Справа № 750/2342/15-а
Суддя: Коверзнев В. О.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/2342/15-а
Провадження № 2-а/750/259/15
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді Коверзнева В. О.,

при секретарі Мачачі І. П.,

за участю: представника позивача адвоката Акуленка В. М., представника відповідача Христенок Т. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
11.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною відмову відповідача включити до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється його пенсія, щомісячну додаткову грошову винагороду, введену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161; зобов`язання відповідача призначити йому з 30.04.2014 року пенсію за вислугу років, з урахуванням зазначеної щомісячної додаткової грошової винагороди.

Ухвалою судді від 18.03.2015 року адміністративний позов у частині окарження дій відповідача за період з 30 квітня по 10 вересня 2014 року включно залишено без розгляду; в іншій частині відкрито скорочене провадження.

Ухвалою судді від 07.04.2015 року через неможлиість ухвалення законного та обгрунтованого рішення без проведення судового засідання справу призначено до розгляду у загальному порядку.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача позов не визнала. Вважає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка виплачувалася позивачеві на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в розумінні статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не є ані основним, ані додатковим видом грошового забезпечення, а тому не підлягає врахуванню до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії за вислугою років. У зв`язку з цим, просила в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач проходив військову службу на посаді начальника групи обліку та призначення сержантів і солдатів запасу мобілізаційного відділу центру організаційно-мобілізаційної роботи та підготовки мобілізаційних ресурсів військової частини НОМЕР_1 . Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 25.04.2014 року № 245 його звільнено у відставку за станом здоров"я на підставі пункту б частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 29.04.2014 року № 101 позивача виключено зі списків особового складу військової частини.

Як убачається з матеріалів справи (а. с. 15, 16, 20), починаючи з квітня 2013 року позивач щомісячно отримував додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (зі змінами), з якої щомісячно утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 2.6%.

Після звільненням з військової служби позивачу відповідачем призначено пенсію за вислугу років, до складу якої не включено додаткову грошову винагороду, що, на думку позивача, призвело до зменшення розміру пенсії та порушення його пенсійних прав.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсії на цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 1.2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (із подальшими змінами, далі Постанова) військовослужбовцям Збройних Сил України встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

з 01.04.2013 року у розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення;

з 01.09.2013 року у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення;

з 01.01.2014 року у розмірі, що не перевищує 60% місячного грошового забезпечення;

з 01.04.2014 року у розмірі, що не перевищує 80% місячного грошового забезпечення;

з 01.07.2014 року у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

В силу положень пункту 2 цієї Постанови, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди визначаються Міністерством оборони України за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України від 15.11.2010 року № 595 (із наступними змінами) затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі Інструкція). Цією Інструкцією щомісячну додаткову грошову винагороду не включено до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 8), а командиру військової частини надано право зменшувати розмір винагороди лише за порушення статутних правил несення служби; особисті незадовільні показники в командирській, бойовій та мобілізаційній підготовці; уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки, озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб (пункт 10).

При цьому Постанова та Інструкція не містять положень, які би передбачали можливість не виплачувати щомісячну додаткову грошову винагороду навіть у разі допущення військовослужбовцем перелічених дисциплінарних порушень.

Системний аналіз наведених вище актів законодавства в їх взаємозв`язку, дає суду підстави для висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка виплачується відповідно до Постанови, за своєю правовою природою та юридичними ознаками в розумінні статті 43 Закону є додатковим видом грошового забезпечення (підвищення), а тому підлягає обов`язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугою років.

Цей висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11, від 28.05.2013 року № 21-97а13 про те, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно частини 1 статті 2442 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов"язковим для всіх суб"єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

Виходячи з наведеного, відповідач неправомірно відмовив позивачеві у включенні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір його пенсії, суми щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася на підставі Постанови, що є підставою для зобов`язання відповідача призначити позивачу з 11.09.2014 року пенсію за вислугу років з урахуванням зазначеної винагороди.

За таких обставин, даний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 158 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:
позов задовольнити. Визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області включити до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії ОСОБА_1 , суми щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася йому на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (із подальшими змінами).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 11.09.2014 року пенсію за вислугу років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася йому на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (із подальшими змінами).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73 грн 08 коп. у відшкодування понесених судових витрат.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення, в порядку встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя В. О. Коверзнев