Справа № 815/211/15
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/211/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.

суддів - Стас Л.В.

- Турецької І.О.

за участю: секретаря - Разінкіної Л.В.

представника апелянта - Мальцев Д.В. (довіреність від 03.12.2014 року)

представника позивача - Перова К.Ю. (довіреність від 01.12.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Південної митниці Міндоходів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Л-ФОРТ» до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Л-ФОРТ» звернулось до суду першої інстанції із адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №500040001/2014/410050/2 від 21.11.2014 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2014/00240 від 21.11.2014 року.

В обґрунтування позову зазначено, що Південною митницею Міндоходів безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови в митному оформленні випуску товарів за документами, які підтверджували визначення його митної вартості, які були надані відповідачу у повному обсязі. Відповідачем не надано жодного доказу того, що ТОВ «Л-ФОРТ» занижувало митну вартість товарів, що ввозилися на територію України, не обгрунтовано неможливість застосування основного методу при митному оформленні товарів та неправомірно не визнано заявленої декларантом митної вартості на підставі вже поданих документів тощо. У зв'язку із чим позивач вважає рішення про коригування митної вартості та картку відмови незаконними, такими, що прийняті без достатніх правових підстав, тому ці рішення підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2015 року вказані вимоги задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що 21.11.2014 року позивачем подано до Митниці електронну митну декларацію № 500040001/2014/019898, в якій митна вартість імпортованих товарів визначена за основним методом, передбаченим ст. 57 ч. 1 п. 1 МК України, тобто за ціною договору (контракту).

На підтвердження митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за декларацією, позивачем подано: зовнішньоекономічний контракт від 02.10.2014 року №10-2014, інвойс від 23.10.2014 року №100-240, пакувальний лист від 23.10.2014 року №100-240, міжнародні автомобільні накладні (CMR) № 9342 та 4637, коносамент SHKUILK1400490 від 23.10.2014 року та інші товаросупровідні документи.

Проте під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом.

Підставою для висновків про недоведеність заявленої митної вартості товарів стали розбіжності у поданих документах, а саме за умовами контракту сплата за товари здійснюється як у вигляді передплати так і можливе відстрочення платежу та оплата за товар здійснюється згідно інвойсів, проте в інвойсі, поданому до митного оформлення, відсутні жодні відомості щодо порядку здійснення розрахунку за товари. Крім того, в інвойсі відсутній підпис іноземного контрактоотримувача, а також неоднозначно вказано, за яку саме одиницю виміру визначено ціну товару. У наданих декларантом додаткових документах, а саме прайс-листі продавця б/н від 22.10.2014 року не вказано, за яку саме одиницю виміру визначено ціну товару та за висновком експерта від 20.11.2014 року №51-60-01/11-2014 про вартісні характеристики товару не вказано, на яких умовах поставки визначено ринкову вартість товару.

Оскільки позивач повідомленням від 21.11.2014 року №2/11 зазначив про неможливість подання додаткових документів, митницею здійснено коригування митної вартості товару, про що 21.11.2014 року складено картку відмови №500040001/2014/00240 у митному оформленні (випуску) товарів та прийнято рішення №500040001/2014/410050/2 про коригування митної вартості товару, яким органом визначено митну вартість товару за шостим - резервним методом.

Підставою для обрання такого методу визначення митної вартості товару стало не підтвердження документально використаних декларантом відомостей та не можливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товару, а саме за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість).

Вирішуючи зазначений спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем до Митниці документи містять всі дані, які підтверджують значення показників, що вплинули на митну вартість товару, відповідачем не обґрунтовано неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товару та визначення резервного методу розрахунку його митної вартості, отже прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним, відтак це рішення та картка відмови у митному оформленні товарів підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 50 Кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Згідно частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або, яка підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

У разі, якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 Кодексу, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

Згідно статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (стаття 54 Кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 Кодексу визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

За змістом ст. 57 Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Судом першої інстанції правильно зроблено висновок, що обов'язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи, при цьому такі сумніви мають бути обґрунтованими.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості та лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з наданих позивачем документів вбачається ідентифікація товару, його числові значення, вартість, чим спростовується висновок митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, тобто за ціною договору, та необхідність у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товару.

Крім того, як вбачається із спірних рішень, причиною спору щодо заявленої митної вартості не стала розбіжність або не достовірність заявлених даних між контрактом, інвойсами або іншими платіжними документами, такі сумніви виникли через відсутність в інвойсі підпису уповноваженої особи продавця товару.

Суд першої інстанції правильно встановив правомірність визначення митної вартості товарів в тому числі за вказаним документом, оскільки відсутність в ньому підпису продавця товару не може свідчити про його недійсність, враховуючи завірення цього документу печаткою іноземного підприємства та оформлення документу у такий спосіб може свідчити лише інший порядок узгодження ціни товару, ніж передбачено законодавством України.

Також судом першої інстанції правильно не враховано доводи відповідача про не визначення в інвойсі порядку здійснення розрахунків за товар, оскільки такий документ не визначає умови оплати товару та містить лише відомості про його вартість.

Водночас, вірним є висновок суду першої інстанції, що до митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та, як встановлено під час розгляду справи, давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товару, відповідач не вказував на недостатність цих документів, тому витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним.

Зазначені обставини свідчать про не доведеність відповідачем правомірності неможливості застосування до визначення митної вартості товарів за основним методом та необґрунтованість застосування резервного методу при визначенні митної вартості.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що коригування митної вартості товарів проведено відповідачем без дотримання 10-денного строку, відведеного позивачу на надання додаткових документів, що свідчить про передчасність цього рішення, а відтак про необґрунтованість на момент його прийняття.

Разом з цим, судом першої інстанції правильно встановлено, що оспорюване рішення не містить жодних відомостей щодо проведення консультацій між митним органом та декларантом, що в свою чергу свідчить про однобічність прийнятого рішення з використанням лише інформаційних баз даних щодо переміщуваних через митний кордон товарів та формальність у не врахуванні наданих до митного оформлення документів.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару в силу приписів норм митного законодавства є беззаперечною підставою для скасування рішень, що прийняті на підставі неправомірних висновків митного органу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, що суттєво впливає на її визначення, не обґрунтовано обрання методу визначення митної вартості товарів, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для задоволення позову та скасування оспорюваних рішень.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Південної митниці Міндоходів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Л-ФОРТ» до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В.Стас

І.О.Турецька