Справа № 872/16352/13
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2015 року

справа № 0870/9100/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від

23 вересня 2013 року у справі №0870/9100/12

за позовом

до відповідачів

про

Приватного підприємства «Гидростандарт»

1. Запорізької митниці Міндоходів;

2. Головного управління державної казначейської служби України у Запорізькій області

скасування рішення, визнання дій протиправними та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Гидростандарт» (далі по тексту – позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці Міндоходів (далі по тексту – відповідач-1), Головного управління державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі по тексту – відповідач-2), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112070000/2012/000047/2 від 13.08.2012 року, прийняте Запорізькою митницею, м/п «Мелітополь»;

- визнати протиправними дії відповідача-1 щодо визначення ціни товару, що зазначені у вантажній митній декларації № 112070000/2012/001755, за резервним методом;

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позові, зазначив, що з метою декларування митної вартості ним надано до митного посту усі необхідні документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. Незважаючи на протиправність вимог відповідача-1, позивачем надано додаткові документи, проте у рішенні про коригування митної вартості міститься інформація про ненадання витребуваних документів у повному обсязі. Таким чином, ціна товару за договором є обґрунтованою, у зв’язку з чим під час визначення митної вартості товару повинен був застосовуватись саме перший метод – за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована, зокрема, тим, що відповідачем-1 не доведено, що заявлена позивачем митна вартість не відповідає ціні, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. У відповідача-1 були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Разом з тим, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача-1 щодо визначення ціни товару за резервним методом не підлягають задоволенню, оскільки такі повноваження прямо передбачені ст. 54 Митного кодексу України. Крім того, повернення митних платежів з бюджету здійснюється органами Державної казначейської служби України на підставі висновку митного органу. Такий висновок на адресу відповідача-2 не надходив, а тому підстави для перерахування коштів відсутні.

Відповідач-1 – Запорізька митниця Міндоходів, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року у справі №0870/9100/12.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач-1 зазначив, що при здійсненні митного контролю за визначенням митної вартості товарів посадовою особою митниці були встановлені обставини, які могли вплинути на рівень заявленої митної вартості, а саме наявність розбіжностей між умовами договору та платіжним дорученням №1 від 27 липня 2012 року. За результатами проведеного контролю було виявлено той факт, що митна вартість ввезеного товару значно відрізнялась від рівня митної вартості таких товарів, імпортованих на митну територію України. Дані обставини були достатніми для витребування митним органом додаткових документів. Надані декларантом додаткові документи не дали можливості митному органу остаточно упевнитись в достовірності заявленої митної вартості товару.

Позивачем надані письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він вказує, що витребовуючи додаткові документи, митний орган не зазначив обставин, які ці документи повинні підтвердити. Рішення про коригування митної вартості обґрунтовано відмовою у наданні додаткових документів, а не розбіжностями в них. Позивач просить залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Відповідачем-2 в письмовій формі заявлено клопотання про здійснення апеляційного розгляду справи без участі його представника.

Позивач та відповідач-2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників зазначених сторін.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року у справі №0870/9100/12.

Згідно частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представника відповідача-1, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, між ПП «Гидростандарт» (покупець) та фірмою «AS INGLE» (продавець) укладено Контракт № 16/10-11 від 17.10.2011, згідно умов якого продавець зобов'язаний поставити, а покупець прийняти та сплатити за каучук (SKN 2655 E, SKMS-30 ARKM-15).

На виконання умов контракту від продавця надійшов синтетичний каучук SKN 2655 E у кількості 14,04 тонн.

Згідно частини 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 2 вказаної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що позивачем згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України на підтвердження митної вартості було надано митному органу всі необхідні для митного оформлення товару документи, які дозволяють визначити митну вартість за ціною договору (контракту).

Згідно матеріалів справи, відповідач-1 під час митного оформлення витребовував у позивача з метою підтвердження митної вартості додаткові документи, а саме:

- контракт із третіми особами (№44 dd 10.07.12);

- інвойси на оплату товару третіми особами: інвойс №54/2012 від 10 липня 2012 року та інвойс №9795-26 від 15 червня 2012 року (від виробника);

- виписку з бухгалтерської документації третьої особи, а саме банківську оплату «AS INGLE» на користь Tradelex, згідно інвойсу 54/201;

- каталог на специфікацію виробника, прейскурант ціни виробника товару зазначена в інвойсі №9795-26 від 15 червня 2012 року;

- висновок про вартість об’єкту оцінювання від 10 серпня 2012 року;

- митну декларацію «AS INGLE».

Згідно частин 1,2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

У відповідності до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що митний орган, зобов’язуючи декларанта надати додаткові документи, не зазначив мети їх витребовування, а саме не вказано, що надані в порядку частини 2 статті 53 Митного кодексу України документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Разом з тим, відповідно до ст.53 Митного кодексу України декларантом на письмову вимогу митного органу під час митного оформлення було надано додаткові перелічені документи, що не заперечується відповідачем-1, але у наданих документах, на думку митного органу, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни.

13 серпня 2012 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112070000/2012/000047/2 від 13.08.2012 року, згідно з яким митна вартість товару визначена за резервним методом згідно вимог статті 64 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як свідчать матеріали справи, позивач при митному оформленні товару застосував саме метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту), що не суперечить вимогам законодавства та ґрунтується на досліджених судом матеріалах. Натомість відповідачем-1 не доведено, що заявлена позивачем митна вартість не відповідає ціні, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. Крім того, відповідачем-1 не наведено обставин, які згідно діючого законодавства можуть бути підставою для витребування додаткових документів та коригування ціни, визначеної декларантом за першим методом.

Посилання відповідача на ту обставину, що в наданому позивачем платіжному дорученні №1 від 27 липня 2012 року зазначено лише номер зовнішньоекономічного договору без визначення конкретного додатку до нього та номеру специфікації, не приймаються судом, оскільки чинним законодавством не передбачено обов’язкове зазначення названих реквізитів у платіжному дорученні. Крім того, перевіривши у сукупності надані позивачем документи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що у відповідача-1 були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а коригування митної вартості товарів у спірних правовідносинах відбулось за відсутності підстав, передбачених Митним кодексом України, необґрунтовано та без відповідних розрахунків числового значення митної вартості товарів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем-1 не доведено законність і обґрунтованість оскаржуваних рішень, з огляду на що висновок суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог є правомірним. Доводи апеляційної скарги відповідача-1 спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду від 23 вересня 2013 року, з огляду на що дане судове рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року у справі №0870/9100/12 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко