Справа № 2а/711/244/13
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2015р. м. Київ К/800/28234/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку попереднього розгляду адміністративну справу

за позовом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області про зобов'язання повернути надміру виплачену соціальну допомогу

за касаційною скаргою Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

24 жовтня 2013 року Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради звернувся в суд з даним позовом. Просив стягнути з громадянки ОСОБА_1 на користь держави в особі управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області виплачену надміру у вигляді компенсаційної допомоги суму в розмірі 718,08 грн.

Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2014 року, у задоволені позову відмовлено.

Позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування обставин у справі, просить скасувати дані судові рішення і постановити нове - про задоволення позовних вимог. Зазначає, що відповідач є непрацездатною особою, а компенсаційна виплата з моменту призначення пенсії не передбачена, тому допомога у розмірі 718,08 грн. підлягає поверненню, оскільки була виплачена неправомірно.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах, визначених частиною 2 статті 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення без задоволення касаційної скарги, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 на підставі заяви від 22 жовтня 2007 року у період з 01 жовтня 2007 року по березень 2013 року, отримувала компенсаційну виплату по догляду за інвалідом І групи ОСОБА_2, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян» від 26 липня 1996 року № 832.

Згідно акту перевірки управління Пенсійного фонду України в м.Черкаси Черкаської області № 555/01-6/1 від 27 лютого 2013 року відповідачу було припинено виплату компенсаційної допомоги з березня 2013 року. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 з 27 травня 2008 року було призначено пенсію за віком як матері інваліда з дитинства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач не надав доказів недобросовісного отримання відповідачем компенсаційної виплати, у зв'язку з чим згідно статті 1215 ЦК України відсутні підстави для стягнення виплачених сум.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян» від 26 липня 1996 року № 832 право на компенсаційну виплату має непрацююча працездатна особа, яка доглядає за інвалідом І групи та особами, які досягли 80-річного віку.

Зазначені щомісячні компенсаційні виплати призначаються і виплачуються органами праці та соціального захисту населення та фінансуються органами Пенсійного фонду України.

Апеляційним судом встановлено, що під час проведення звірки про перебування заявника на обліку як отримувача пенсії було виявлено факт призначення ОСОБА_1 з 27 травня 2008 року пенсії за віком як матері інваліда з дитинства.

Оскільки щомісячні компенсаційні виплати здійснюються лише непрацюючим працездатним особам, тому з дати призначення пенсії відповідач втратила право на отримання такої виплати.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за твердженням позивача виплата коштів ОСОБА_1 у період з 27 травня 2008 року по березень 2013 року відбувалася через недобросовісність відповідача, яка не повідомила Департамент соціальної політики Черкаської міської ради про призначення їй пенсії. Позивач не надав доказів того, що ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність надавати до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради відомості про призначення пенсії. В заяві про призначення компенсаційної виплати зазначено лише про те, що відповідача повідомлено про необхідність повідомляти про працевлаштування та зміни у складі сім'ї.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відсутні підстави вважати отримання компенсаційної виплати ОСОБА_1 внаслідок її недобросовісності.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 224, 230 КАС України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради залишити без задоволення, а постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Кобилянський М.Г.

СУДДІ : Амєлін С.Є.

Стародуб О.П.