Справа № 826/17071/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова

до

Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про

стягнення заборгованості у розмірі 206 457,30 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова з позовом до ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування» про стягнення заборгованості по відшкодуванню суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсій, призначеної відповідно до ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів науковим співробітникам, у розмірі 206 457,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не відшкодовано витрати Пенсійного фонду України на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, яка визначена у відповідних повідомленнях, отриманих відповідачем.

При цьому, позивач зазначає, що за відповідачем обліковується заборгованість із відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право наукові працівники підприємства у розмірі 206 457,30 грн. і станом на момент розгляду справи дана заборгованість не погашена.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача непогашену суму заборгованості у розмірі 206 457,30 грн.

Відповідач, надавши заперечення проти позову, зазначив, що управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова є неналежним позивачем за вимогами про стягнення різниці між сумою пенсії, призначеної та виплаченої колишнім працівникам філії «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування» на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів.

Свої доводи відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 № 372, належним позивачем за даними вимогами є територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем знаходження ПАТ «Укргазвидобування», а не його філії.

Враховуючи наведене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Слід зазначити, що позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи, що відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України є підставою для розгляду справи за відсутності позивача.

Крім того, на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України у судовому засіданні 14.04.2015 р. ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані позивачем та відповідачем документи, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Пенсійне забезпечення та соціальний захист наукового працівника врегульовані статтею 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» № 1977-XII від 13.12.1991 (далі Закон № 1977).

Так, відповідно до абз. 1 вказаної статті Закону № 1977 держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Відповідно до статті 24 Закону № 1977 пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 23 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Дія цієї статті поширюється на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ та організацій недержавної форми власності, які пройшли державну атестацію згідно із цим Законом, недержавних вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, що діють відповідно до Закону України «Про вищу освіту», міжнародних наукових організацій, відкритих на території України відповідно до міжнародних договорів, установчі документи яких затверджено Кабінетом Міністрів України, а також на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ і вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, що належали партійним та громадським організаціям колишніх Української РСР, інших республік СРСР та СРСР.

Право на призначення пенсії відповідно до цього Закону поширюється також і на осіб, які на момент звернення за призначенням пенсії працюють на будь-яких посадах на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності та мають стаж наукової роботи, передбачений частиною другою статті 24 Закону № 1977.

Різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

У взаємозв’язку з вищенаведеним суд зазначає, що порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затверджений Постановою КМУ № 372 від 24.03.2004 (далі - Порядок).

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах III - IV рівнів акредитації незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації.

Розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається (п. 5 Порядку).

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (ідентифікаційний код 30019775) є юридичною особою. Український науково-дослідний інститут природних газів є філією Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова.

Філія «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування» є науковою установою, період роботи в якій дає право на призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

За таких обставин, управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова звернулося до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості з відповідача на підставі повідомлень інших органів ПФУ.

У зв’язку з несплатою коштів, визначених у вказаних повідомленнях, у філії «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування» утворилась заборгованість у розмірі 206 457,30 грн.

Між тим, обґрунтовуючи своє право на звернення до суду з даним позовом, управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова вказує на те, що філія «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування» знаходиться у Червонозаводському районі м. Харкова. Також позивач послається на п. 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2.

У той же час, відповідач звертає увагу суду на те, що Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова є неналежним позивачем за заявленими вимогами про стягнення різниці між сумою пенсії, призначеної та виплаченої колишнім працівникам філії «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування» на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, оскільки належним позивачем за даними вимогами є територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем знаходження ПАТ «Укргазвидобування», а не його філії.

Суд вважає, що вказані доводи відповідача є обґрунтованими з огляду на наступне.

Зокрема, відповідно до п. 5 Порядку розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

З наведеної норми права вбачається, що кошти, спрямовані на фінансування різниці у розмірі пенсії наукових працівників, підлягають сплаті до територіального органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням підприємства, установи, організації. Сплата таких коштів до територіального органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням філії відповідного підприємства чинним законодавством не передбачена.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Укргазвидобування» знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28. Отже, Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, як всі інші вищезгадані органи ПФУ, які формували повідомлення та які відповідачу направлялись позивачем, не є територіальним органом Пенсійного фонду України за місцезнаходженням ПАТ «Укргазвидобування».

Тобто, судом визнано протиправними дії УПФУ щодо направлення розрахунків, на підставі яких позивач просить стягнути спірну заборгованість у даній справі.

При цьому, у вказаній постанові суд також дійшов висновку, що правління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова не є органом Пенсійного фонду за місцезнаходженням ПАТ “Укргазвидобування”, а тому у підприємства в будь-якому випадку не може виникнути перед відповідачем заборгованості з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств згідно із Законом України “Про наукову і науково-технічну діяльність”, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів.

Таким чином, враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності та виходячи з встановленого судом факту, суд приходить до висновку про те, що Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова є неналежним позивачем у даній справі, у зв’язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову – відсутні.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судові витрати, які підлягають стягненню згідно з частиною другою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України – відсутні.

Керуючись вимогами ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін