Справа № 489/2579/15-а
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 6а/489/72/2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участі:

заявника - ОСОБА_1,

представника УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва - Мезгодько Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії та надати звіт про виконання рішення,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, якою просив визнати неправомірною бездіяльність УПФ щодо невиконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2010 р. в частині ненарахування та невиплати пенсії за березень 2015 року, а також зобов'язати УПФ нарахувати та виплатити пенсію за березень 2015 року і подати до суду звіт про виконання рішення суду.

У заяві вказав, що постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2010 р. визнано протиправною бездіяльність УПФ в частині невиконання з 01.06.2010 р. вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано УПФ провести йому перерахунок пенсії по інвалідності з 01.06.2010 р. виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої пунктом 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати з урахуванням фактично сплачених сум пенсій.

Ухвалою суду від 26.07.2011 р. роз'яснено, що кінцевим терміном нарахування та виплати пенсії є припинення виплати пенсії чи припинення дії статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте не зважаючи на вимоги наведеного Закону та постанову суду в березні 2015 року відповідач не нарахував і не виплатив пенсію в повному обсязі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва просила суд в задоволенні заяви відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст. 2 КАС України).

Положеннями статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною дев'ятою статті 267 КАС України передбачено, що особа - позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою. За правилами частини десятої цієї статті за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, передбачених частиною другою статті 162 цього Кодексу.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок ліквідації Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в УПФ та отримує пенсію як інвалід ІІ групи внаслідок виконання обов'язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2010 р. визнано протиправною бездіяльність УПФ в частині невиконання з 01.06.2010 р. приписів статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано УПФ провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності з 01.06.2010 р. виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої пункту 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати з урахуванням фактично сплачених сум пенсії.

Ухвалою суду від 26.07.2011 р. вказане рішення роз'яснено та зазначено, що кінцевим терміном нарахування та виплати пенсії є припинення виплати пенсії чи припинення дії статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно довідки УПФ в Ленінському районі м. Миколаєва від 15.04.2015 р. за вих. № 7184/07 розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 станом на 01.03.2015 р. становить 2419,95 грн., що на думку останнього не відповідає розміру, визначеному Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та судовим рішенням.

За таких обставин спірні правовідносини стосуються невиконання відповідачем судового рішення, що порушує право позивача на соціальний захист та регулюються, зокрема, нормами Конституції України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положеннями статті 49 вказаного Закону передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності до статті 50 цього Закону (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до першої категорії, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

З матеріалів справи та пояснень заявника вбачається, що з 2011 року виплата йому пенсії у повному розмірі здійснювалася УПФ в Ленінському районі м. Миколаєва лише на підставі окремих судових рішень, ухвалених по заборгованості за конкретний календарний місяць.

Наведені обставини підтверджуються судовими рішеннями, доданими до заяви.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначалося, порушене право позивача на належний рівень соціального забезпечення відновлене постановою суду від 05.07.2010 р., виконання якої є обов'язковим для УПФ на підставі стаття 124 Конституції України. Отже після набрання законної сили постановою суду розмір пенсії ОСОБА_1 відновлений до рівня 8 мінімальних пенсій за віком.

Враховуючи вищенаведене перерахунок та виплата УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва пенсії позивачу в сторону зменшення є неправомірним, оскільки призводить до зміни (зменшення) розміру пенсії позивача, виплата якої повинна проводитись відповідно до постанови суду від 05.07.2010 р.

З огляду на вказані обставини суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання неправомірною бездіяльності УПФ з ненарахування і виплати пенсії за березень 2015 року у повному розмірі та покладення на УПФ обов'язку із такого нарахування і виплати пенсії підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту або у разі його ненадходження у встановлений строк, суд може своєю ухвалою встановити новий строк подання звіту та накласти на винну посадову особу, відповідальну за виконання постанови штраф.

Приймаючи до уваги положення ст. 267 КАС Укераїни, суд вважає за необхідне зобов`язати УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва надати звіт про виконання рішення суду.

Керуючись статями 160 - 163, 267 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії та надати звіт про виконання рішення - задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва щодо невиконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2010 р. по справі № 2-3965/2010 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за березень 2015 року не в повному обсязі - неправомірною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за березень 2015 року відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2010 р. по справі № 2-3965/2010.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва подати до суду звіт про виконання постанови Ленінського районного суду від 05.07.2010 р. по справі № 2-3965/2010р. за березень 2015 року у строк до 12.06.2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя : Н.С.Тихонова