Справа № 2а-3879/12/0370
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-3879/12/0370

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015р. Справа № 876/896/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Дяковича В.П.,

судді Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби, м.Луцьк

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2012р. у справі №2а/0370/3879/12

за позовом Приватного підприємства “Спека”, м.Луцьк

до Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби, м.Луцьк

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби щодо порушення позивачем податкового законодавства не відповідають дійсності, як наслідок, складені податкові повідомлення-рішення на підставі цих висновків є протиправними та підлягають скасуванню.

За результатами розгляду справи Волинський окружний адміністративний суд адміністративний позов задоволив, оскільки позивачем правомірно віднесено суми до складу валових витрат, що враховується при обчислені об’єкта оподаткування у податкових деклараціях з податку на прибуток та суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту в податкових деклараціях з податку на додану вартість за лютий, травень, червень 2012р.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): Луцька ОДПІ Волинської області ДПС оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивачем порушено порядок заповнення бухгалтерських документів, господарські операції не відбувалися, а документи підписувалися лише формально, просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2012р. та прийняти нову постанову, якою в задоволені позову відмовити повністю.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, керуючись ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегією суддів встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що з 16.08.2012р. по 06.09.2012р. Луцькою ОДПІ Волинської області ДПС проведено планову виїзну перевірку ПП “Спека” з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011р. по 30.06.2012р. та іншого законодавства за період з 01.07.2011р. по 30.06.2012р., за результатами якої складено акт №4416/22-120134464 від 13.09.2012р.

Не погоджуючись з порушеннями, вказаними в акті перевірки №4416/22-120134464 від 13.09.2012р., позивачем подано до Луцької ОДПІ письмові заперечення №45 від 19.09.2012р. на даний акт перевірки, за наслідками розгляду яких відповідачем було прийнято рішення про проведення позапланової виїзної перевірки ПП “Спека” з питань, що становлять предмет заперечень, про що складено акт №5241/22-1/20134464 від 11.10.2012р.

Перевіркою встановлено, що ПП “Спека” укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №4203 від 23.02.2012p. з ТОВ “Фактор Нафтогаз” та договір купівлі-продажу нафтопродуктів №ФТ-048 від 16.05.2012p. з ТОВ “Фаворит Ойл”, на підставі яких ПП “Спека” у ТОВ “Фактор Нафтогаз” було придбано нафтопродуктів на загальну суму 813269,00грн., в тому числі сума ПДВ 135545,00грн. та у ТОВ “Фаворит Ойл” було придбано нафтопродуктів на загальну суму 794988,18грн., в тому числі ПДВ 132498,04грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, лімітно-забірними відомостями. За поставлений товар ПП “Спека” провело розрахунки з ТОВ “Фактор Нафтогаз” та ТОВ “Фаворит Ойл”, що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками з період, що підлягав перевірці. Для перевірки позивачем були надані видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, банківські виписки про проведення розрахунків між сторонами, господарські операції також підтверджуються журналом-ордером та відомостями по рахунку “2811” Склад паливно-мастильних матеріалів за лютий, травень, червень 2012p.

Витрати по взаємовідносинах з ТОВ “Фактор Нафтогаз” та ТОВ “Фаворит Ойл” на загальну суму 1340214,00грн. в тому числі: за І квартал 2012p. на суму 241661,00грн. та за ІІ квартал 2012p. в сумі 1098553,00грн. віднесені позивачем до складу валових витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування в деклараціях з податку на прибуток за І та ІІ квартал 2012p..

В подальшому, на підставі отриманих від ТОВ “Фактор Нафтогаз” та ТОВ “Фаворит Ойл” податкових накладних, позивачем включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість 268043,00грн. та відображено в податкових деклараціях з податку на додану вартість за лютий, травень, червень 2012p.

Разом з тим, в ході перевірки встановлено, що надані товарно-транспортні накладні містять порушення щодо порядку їх заповнення, а саме: не зазначено прізвища та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка одержала вантаж, не вказана серія, номер та дата довіреності, не вказано до якого подорожнього листа виписана ТТН, не вказано дату, час виїзду та прибуття. Підприємством не надано сертифікати відповідності чи свідоцтва про визнання іноземного сертифікату.

Крім того, від ДПІ у Голосіївському районі, на запит Луцької ОДПІ щодо підтвердження фінансово-господарських операцій ПП “Спека” з ТОВ “Фактор Нафтогаз” та ТОВ “Фаворит Ойл”, отримано акт від 01.10.2012p. №583/22-90-36134497 про неможливість проведення перевірки контрагента ТОВ “Фактор Нафтогаз”, у зв'язку тим, що стан підприємства відмінний від основного, а також акт від 01.10.2012p. №588/3-22-90-38130452 про неможливість проведення перевірки контрагента ТОВ “Фаворит Ойл”, у зв'язку з тим, що стан платника змінено.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що предметом діяльності ПП “Спека” є дослідження конюктури ринку та виявлення суспільної думки, роздрібна торгівля пальним, роздрібна торгівля книгами, газетами та канцелярськими товарами, посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту, рекламна діяльність, оптова торгівля паливом та інше.

ПП “Спека” укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №4203 від 23.02.2012p. з ТОВ “Фактор Нафтогаз” та договір купівлі-продажу нафтопродуктів №ФТ-048 від 16.05.2012p. з ТОВ “Фаворит Ойл”, згідно з якими постачальники зобов'язувались передати покупцю нафтопродукти, а останній зобов'язаний був їх оплатити.

На виконання умов даних договорів, за період з 01.07.2011p. по 30.06.2012p. позивачем придбано у ТОВ “Фактор Нафтогаз” нафтопродуктів на загальну суму 813269,00грн., в тому числі ПДВ 135545,00грн., а у ТОВ “Фаворит Ойл” придбано нафтопродуктів на загальну суму 794988,18грн., в тому числі ПДВ 132498,04грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, журналом-ордером та відомостями по рахунку "2811" Склад паливно-мастильних матеріалів за лютий, травень, червень 2012p., долученими до матеріалів справи.

Позивачем проведено розрахунок по договірних зобов'язаннях з ТОВ “Фактор Нафтогаз” та ТОВ “Фаворит Ойл” на загальну суму 1608257,18грн., в тому числі, податок на додану вартість 268043,00грн., що також вбачається з наявних в матеріалах справи платіжних доручень та банківських виписок за період з 01.07.2011p. по 30.06.2012p.

Придбані та поставлені нафтопродукти ПП “Спека” зберігало на орендованому складі паливно-мастильних матеріалів загальною площею 1200куб.м., що підтверджується наявним в матеріалах справи договором оренди складу паливно-мастильних матеріалів між ПП “ПМБ” та ПП “Спека” від 01.07.2011p. №07-11.

Також судом встановлено, що в подальшому нафтопродукти були використані позивачем у своїй господарській діяльності, а саме реалізовувалися суб'єктам господарської діяльності, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідає видам діяльності ПП “Спека”.

Витрати по взаємовідносинах з ТОВ “Фактор Нафтогаз” та ТОВ “Фаворит Ойл” на загальну суму 1340214,00грн. в тому числі: за І квартал 2012p. на суму 241661,00грн. та за ІІ квартал 2012p. в сумі 1098553,00грн. віднесені позивачем до складу валових витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування в деклараціях з податку на прибуток за І та ІІ квартал 2012p.

Крім того, з наявних в матеріалах справи повідомлень №95/10 від 16.10.2012p. та №527/10 від 16.10.2012p. вбачається, що суми податку на додану вартість по господарським операціям з ПП “Спека” відповідного періоду, відображені ТОВ “Фактор Нафтогаз” та ТОВ “Фаворит Ойл” в реєстрах виданих податкових накладних та відповідають даним декларацій з податку на додану вартість, а фактичне відвантаження товару підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними та товарно-транспортними накладними.

В подальшому, на підставі отриманих від ТОВ “Фактор Нафтогаз” та ТОВ “Фаворит Ойл” податкових накладних, позивачем включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість 268043,00грн. та відображено в податкових деклараціях з податку на додану вартість за лютий, травень, червень 2012p.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті та інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Разом з тим, правові підстави віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту визначено статтею 198 Податкового кодексу України, пунктом 198.1 якої визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктами 198.2. та 198.3 статті 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із вимогами п.198.6 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Водночас, статтею 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, визначено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкової ознаки господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Згідно із вимогами ч.2 ст.3 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Статтею 9 зазначеного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо неможливо – безпосередньо після її закінчення. Підпунктом 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995p. №88, передбачено, що для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що поставка нафтопродуктів відбулися і товар використано в межах господарської діяльності ПП “Спека”. В свою чергу, відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги, що товарно-транспортні накладні не містять всіх необхідних реквізитів, а як наслідок, господарські операції не відбувалися, а документи підписувались лише формально жодним чином не спростовують реальність проведених господарських операцій.

Досліджені товарно-транспортні накладні відповідають вимогам встановленим Інструкцією та містять всі необхідні відомості про вантаж, що транспортується. Недоліки в заповнені ТТН не дають підстав вважати, що господарські операції не відбулися чи відбулися з порушенням, а є недоліками організації роботи перевізника, та не можуть впливати на реальність чи відсутність вчинення господарської операції.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2012р. у справі №2а/0370/3879/12 за позовом Приватного підприємства “Спека” до Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень, - залишити без задоволення.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2012р. у справі №2а/0370/3879/12, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя В.П. Дякович

Суддя Я.С. Попко