Справа № 265/7083/14-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 року м. Київ К/800/13035/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 25 грудня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі № 265/7083/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя, в якому просив: визнати неправомірним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецькій області № 380/1739 від 30 травня 2014 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецькій області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 10 лютого 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, якому при зверненні за призначенням пенсії на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" представниками відповідача було відмовлено рішенням від 14 липня 2014 року на підставі відсутності підтвердження його пільгового права на пенсію. Вважає вказане рішення відповідача незаконним, оскільки ним були надані всі необхідні документи для призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку, в тому числі довідки, які підтверджували його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у травні 1986 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року, позов задоволений.

Визнане неправомірним та скасоване рішення управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецькій області від 30 травня 2014 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язане управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецькій області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 10 лютого 2014 року.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити судові рішення без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням.

Після досягнення 50-річного віку, позивач 7 березня 2014 року звернувся до відповідача з заявою про дострокове призначення пенсії на підставі п.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням відповідач від 30 травня 2014 року позивачу відмовлено в призначені пенсії, у зв'язку з тим, що позивачем не були надані первинні документи, які б зазначали період роботи, населений пункт, де позивач виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З довідки від 13 серпня 1999 року, виданої Централізованим гаражем Управління охорони здоров'я, вбачається, що позивач працював у Централізованому гаражі держздраввідділу водієм швидкої медичної допомоги і у період з 8 травня 1986 року по 17 травня 1986 року за наказом від 7 травня 1986 року №3 позивач був направлений у Поліський район Київської області на ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС.

З довідки від 18 грудня 1992 року, виданої Централізованим гаражем відділу охорони здоров'я, також вбачається, що позивач за наказом від 7 травня 1986 року № 3 був відряджений на роботу з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та працював по ліквідації наслідків у населених пунктах: у Поліському лісництво Товстий ліс с. Товстий ліс, с. Діброве з 8 травня 1986 кору по 15 травня 1986 року. За вказаний період позивачу нараховувалася заробітна плата у двократному розмірі.

Суди першої і апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що надані позивачем документи підтверджують факт участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період до 01.07.1986 р., а тому позивач має право на призначення пенсії на підставі п.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на 10 років.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1. досяг 50-річного віку та період його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.05.1986р. по 15.05.1986р. у зоні відчуження підтверджується довідками від 18.12.1992р. та від 13.09.1989р., виданими Централізованим гаражем управління охорони здоров'я.

Виходячи з наведеного, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії зі скороченням пенсійного віку.

Посилання на те, що позивачем не були надані первинні документи, які б зазначали період роботи, населений пункт, де позивач виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, суди вірно не взяли до уваги, оскільки період перебування позивача в зоні відчуження підтверджується вищенаведеними довідками, які містять як період участі, так і місце роботи.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя відхилити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 25 грудня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: