Справа № 822/1/15
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

28 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Вірстюка Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області (далі - відповідач) про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив: стягнути з відповідача на користь позивача за період з 31.01.2009 по 31.01.2015 517002 грн 12 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.02.15 в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 05.01.1993 по 30.01.2009 позивач працював суддею Хмельницького міського (міськрайонного) суду Хмельницької області. 30 січня 2009 року наказом голови Хмельницького міськрайонного суду позивача звільнено з посади судді, а територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області зобов'язано провести з позивачем розрахунок при звільнені.

12 лютого 2009 року відповідно до платіжного доручення №199 позивачу виплачені кошти належні при звільненні в сумі 5806 грн. 28 коп.

При цьому відповідно до довідки від 23.02.2015 №502/15 позивачу при звільненні нарахована компенсація за 34 дні невикористаної відпустки в розмірі 7024 грн 06 коп, з якої було утримано податки та внески до Пенсійного фонду - 108 грн 21 коп, до фонду зайнятості - 30 грн 83 коп, до фонду соціального страхування - 54 грн 10 коп, податок з доходів фізичних осіб - 1024 грн 64 коп.

24 лютого 2010 року постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2010 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.11.2013 зобов'язано відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді, час роботи стажистом на вакантній посаді помічника прокурора Любарського району Житомирської області з 31.05.2009 по 21.05.1990 включно та призначити щомісячне грошове утримання судді з 22.12.2004. Вищезазначене рішення суду виконано у січні 2011 року.

Окрім цього, постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12.03.2012 залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.11.2014 відповідача зобов'язано провести нарахування та виплату позивачу компенсації за порушення строків виплати щомісячного довічного грошового утримання за період з січня 2005 року по листопад 2011 року включно відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-III від 19.10.2000 та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати". Вищезазначене рішення суду не виконано.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент звільнення позивача в судах були наявні спори про зарахування позивачу стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді та компенсації за порушення строків виплати щомісячного грошового утримання, які не є спорами щодо розміру сум, належних працівникові при звільненні в розумінні ст. 116, 117 КЗпП України, тому обґрунтування позовних вимог на які посилається позивач є безпідставними та не ґрунтуються на нормі закону, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до частини 4 статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

В силу частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Водночас згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені з статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Позивач, відповідно до статті 116 Кодексу Законів про працю України про нараховану суму, належну йому при звільненні, письмово повідомлений перед її виплатою. Розмір суми, належної позивачу при звільненні він не оскаржував і такий спір в судах загальної юрисдикції відсутній.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що на момент звільнення позивача в судах були наявні спори про зарахування позивачу стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді та компенсації за порушення строків виплати щомісячного грошового утримання, які не є спорами щодо розміру сум, належних працівникові при звільненні в розумінні ст. 116, 117 КЗпП України.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 07 травня 2015 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.