Справа № 803/621/14
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року Справа № 876/6643/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді Каралюса В.М.,
суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив рішення житлової комісії відповідача від 16.10.13 р. за протоколом № 14 в частині зняття його з квартирного обліку визнати таким, що не відповідає вимогам закону, в зв`язку з чим його скасувати як протиправне; визнати його таким, що має право на отримання житла з 03.08.13 р. згідно рішення житлової комісії відповідача від 09.08.2013 р. за протоколом № 10.
Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, просить таке скасувати та прийняти нове, яким повністю задовольнити заявлені позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення військової частини від 16.10.2013 року за протоколом № 14 винесене на підставі подання прокурора не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивач має всі законні підстави для постановлення на облік для отримання житла.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 09.08.2013 року відповідно до рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 09.08.2013 року за протоколом № 10 був поставлений на квартирний облік у в/ч НОМЕР_1 в загальну чергу для отримання житла.
Перевіркою прокурора Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері щодо додержання посадовими особами військової частини НОМЕР_1 вимог Житлового кодексу України виявлено їх суттєві порушення при прийнятті рішень про поставку на квартирний облік осіб, звільнених з військової служби, а саме неправомірного поновлення на квартирному обліку при в/ч НОМЕР_1 підполковника запасу ОСОБА_1 . На підставі матеріалів перевірки прокурором було направлено подання командиру військової частини НОМЕР_1 № 2020 вих-13 від 20.09.2013 року щодо усунення виявлених під час перевірки порушень, зокрема, подання містить вимогу про скасування рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 09.08.2013 року за протоколом № 10.
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 16.10.2013 року за протоколом № 14 подання прокурора було задоволено та скасовано рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 09.08.2013 року за протоколом № 10.
В силу норми п. 1 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» при виявленні порушень закону, прокурор виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право вносити подання.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» подання - це акт реагування прокурора на виявлені порушення закону з вимогою (вимогами) щодо: 1) усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли; 2) притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності; 3) відшкодування шкоди; 4) скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом; 5) припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб.
Подання може бути внесено Прем`єр-міністру України, Кабінету Міністрів України, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, міністерствам та іншим центральним і місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, військовим частинам, громадським об`єднанням, органам державного нагляду (контролю), посадовим і службовим особам цих органів, підприємствам, установам та організаціям незалежно від форм власності, підпорядкованості чи приналежності, фізичним особам - підприємцям. Відповідний прокурор має бути повідомлений про результати розгляду подання та вжиті заходи у визначений ним строк, що обчислюється з дня отримання подання та не може бути меншим 10 днів.
Подання прокурора № 2020 вих-13 від 20.09.2013 року обґрунтовано тим, що підполковник запасу ОСОБА_1 у 2000 році отримав за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України житлове приміщення у межах встановлених чинним законодавством норм жилої площі. Крім того, житловою комісією не враховано той факт, що позивач штучно погіршив свої житлові умови шляхом визнання 11.09.2012 року позову про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Також подання прокурора обґрунтовано тим, що підполковника запасу ОСОБА_1 звільнено з військової служби наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних сил України від 04.07.2013 року № 466 без залишення його на квартирному обліку та 03.08.2013 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 165 виключено із списків особового складу частини. Відтак, рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 09.08.2013 року за протоколом № 10 суперечить вимогам Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями затвердженої наказом Міноборони від 30.11.2011 року № 737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 року за № 24/20337, якою не передбачено прийняття на квартирний облік осіб, які звільнені з військової служби.
Гарантії забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до положень статті 12 цього Закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами; військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1081 від 03.08.2006 року, якою затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 22 цього Порядку, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Положеннями пункту 24 Порядку визначено, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Пунктом 29 Порядку передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року № 737було затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
Пунктом 1.1 вказаної Інструкції передбачено, що вона визначає організацію обліку військовослужбовців Збройних Сил України (далі - ЗС України) та осіб, звільнених у запас або відставку, що залишилися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у ЗС України.
Відповідно до пункту 1.3 Інструкції, забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом: надання службових жилих приміщень військовослужбовцям; надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби; надання за згодою військовослужбовця кредиту для спорудження (купівлі) житла або надання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення; надання жилої площі у гуртожитках курсантам і військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, працівникам ЗС України; надання місць у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі; оренди житла військовослужбовцям офіцерського складу.
Як вбачається з системного аналізу приписів наведених вище нормативно-правових актів, чинним законодавством України передбачено забезпечення житлом військовослужбовців та осіб, які були звільнені з військової служби, перебуваючи на обліку, як такі, що потребують поліпшення житлових умов. Водночас, чинним законодавством не передбачено можливість зарахування особи на квартирний облік після звільнення з військової служби.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Позивача, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2013 року № 165, було виключено із списків особового складу частини з 03.08.2013 року, в той час, як рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 за протоколом № 10 про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік було прийнято 09.08.2013 року, тобто вже після звільнення останнього з військової служби.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подання прокурора Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері № 2020 вих-13 від 20.09.2013 року в частині неправомірності зарахування позивача на квартирний облік після звільнення з військової служби є обґрунтованим, відтак законним та обґрунтованим є рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 16.10.2013 року за протоколом № 14, в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, що винесене за результатами розгляду подання прокурора Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері № 2020 вих-13 від 20.09.2013 року.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2014 року у справі № 803/621/14 без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська