінь,звільнення з органів внутрішніх справ. Абзацем 9 ст.14 Статуту передбачено ,що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку,обставини , за яких його скоєно, заподіяна шкода,попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини. Позивач вказує ,що при застосуванні дисциплінарного стягнення не враховані його попередня поведінка, ставлення до виконання службових обов»язків та рівень кваліфікації. Також не взято до уваги його відзнаки та заохочення. Не було враховано і те ,що на момент накладення на нього дисциплінарного стягнення -звільнення з посади, він не мав жодного діючого стягнення, а відповідно до ст..14 Статуту у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу , які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення , що накладається , має бути більш суворим , ніж попереднє.

Пунктом 1.2. Наказу Міністра внутрішніх справ України № 90 від 26.03.2010 року передбачено обов'язок керівників "забезпечити безумовне виконання сґ.8 Закону України від 22.02.2006 №3460-VI "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" щодо персональної відповідальності керівників усіх рівнів за стан дисципліни і законності в підпорядкованих підрозділах. За результатами службових розслідувань за фактами скоєних злочинів, корупційних дій, незаконного застосування табельної вогнепальної зброї або її втрати, дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками щодо винних працівників вирішувати питання про звільнення з органів внутрішніх справ, їх безпосередніх керівників - з посад, а до їх прямих начальників уживати найсуворіших заходів дисциплінарного впливу".

Відповідно до його функціональних обов'язків, затверджених 19.07.2014 року першим заступником начальника - начальником СУ ГУМВС України у Львівській області полковником міліції Вучканом С.Ф., на нього було покладено контроль за роботою працівників відділів апарату СУ ГУМВС України у Львівській області, за виключенням відділу з розслідування злочинів проти життя та здоров'я особи та організаційно- методичного відділу СУ ГУМВС. Таким чином, керівники слідчих підрозділів територіальних МРВ ГУМВС не були його прямими підлеглими. Зазначені слідчі підрозділи є структурними підрозділами відповідних територіальних МРВ ГУМВС, які не були йому підпорядковані.

Водночас, перебуваючи на посаді заступника начальника СУ ГУМВС України у Львівській області, він, ураховуючи вимоги керівництва ГУМВС України у Львівській області, систематично в межах своєї компетенції вживав заходи щодо профілактики порушень законності та недопущення корупційних проявів серед підлеглих працівників. Стан дотримання працівниками слідчих підрозділів дисципліни та законності систематично обговорювався на оперативних нарадах в СУ ГУМВС України у Львівській області ,питання протидії корупції та хабарництву було ,зокрема,предметом обговорення на нараді , яка проводилась 15.01.2015 року. Вимоги щодо недопущення корупції та хабарництва особисто ним 23.01.2015 року були доведені до відома усіх керівників територіальних слідчих підрозділів.

Будь-яка інформація про схильність старшого слідчого СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС майора міліції ОСОБА_6 до вчинення корупційних діянь до нього не надходила, в тому числі ні від керівництва Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС чи слідчого відділу вказаного підрозділу, ні з УВБ у Львівській області ДВБ МВС України. Позивач вважає ,що враховуючи дату затримання ОСОБА_6 (23.01.2015) та дату винесення Наказу (24.01.2015), , видання зазначеного наказу є упередженим, поспішним та без проведення всебічної службової перевірки. Крім цього позивач зазначає ,що з листопада 2014 року усною вказівкою керівництва ГУМВС України у Львівській області на нього тимчасово було покладено виконання обов'язків начальника СУ ГУМВС України у Львівській області (до моменту вирішення питання щодо призначення постійного керівника зазначеного управління). Письмовий наказ про тимчасове покладення на нього вказаних обов'язків керівництвом ГУМВС не видавався. Однак, із урахуванням згаданої усної вказівки керівництва ГУМВС, він, в тому числі, здійснював і відповідну профілактичну роботу з метою недопущення серед працівників слідчих підрозділів проявів корупції та хабарництва.Так, стан дотримання працівниками слідчих підрозділів дисципліни та законності систематично обговорювався на оперативних нарадах в СУ ГУМВС України у Львівській області за участю керівників слідчих підрозділів, в ході яких зазначені керівники особисто були попереджені про персональну відповідальність за дії підлеглих працівників та недопустимість вчинення дій, які можуть дискредитувати правоохоронні органи, в тому числі корупційних діянь, а також зобов'язані довести відповідні вимоги до підлеглих..Ним особисто направлялись у слідчі підрозділи телетайпограми з вимогами посилити профілактичну роботу щодо недопущення надзвичайних подій , порушень службової дисципліни , а також ним проводились оперативні наради керівного складу слідчих підрозділів ГУМВСУ у Львівській області на яких в числі інших розглядались питання про стан дисципліни і законності,забезпечення прав і свобод громадян, дотримання транспортної дисципліни , стан профілактики злочинних , корупційних діянь серед особового складу слідчих підрозділів ГУМВС України у Львівській області. Крім цього він був призначений куратором Бориславського міськвідділу. Кримінальна справі ,яку розслідвав ОСОБА_6 ,не була ні підконтрольною ,ні резонансною, необхідності її витребування та перевірки не виникало ,особливо враховуючи навантаження у період з 03.01.-23.01.2015 року . Позивач також зазначив ,що у залишку у слідчих службах області налічується близько 16000 справ ,працює 600 слідчих. Корупційне діяння було скоєно ОСОБА_6 у вихідний день за межами райвідділу. Враховуючи все вищенаведене , позивач просив задовольнити позов.

В запереченнях на позов відповідач вказав,що ГУМВС України у Львівській області заперечує проти заявлених позовних вимог та вважає що підстави для їх задоволення відсутні. Позиція ГУМВС України у Львівській області полягає в наступному.

Означені спірні правовідносини в даній справі пов'язані з проходженням публічної служби, оскільки позивач являється працівником міліції - особою начальницького складу і приймався на службу та проходив її на підставі Закону України «Про міліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Дисциплінарного статуту ОВС, а також відомчих наказів.

Згідно ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. №3460-ІУ, службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС України, підпорядкованих йому органів та підрозділів. Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено, що Дисциплінарний проступок- невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 7 Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу в тому числі і сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників:

Тобто, фактично дисциплінарним статутом визначено сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень. Одночасно, ст.5

Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно Статуту.

Накладенню на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення з посади передував висновок службового розслідування (як це передбачено ч. 1 ст. 14 (Порядок накладання дисциплінарних стягнень) Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України). Тобто, за фактом виявлених порушень, наказом ГУМВС України у Львівській області від 23.01.2015 року №183 призначено службове розслідування.

Вказаними матеріалами службового розслідування, проведеного відповідно до вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та наказу МВС України від 12.03.2013 №230 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування в ОВС України», вина позивача в грубому порушенні службової дисципліни - доведена повністю.

Зокрема встановлено, що скоєння майором міліції ОСОБА_6 кримінального правопорушення стало можливим через відсутність дієвого повсякденного контролю за службовою діяльністю підпорядкованих працівників зі сторони відповідальних посадових осіб, та зокрема недостатній управлінський вплив на підпорядковані слідчі підрозділи з питань неухильного дотримання їх працівниками законності та службової дисципліни, самоусунення від реалізації вимог керівництва МВС України та ГУМВС щодо попередження надзвичайних подій зі сторони заступника начальника слідчого управління (який виконував обов'язки начальника слідчого управління) - ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_2.

Так, 23.01.2015 року о 20:10 біля Приміського вокзалу на вул. Городоцькій у м. Львові працівниками УСБ України у Львівській області та УВБ у Львівській області ДВБ МВС України в межах розслідування кримінального провадження № 0000010, розпочатого 23.01.2015 прокуратурою Львівської області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 14, ч.З ст. 368 КК України, під час отримання неправомірної вигоди в сумі 2000 доларів США у громадянина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_1, за не притягнення його до кримінальної відповідальності, було затримано старшого слідчого СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 Службовим розслідуванням установлено, що майором міліції ОСОБА_6 розслідувалось кримінальне провадження, внесене до СРДР 03.01.2015 за №0000035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України за фактом вчинення громадянином ОСОБА_7 опору працівникам ДАІ м. Львова, що мало місце 02.01.2015 на пл.- Митній у м. Львові. Згідно функціональних обов'язків позивача, зокрема п.17 останній, несе персональну відповідальність за стан дисципліни та законності у підпорядкованих підрозділах.Одночасно внаслідок відсутності дієвого контролю за станом дисципліни і законності у слідчих підрозділах, не вжиття вичерпних заходів для недопущення порушень дисципліни і законності працівниками слідчих підрозділів - мав місце факт, за якого під час отримання неправомірної вигоди в сумі 2000 доларів США у громадянина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_1, за не притягнення його до кримінальної відповідальності, було затримано старшого слідчого СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 Вказане стало можливим внаслідок неналежного виконання обов'язків ОСОБА_2 Згідно п.10 функціональних обов'язків позивач повинен заслуховувати на оперативних нарадах звіти працівників слідчих підрозділів та відділів слідчого управління про організацію слідчої роботи, а також посадових осіб інших служб про стан розкриття і розслідування злочинів у кримінальних провадженнях. Знову ж таки, за умови заслуховування стану досудового розслідування по кримінальному провадженні, внесеному до СРДР від 03.01.2015 за №0000035, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України за фактом вчинення громадянином ОСОБА_7 опору працівникам ДАІ м. Львова, що мало місце 02.01.2015 на пл.- Митній у м. Львові - надання в ньому письмових вказівок з метою активізації досудового розслідування,- таке б було закінчено. Обставин, за яких було затримання старшого слідчого СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 не було б. Фактично, позивач, посилаючись на те, що лише формально виконував обов'язки заступника начальника СУ ГУМВС України у Львівській області, значно применшує свої повноваження, зважаючи на функціональні обов'язки останнього.Відповідно до п.4.4. наказу МВС України від 09.08.2012 №686 «Про організацію діяльності органів досудового розслідування МВС України» - на період тимчасової відсутності першого заступника начальника ГУМВС - начальника слідчого управління, обов'язки начальника слідчого управління виконує заступник начальника слідчого управління.Позивач в силу права надання доказової бази не надав доказів про особисте проведення роботи щодо профілактики порушень законності та недопущення корупційних проявів серед підлеглих працівників.Саме за наслідками проведеного службового розслідування наказом ГУМВС від 24.01.2015 року № 184, за недостатній управлінський вплив на підпорядковані слідчі підрозділи з питань неухильного дотримання їх працівниками законності та службової дисципліни, самоусунення від реалізації вимог керівництва МВС України та ГУМВС щодо попередження надзвичайних подій, що призвело до надзвичайної події, належним оформленням та порядком зберігання речових доказів, у відповідності до ст. 12 Дисциплінарного статуту ОВС України, на заступника начальника слідчого управління (який виконував обов'язки начальника слідчого управління) - ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з посади.Таким чином службовим розслідуванням встановлено, що позивач своїми діями грубо порушив службову дисципліну, що стало складовою дисциплінарного проступку. При визначені виду дисциплінарного стягнення було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації та норми наказу МВС № 90 від 26.03.2010 року.

Крім того згідно п.1.2 наказу МВС № 90 від 26.03.2010 року передбачено забезпечення безумовного виконання ст. 8 Закону України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV „Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України щодо персональної відповідальності керівників усіх рівнів за стан дисципліни і законності в підпорядкованих підрозділах.

За результатами службових розслідувань за фактами скоєння злочинів, корупційних дій, незаконного застосування табельної вогнепальної зброї або її втрати, дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками щодо винних працівників вирішувати питання про звільнення з органів внутрішніх справ, їх безпосередніх керівників - з посад, а до їх прямих начальників уживати найсуворіших заходів дисциплінарного впливу.

Порядок оскарження дій посадових осіб, визначений Законом України «Про міліцію» №565-Х1І від 20.12.1990 р. Так, у відповідності до ч. 4 ст. 18 (Проходження служби в міліції) Закону України «Про міліцію» №565- XII від 20.12.1990 р. - «при звільненні зі служби в .міліції за ініціативою адміністрації у разі відхилений скарги з цього приводу вищестоящими в порядку підлеглості службовою особою чи органом звільнений працівник міліції має право оскаржити звільнення в суд». Дисциплінарним же статутом ОВС України передбачено оскарження дисциплінарного стягнення аж до Міністра внутрішніх справ України (при цьому визначено чітку послідовність дій при оскарженні дисциплінарного стягнення). Крім того, п.6.3 наказу МВС України від 12.03.2013 №230 визначено права особи РНС стосовно якої проводиться службове розслідування. А саме, відповідно до п.6.3.6. така особа наділена правом оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування у строки і в порядку, що визначені законодавством України, чого позивачем зроблено не було. Відповідач вважає ,що згідно чинного законодавства, ОСОБА_2 перед зверненням до суду мав оскаржити дії посадових осіб ГУМВС, до вищестоящих службових осіб чи органу, аж до Міністра внутрішніх справ України.. Ч. 6 ст. 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (Права начальників щодо накладання дисциплінарних стягнень), передбачено, дослівно: «старший прямий начальник має права-протягом одного місяця з дня оголошення особі рядового або начальницького складу наказу про накладення дисциплінарного стягнення посилити, а протягом року - пом 'якшити чи скасувати дисциплінарне стягненим, накладене підлеглим йому начальником, якщо встановлено, що воно не відповідає тяжкості вчиненого проступку». Однак, як вже було зазначено, позивач розуміючи законність і підставність прийнятого відносно нього рішення, не оскаржував його до старшого прямого начальника.Також відповідач зазначив , що згідно ст. 27 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. №565-ХІІ: «нагляд за додержанням законності у діяльності міліції здійснюють Генеральний прокурор України і підлеглі йому прокурори». Проте, на сьогоднішній день органами прокуратури (як й вищестоящими в порядку підлеглості службовими особами чи органами) не підтверджено жодних фактів, які б вказували на недодержання законності у діяльності посадових осіб ГУМВС України у Львівській області в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та звільнення його з посади (матеріали службового розслідування скеровано до прокуратури).Тобто, позивач знаючи про те. що відносно нього проводилось службове розслідування за наслідками якого його звільнено з посади, розуміючи законність і підставність прийнятого відносно нього рішення, не оскаржував висновок службового розслідування, яким було встановлено факт та обставини порушення ним службової дисципліни, а також на підставі якого було прийнято рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС. Даний факт ,на думку відповідача ,вказує на фактичну згоду останнього із об'єктивністю викладених обставин у висновку службового розслідування та, відповідно, прийнятого відносно нього рішення. Тобто, відсутність мотивованого рапорту про незгоду із висновком службового розслідування , не оскарження його до вищестоящого начальника (органу), вказує на безпідставність його позовних вимог. Тому відповідач наполягає на тому, що всі дії посадових осіб ГУМВС України у Львівській області в частині накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення та його звільнення з посади - були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений законодавством України. Позивачем не наведено жодного факту та доказу, які би вказували на порушення посадовими особами ГУМВС вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України або наказу МВС України від 12.03.2013 № 230 і тому відповідач просить в позові відмовити.

Судом також встановлено наступне.

Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України від 20 грудня 1990 року №565-XII «Про міліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114.

Згідно із статтею 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

У відповідності до статті 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 1 Статуту встановлено, що службова дисципліна це - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

У відповідності до статті 14 Статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Дисциплінарне стягнення «звільнення з посади» накладене на позивача ,як на заступника начальника слідчого управління ГУМВС України у Львіській області ,який виконував обов»язки начальника слідчого управління , наказом начальника ГУМВСУ у Львівській області від 24.01.2015 року №184 « за недостатній управлінський вплив на підпорядковані слідчі підрозділи з питань неухильного дотримання їх працівниками законності та службової дисципліни, самоусунення від реалізації вимог керівництва МВС України та Головного управління щодо попередження надзвичайних подій серед підпорядкованого особового складу ,що сприяло надзвичайній події, у відповідності до ст..12 Дисциплінарного статуту ОВС України.

Підставою для видання спірного наказу був висновок службового розслідування за фактом розпочатого кримінального провадження та затримання старшого слідчого СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС майора міліції ОСОБА_6 Означене службове розслідування було призначене наказом начальника ГУМВС України у Львівській області № 183 від 23 січня 2013 року. Висновок службового розслідування був затверджений начальником ГУМВС України у Львівській області 24.01.2015 року.

Як встановлено судом з матеріалів службового розслідування, майор міліції ОСОБА_6 23.01.2015 о 20.10 був затриманий біля приміського вокзалу на вул.Городоцькій у м.Львові працівниками УСБУ у Львівькій області та УВБ у Львівській області ДВБ МВС України в межах розслідування кримінального провадження, розпочатого 23.01.2015 року прокуратурою Львівської області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України, під час отримання неправомірної вигоди в сумі 2000 доларів США у громадянина ОСОБА_7 за не притягнення його до кримінальної відповідальності.

У відповідності до п.8.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно з п.8.3 цієї Інструкції, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про:

-обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі;

-час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим;

-посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам;

-наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками;

-умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього;

-вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено;

-наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

В частині, що стосується дій позивача, які в подальшому стали підставою для видання оскаржуваного наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, у висновку розслідування зазначено, що скоєння майором міліції ОСОБА_6 корупційного кримінального правопорушення стало можливим через недостатній управлінський вплив на підпорядковані слідчі підрозділи з питань неухильного дотримання їх працівниками законності та службової дисципліни, самоусунення від реалізації вимог керівництва МВС України та Головного управління щодо попередження надзвичайних подій серед підпорядкованого особового складу зі сторони в тому числі і заступника начальника слідчого управління ГУМВС підполковника міліції ОСОБА_2, який виконував обов»язки начальника слідчого управління.

Оцінюючі висновки службового розслідування відповідно до приписів п.8.3 Інструкції,суд приходить до висновків ,що висновок службового розслідування в цій частині не містить необхідних обґрунтованих відомостей про наявність причинного зв'язку між переліченими діяннями позивача та скоєним майором міліції ОСОБА_6 проступком та їх наслідками; відомостей про вимоги законодавства або посадових обов'язків, які було порушено позивачем, а також про наявність вини позивача у відповідних діях, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також його ставлення до скоєного.Не зазначено ,що на момент проведення службового розслідування ОСОБА_2 не мав діючих дисциплінарних стягнень, не дана характеристика ОСОБА_2 з точки зору рівня його професіоналізму та ставлення до виконання професійних обов»язків.

З функціональних обов'язків заступника начальника СУ ГУМВС України у Львівській області підполковника ОСОБА_2 ,затверджених 19.07.2014 першим заступником начальника - начальником СУ ГУМВС України у Львівській області полковником міліції Вучканом С.Ф., вбачається , що на позивач ,зокрема, у межах , визначених начальником слідчого управління ,несе відповідальність за стан слідчої роботи у відділах з розслідування злочинів лініі карного розшуку, з розслідування злочинів , вчинених у сфері господарської діяльності , з розслідування злочинів у сфері службової діяльності, з розслідування особливо важливих справ, злочинів ,учинених організовуваними групами та злочинними угрупуваннями СУ ГУМВС. Особисто контролює хід розслідування багатоепізодних,найбільш складних та актуальних кримінальних проваджень, дотримування у них законності , строків досудового розслідування , повноту і якість розслідування, приймає участь у плануванні та проведенні заходів щодо документування злочинної діяльності. Крім інших прав та обов»язків ,покладених на нього функціональними обов»язками , позивач несе персональну відповідальність за стан дисципліни та законності у підпорядкованих підрозділах.З означених функціональних обов»язків не вбачається , що на позивача , як на заступника начальника СУ ГУМВС України у Львівській області покладалась би персональна відповідальність за стан дисципліни у слідчих підрозділах територіальних МРВ ГУМВС ,які не були його прямими підлеглими. є структурними підрозділами відповідних територіальних МРВ ГУМВС,і які не були йому безпосередньо підпорядковані .

В судовому засіданні встановлено ,що в листопаді 2014 року на позивача усно керівництвом було тимчасово покладено виконання обов»язків начальника слідчого управління. На вимогу суду письмовий наказ про означене та докази про письмове ознайомлення позивача з функціональними обов»язками начальника слідчого управління надано не було в зв»язку із відсутністю таких.

Разом із тим , з п.п.4.4 п.4 Типового Положення про слідче управління /віддділ/ головного управління ,управління МВС України в Автономній республіці Крим,областях,містах Києві,Севастополі ,на транспорті , вбачається ,що на період тимчасової відсутності першого заступника начальника ГУМВС ,УМВС-начальника слідчого управління /відділу/ обов»язки начальника слідчого управління /відділу/ виконує заступник начальника слідчого управління /відділу/. Відсутність письмового наказу не дозволяє впевнено стверджувати на кого саме з трьох заступників було покладено обов»язки начальника , хоча суд бере до уваги факт підписання документів від імені т.в.о. начальника СУ ГУМВС саме позивачем.

Щодо висновків службового розслідування та визначень зазначеного Наказу щодо самоусунення позивача від реалізації вимог керівництва МВС України та ГУ МВС України у Львівській області щодо попередження надзвичайних подій серед підпорядкованого особового складу ,що сприяло надзвичайній події, то судом встановлено наступне .

Ні у висновку службового розслідування, ні в оскаржуваному наказі, не конкретизовано від реалізації яких саме вимог керівництва МВС України та ГУ МВС України у Львівській області самоусунувся позивач, та, в яких діях/ бездіяльності позивача полягає таке самоусунення , А самі по собі обставини, відображені у висновку службового розслідування щодо формальної організації роботи зі зміцнення дисципліни та законності серед працівників слідчих підрозділі не можуть свідчити про недостатність управлінського впливу та самоусунення від виконання вимог МВС та Головного управління .

В судовому засіданні оглянуто та приєднано до матеріалів справи копію протоколу № 12 оперативної наради керівного складу слідчих підрозділів ГУМВСУ у Львівській області від 15.01.2015 року , якою керував /проводив/ т.в.о.начальника СУ ГУМВС України у Львівській області підполковник міліції ОСОБА_2 , а присутніми бути заступники начальника СУ, начальники відділів СУ,начальники відділень МВ-РВ області, працівники ОМВ СУ ГУМВС України У Львівській області . П.17 Порядку денного наради зазначено «Стан дисципліни і законності ,забезпечення прав і свобод громадян , дотримання транспортної дисципліни, стан профілактики злочинних , корупційних діянь серед особового складу слідчих підрозділів ГУМВС України у Львівській області. З ухвалених на нараді рішень вбачається ,що до начальників СВ МВ-РВ було доведено і наказано постійно забезпечувати дієвий контроль за виконанням рішень колегії МВС України , вимог наказів та доручень Міністерства з питань зміцнення дисципліни та законності в органах та підрозділах внутрішніх справ.Питання дотримання особовим складом дисципліни та законності , транспортної дисципліни тримати на постійному контролі, розглядати на оперативних нарадах, принципово підходити до кожного випадку порушення законності та скоєння інших надзвичайних подій, до винних уживати суворі заходи реагування. В пп. 17.2.3. йдеться про безумовне виконання вимог ст..8 Дисциплінарного Статуту ОВС України щодо персональної відповідальності керівників за стан службової дисципліни в підпорядкованих підрозділах та подання особистого прикладу в дотриманні законності ,бездоганному виконанню вимог Присяги працівника ОВС,статутів, наказів,норм моралі,професійної та службової етики. Крім цього п.17.2.6 ухвалено керівникам підрозділів зосередити увагу на проведенні індивідуально-виховної роботи з підлеглими , спрямовану на з»ясування морально-психологічного клімату в сім»ях підлеглих, матеріального стану ,схильності до неконтрольованих та неадекватних вчинків, наявність шкідливих звичок…

Керівники СВ МВ-РВ пп.17.2.7. були зобов»язані з метою попередження надзвичайних ситуацій серед особового складу ,налагодити співпрацю з відділом психологічного забезпечення УКЗ ГУМВС України у Львівській області., пп.17.2.8 .були зобов»язані визначити можливі напрями професійної діяльності з потенційною вірогідністю вчинення слідчими правопорушень з ознаками корупції.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка начальник слідства Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 пояснив ,що 1-2 рази на місяць керівництвом у них в відділі підводяться підсумки роботи ,на яких наголошується на вивчені законів та підзаконних актів по боротьбі із корупцією,аналізується стан дисципліни ,розробляються заходи її покращення, складаються плани антикорупційних заходів, вивчається Наказ № 90. Керівництвом СУ ГУМВС України у Львівській області ,а саме : ОСОБА_2 з цього приводу проводились селекторні наради , ним проводились наради зі слідчими ,на яких наголошувалось на дотриманні законності . Крім цього за підписом ОСОБА_2 в райвідділи надходили телетайпограми ,з вимогами про повторне вивчення Наказу № 90 ,поновлення в нарядах необхідної документації по службовій та транспортній дисципліни. ОСОБА_2 попереджував перших заступників начальників ЛМУ,РВ ЛМУ,РВ,МРВ про персональну відповідальність за якість і своєчасність виконання вимог.

Судом оглянуто текст одного із зазначених листів ,підписаних ОСОБА_2 від 08.11.2014 року ,який підтверджує показання свідка ОСОБА_5 Останній також подав підписний лист ,який свідчить про ознайомлення особового складу з вимогами керівництва по укріпленню службової і транспортної дисципліни. Судом оглянуто лист ,адресований начальникам слідчих відділі,відділень з цього приводу ,підписаний ОСОБА_2.24.01.2015 року. Свідок ОСОБА_5 також підтвердив пояснення позивача ,що 23.01.2015 року ОСОБА_2 після розширеного засідання колегії ГУ МВС України у Львіські1й області ,обговорював окремо з підлеглими начальниками слідчих служб рішення колегії , в тому числі про стан роботи щодо зміцнення дисципліни та законності , профілактики надзвичайних подій в органах і підрозділах ГУМВС.

Проведення означених профілактичних дій позивачем не знайшло свого відображення у висновку службового розслідування та в Наказі про звільнення з посади, і не була надана оцінка іншим позитивним аспектам роботи позивача . Сам проступок ОСОБА_6, за результатами якого було призначене службове розслідування, мав місце в неробочий час та за межами Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС. Жодних обґрунтованих доказів того, що позивач знав або міг знати про злочинні наміри ОСОБА_6 в матеріалах розслідування не зібрано. Суд приймає до уваги і те, що всі опитані в ході службового розслідування посадові особи Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС , ЛМУ ГУМВС теж повідомили про те, що їм нічого не було відомо про наміри ОСОБА_6 отримати неправомірну вигоду за вищезазначених обставин. Суд враховує також, що опитані в ході службового розслідування посадові особи Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС, ЛМУ ГУМВС також , як і допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, засвідчили, що на нарадах слідчого відділення в їх установах неодноразово наголошувалось про неприпустимість вчинення особовим складом слідчого відділення порушень службової дисципліни, зокрема, вчинення кримінальних порушень, вимог нормативних документів з даних питань. Означене свідчить про певну систему в діях позивача по профілактиці корупційних проявів серед підлеглих, що спростовує висновок відповідача про самоусунення позивача від реалізації вимог керівництва МВС України та ГУ МВС України у Львівській області , при тому , що ні у висновку службового розслідування, ні в оскаржуваному наказі, не конкретизовано від реалізації яких саме вимог керівництва МВС України та ГУ МВС України у Львівській області самоусунувся позивач, та, в яких діях/ бездіяльності/позивача полягає таке самоусунення. Крім цього позивач не є прямим і безпосереднім начальником особи , яка скоїла корупційне діяння .

Відповідно до ст.25 Закону України «Про міліцію», працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Згідно із ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Закріплений законом принцип самостійності працівника міліції, яка базується, перш за все, на його високій свідомості, передбачає і персональний характер його відповідальності за скоєний проступок, що мало бути враховано в ході проведення службового розслідування за фактом скоєння протиправного діяння майором міліції ОСОБА_6

У відповідності до статті 12 Статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1)усне зауваження; 2) зауваження; 3)догана; 4)сувора догана; 5)попередження про неповну посадову відповідність; 6)звільнення з посади; 7)пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8)звільнення з органів внутрішніх справ. Більш суворими дисциплінарними стягненнями аніж звільнення з посади є лише пониження в спеціальному званні на один ступінь та звільнення з органів внутрішніх справ. При цьому, частиною 15 статті 14 Статуту передбачено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно із ст.1 Статуту, службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається, зокрема, умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу.

Частиною десятою статті 14 Статуту передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Частиною дванадцятою статті 14 Статуту визначено, що у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Зважаючи на суворість дисциплінарного стягнення «звільнення з посади», суд вважає, що для його застосування тяжкість проступку, за який таке стягнення накладене, обставини, за яких його скоєно , заподіяна шкода повинні бути співрозмірними суворості відповідного стягнення, а попередня поведінка особи та її ставлення до виконання службових обов'язків повинні підтверджувати, що саме таке суворе стягнення може відіграти необхідну виховну роль та забезпечити потрібний рівень службової дисципліни.

Крім того, сам характер діянь, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, вказує на те, що якщо вони і мали місце, то не могли бути скоєні на підставі злого умислу керівником .який на момент видання Наказу не мав діючих стягнень , а його діяльність свідчить про здійснення заходів управлінського впливу на підпорядковані слідчі підрозділи з питань неухильного дотримання їх працівниками законності та службової дисципліни.

Оцінюючи відповідні обставини в сукупності, суд вважає, що оскаржуване дисциплінарне стягнення «звільнення з посади» було застосоване до позивача без врахування тяжкості проступку, обставин, за яких його скоєно, заподіяної шкоди, попередньої поведінки та професійної діяльності позивача, його ставлення до виконання службових обов'язків та рівня кваліфікації,підтвердження наявності факту дисциплінарного проступку , що суперечить вимогам статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного наказу начальника ГУМВСУ у Львівській області від 24.01.2015 року №184, в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення з посади, у відповідності до вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, і відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій і рішень.

Тому суд вважає ,що позов слід задовольнити повністю. Слід визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів та підрозділів ГУМВС» від 24 січня 2015 року № 184 в частині накладення на заступника начальника слідчого управління ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення- звільнення з посади.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 14, 23, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 163, 162, 167, КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів та підрозділів ГУМВС» від 24 січня 2015 року № 184 в частині накладення на заступника начальника слідчого управління ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення- звільнення з посади.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку та в строки, передбачені ст.186 КАС України та набуває законної сили в порядку, передбаченому ст.254 КАС України

Головуючий-суддя: Дем'яновський Г.С.

Суддя Братичак У.В.

Суддя Гулкевич І.З.