Справа № 2а/1670/9496/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2015р. м. Київ К/9991/25449/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012

у справі № 2а-1670/9496/11 Полтавського окружного адміністративного суду

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві (ДПІ)

про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012, позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність ДПІ у м. Полтаві щодо не надіслання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 повідомлень про невизнання уточнюючих розрахунків з ПДВ за період з травня 2010 року по грудень 2010 року, травень 2011 року як податкової звітності; зобов'язано ДПІ у м. Полтаві розглянути уточнюючі розрахунки з ПДВ за період з травня 2010 року по грудень 2010 року, травень 2011 року та надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 відповідь за результатами їх розгляду; скасовано податкову вимогу від 05.09.2011 № 2806.

В касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що 31.05.2011 позивач надіслав до ДПІ уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з податку на додану вартість за травень - грудень 2010 року, що підтверджується описом вкладення та копією квитанції (а.с. 7-8).

Зазначені уточнюючі розрахунки отримані ДПІ 03.06.2011, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с 6).

Крім того, 09.07.2011 позивач надіслав до ДПІ уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2011 року ( отримано ДПІ 12 07.2011).

У зв'язку з неприйняттям вищевказаних уточнюючих розрахунків та відповідно невнесенням зазначених у них відомостей до облікової картки позивача ДПІ винесено податкову вимогу від 05.09.2011 № 2806 про сплату податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 1220,00 грн. за податковими зобов'язаннями за липень, серпень 2011 року.

Задовольняючи позов, суд першої та апеляційної інстанції виходили з того, що відповідачем не було доведено, що письмові відмови у прийнятті уточнюючих розрахунків надсилались позивачу, а відтак суд зробив висновок, що ДПІ не мала права не включати відомості, зазначені у поданих позивачем уточнюючих розрахунках з ПДВ за період з травня 2010 року по грудень 2010 року, травень 2011 року до облікової картки позивача.

Під час судового процесу відповідачем надано копії листів від 06.06.2011 № 6478/я/17650 та від 15.07.2011 №8011/я/17650, адресованих позивачу, зміст яких свідчить про те, що подані позивачем уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з податку на додану вартість за травень - грудень 2010 року, травень 2011 року не визнані документами податкової звітності (а.с. 56-57).

На підтвердження факту надіслання позивачу зазначених листів відповідачем надано копії поштових відправлень (конвертів) №801, №947 від 06.06.2011 та №424, № 948 від 15.112011 з поштовими відмітками «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 58-59).

Однак, згідно з приєднаною до справи копією листа Поштамт-Центр поштового зв'язку № 1 від 03.11.2011 №15-921 рекомендовані листи № 801, №947 від 06.06.2011 та № 424, № 948 від 15.11.2011 на ім'я ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, в надходженні відділення поштового зв'язку № 9 м. Полтави не значаться (а.с. 45).

Крім того, у вказаному листі роз'яснено, що під час приймання реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про вручення працівник поштового зв'язку наклеює на бланку повідомлення штриховий код ідентифікатор (ШКІ), який відповідає цифровому значенню ШКІ, що наклеєний на поштове відправлення.

На наданих відповідачем копіях бланків повідомлення та поштових відправленнях штрихові коди ідентифікатори різні (58-59).

Згідно із пунктом 42.1 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові (пункт 42.2 цієї статті ).

Пунктом 49.15 ст. 49 цього ж Кодексу встановлено, що податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання податковим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Відповідно до положень частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що податковий орган не довів факту направлення письмових відмов у прийнятті уточнюючих розрахунків, правильними є висновки суду про протиправність дій відповідача щодо не включення відомостей, зазначених позивачем в уточнюючих розрахунках до податкових декларацій з податку на додану вартість за травень - грудень 2010 року, травень 2011 року, до картки особового рахунку позивача та прийняття податкової вимоги від 05.09.2011 № 2806. Те, що прийняття податкової вимоги стало наслідком неврахування показників вище вказаних уточнюючих розрахунків, ДПІ визнається.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев

№ К/9991/25449/12