Справа № 2а-1012/10/0670
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-1012/10/0670

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Житомир справа № 2а-1012/10/0670

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шимоновича Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Строймайстер" до Житомирської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень та визнання незаконними дій,-

встановив:

У 2010 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Строймайстер" (далі – ТОВ "Строймайстер", Товариство) звернулось до суду з позовом, у якому, з урахуванням остаточної заяви про уточнення позовних вимог від 01.09.2011 (том ІІ а.с. 116), просило:

- визнати незаконними дії відповідача щодо відмови в застосуванні права на податковий кредит.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що податковий кредит сформовано позивачем у відповідності до вимог діючого законодавства. Вказує на те, що отримав від ТОВ "Бора Девелопмент" у власність майно, відповідно до договорів задоволення вимог іпотекодержателя та заставодержателя. Згідно первинних документів, отримане майно перебуває на балансі Товариства. Вважає, що податкові накладні, отримані від ТОВ "Бора Девелопмент" за результатами переходу у власність майна, - є достатньою підставою для формування податкового кредиту.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.02.2015 скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10.10.2011 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2011, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вказаному рішенні суд касаційної інстанції зазначив, що під час розгляду цієї справи та прийняття рішення суду першої інстанції необхідно перевірити належним чином доводи сторін щодо фактичної поставки позивачу від ТОВ "Бора Девелопмент" нерухомого та рухомого майна, правомірності перебування у ТОВ "Бора Девелопмент" цього майна на правовому титулі власності.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, заяв щодо перенесення розгляду справи або слухання справи за його відсутності до суду не подавав, про причин неявки суду не повідомляв.

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на неявку в судове засідання представника відповідача, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі статті 3 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що підставою для донарахування позивачу суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в актах перевірки від 28.10.2009 № 7100/23-2/36389754, від 17.11.2009 № 7407/15-2, від 27.02.2010 № 1071/15-2, від 30.03.2010 № 1806/15-2.

Згідно з висновками цих актів, позивач порушив норми підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" (далі - Закон № 168/97-ВР), в результаті чого останнім завищено податковий кредит за квітень 2009 року на 26009121,47 грн за наслідками господарських операцій з придбання у ТОВ "Бора Девелопмент" майнових комплексів, нерухомого та рухомого майна, з підстав не підтвердження сплати постачальниками по ланцюгу поставок ПДВ. В акті перевірки податковий орган зробив висновок про завищення ТОВ "Строймастер" від'ємного значення суми податку в податковому обліку за квітень 2009 року на 2609122,00 грн та про заниження податкових зобов'язань на 2102,00 грн.

На підставі перелічених актів перевірок та за результатами процедури адміністративного оскарження ДПІ в м. Житомирі прийняті податкові повідомлення-рішення:

Перевіряючи спірні податкові повідомлення-рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 31.03.2009 та 02.04.2009 між позивачем та ТОВ "Бора Девелопмент" (позичальник) були укладені договори безпроцентної позики №№ 1, 2, 3, за умовами яких позивач зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти.

Зобов'язання позичальника за цими договорами були забезпечені відповідно до двох договорів іпотеки від 31.03.2010, за якими у іпотеку передавалось нерухоме майно, та договору застави від 02.04.2009, за яким у заставу передавалось рухоме майно.

У зв'язку з невиконанням ТОВ "Бора Девелопмент" своїх зобов'язань щодо повернення грошових коштів за договорами безпроцентної позики, сторони зазначених договорів уклали договори про задоволення вимог іпотекодержателя та договори про задоволення вимог заставодержателя за рахунок майна, переданого в іпотеку (заставу).

За наслідками вказаної операції з переходу права власності на нерухоме та рухоме майно, яке було в іпотеці (заставі), ТОВ "Бора Девелопмент" виписав позивачу податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит за квітень 2009 року.

За визначенням пункту 1.4 ст.1 Закону № 168/97-ВР поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 ст.3 Закону № 168/97-ВР встановлено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.1 ст.7 цього Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 11.02.2015 зазначив, що застосувавши наведені правові норми, суди попередніх інстанцій зробили правильні висновки, що операції з передачі позивачу об'єктів іпотеки та застави є операціями поставки, що платник податку, покупець товарів (послуг), не несе відповідальності за невиконання податкового обов'язку іншим платником-продавцем товарів (послуг).

Проте, заперечуючи проти позову, контролюючий орган наголошував на встановлені в постанові Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2010, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2011, по справі № 2а-8015/10/2270/4 обставини, які свідчать про нікчемність договорів купівлі-продажу між ТОВ "Бора Девелопмент" (покупець) та ВАТ "Староконстянтинівський завод "Металіст" (продавець) майнових комплексів, нерухомого та рухомого майна, яке в подальшому передане ТОВ "Стоймастер" в рахунок заборгованості ТОВ "Бора Девелопмент" за договорами позики.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2010, частково задоволені позовні вимоги Староконстянтинівської ОДПІ до ВАТ "Староконстянтинівський завод "Металіст" та ТОВ "Бора Девелопмент" про застосування санкцій у зв'язку із здійсненням господарських зобов'язань з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, встановлених частиною 1 ст. 208 Господарського кодексу України: стягнуто з ВАТ "Староконстянтинівський завод "Металіст" в доход держави вартість векселів у сумі 12573474,00 грн., а з ТОВ "Бора Девелопмент" - вартість цілісних майнових комплексів № 1, № 2, № 3, № 5, одержаних за договорами купівлі-продажу цілісних майнових комплексів від 21.02.2009 № 1, № 2, № 3, № 5. В цій постанові суд встановив, що при укладені договорів купівлі-продажу сторони переслідували не мету, яка б відповідала підприємницькій діяльності та настанню юридичних наслідків, а лише створення видимості щодо таких договорів.

Однак, у ході судового розгляду справи встановлено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.08.2012 скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2011, справу направлено на новий розгляд.

В указаній ухвалі суд касаційної інстанції зазначив, що судами першої та апеляційної інстанції не встановлено чи були зареєстровані відповідачі на момент укладення та виконання договорів купівлі-продажу в ЄДРПОУ; не досліджено питання щодо наявності умислу у відповідачів чи одного з них на укладення договорів з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства; не досліджено реальність операцій виконання договору; не встановлено хто виступає емітентом векселів із відповідачів і подальше їх погашення; а також відносно кого судами була застосована ст. 250 ГК України.

Ухвалою від 02.10.2012 Хмельницьким окружним адміністративним судом закрито провадження у справі за позовом Красилівської міжрайонної державної податкової інспекції до відкритого акціонерного товариства "Старокостянтинівський завод "Металіст" м. Старокостянтинів Хмельницької області, товариства з обмеженою відповідальністю "Бора Девелопмент" м. Київ третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог-товариство з обмеженою відповідальністю "Строймайстер" м. Житомир, про застосування наслідків нікчемних правочинів, вчинених з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, в тому числі стягнення в доход держави коштів, отриманих за такими правочинами в зв'язку з ліквідацією відповідачів - відкритого акціонерного товариства "Старокостянтинівський завод "Металіст" м. Старокостянтинів Хмельницької області, товариства з обмеженою відповідальністю "Бора Девелопмент" м. Київ.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги обставини, які були встановлені постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2010, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2011.

Наведені обставини свідчать про те, що на момент укладання договорів купівлі-продажу майнових комплексів від 21.02.2009 №№ 598, 599, 600, 601 ВАТ "Старокостянтиніський завод "Металіст" (Продавець) та ТОВ "Бора Девелопмент" (Покупець) були зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Доказів того, що ВАТ "Старокостянтиніський завод "Металіст" та ТОВ "Бора Девелопмент" під укладання договорів купівлі-продажу майнових комплексів від 21.02.2009 №№ 598, 599, 600, 601 завідомо (з прямим або непрямим умислом) діяли всупереч інтересам держави і суспільства, суду контролюючим органом не надано, як і не надано суду відповідного вироку суду.

Отже, факт перебування у власності ТОВ "Бора Девелопмент" майнових комплексів підтверджений встановленими обставинами, і подальша передача цих комплексів ТОВ "Строймайстер" за договорами про задоволення вимог іпотекодержателя та про задоволення вимог заставодержателя відповідає ознакам операції з поставки у розумінні п. 1.4 ст. 1 Закону № 168/97-ВР як об'єкта оподаткування з нарахуванням суми податку на додану вартість.

З огляду на викладене, суд вважає, що отримавши у власність об’єкт застави, та на підставі належним чином оформлених податкових накладних позивач сформував податковий кредит у квітні 2009 року у відповідності до вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання незаконними дій відповідача щодо відмови в застосуванні права на податковий кредит, з огляду на наступне.

На переконання суду вказані дії відповідача стали підставою для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Як випливає зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України - до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Оскільки дії з проведення перевірок, складання за їх результатами актів та прийняття податкових повідомлень-рішень на підставі виявлених порушень не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов'язків, та враховуючи, що контролюючий орган має законодавчо визначене право на проведення перевірок, складання актів та прийняття податкових повідомлень-рішень, то такі дії не можуть вважатись протиправними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович