Справа № 2а/0370/12/12
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 р. Справа № 25784/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Качмара В.Я., Старунського Д.М.,

участю секретаря Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17.01.2012 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21 грудня 2011 року, -

ВСТАНОВИЛА :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 03.01.2012року звернувся з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (Луцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.12.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ була проведена документальна планова перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 За результатами перевірки складено акт №9749/17-2/НОМЕР_2 від 09.12.2011 року "Про результати документальної планової перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2008 року по 31.12.2010 року", яким встановлено порушення підпункту 7.4.4. пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість ", а саме завищення податкового кредиту по господарських операціях з придбання транспортних засобів в травні 2010 року - 16450 грн., червні 2010 року - 75357 грн., липні 2010 року - 94052 грн. та як наслідок донараховано податок на додану вартість в сумі 221 338 грн.

На підставі акту №9749/17-2/НОМЕР_2 від 09.12.2011 року Луцькою ОДПІ винесене податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 276672,50 грн., в тому числі за основним платежем - 221338 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 55334,50 грн.

Позивач вказує на те, що ним правомірно включено до податкового кредиту податок на додану вартість по операціях з придбання транспортних засобів, оскільки в межах господарської діяльності позивачем, як суб'єктом підприємницької діяльності були укладені договори на придбання вантажного транспорту. Державна реєстрація придбаних транспортних засобів проведена за фізичною особою ОСОБА_1, а не суб'єктом господарювання, оскільки чинне законодавство дозволяє таку реєстрацію лише за фізичними особами. Позивач не погоджується з даним податковим повідомленням-рішенням та просить його визнати протиправним і скасувати, оскільки відповідачем неправомірно зроблений висновок про завищення податкового кредиту по господарських операціях з придбання транспортних засобів.

Оскаржуваною постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17.01.2012 року позовну заяву задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції № від 21 грудня 2011 року.

У поданій апеляційній скарзі Луцька об'єднана державна податкова інспекція просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, посилається на те, що до податкового кредиту приватного підприємця можливе включення податку на додану вартість по транспортним засобам, зареєстрованих лише на суб'єкта господарювання (а не на приватну особу) за умови використання їх в оподатковуваних операціях. Так як в травні - липні 2010 року позивачем до податкового кредиту були включені транспортні засоби зареєстровані на фізичну особу, то в порушення п.п.7.4.4. п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" проведеною документальною плановою перевіркою позивача встановлено завищення податкового кредиту на суму 185859 грн. Таким чином, загальна сума бюджетного відшкодування заявлена платником неправомірно по причині включення транспортних засобів, зареєстрованих на фізичну особу і відповідно підлягає донарахуванню сума податку на додану вартість в сумі 221338 грн. В задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами -підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит по операціях з придбання транспортних засобів (машин), якщо були дотримані умови його формування, визначені нормами Податкового кодексу України та не позбавляє права такого платника податків на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.

Крім цього, як вбачається з акту №8300/17-2/НОМЕР_2 від 24.11.2010 року "Про результати виїзної позапланової перевірки суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень-серпень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з 01.02.2010 року по 31.08.2010 року" Луцькою ОДПІ за результатами проведеної перевірки не встановлено заниження або завищення задекларованих показників. Отже, самим відповідачем ще до винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення були підтверджені суми податкового кредиту за травень - вересень 2010 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач з 29.07.1992 року зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та серед іншого здійснює такий вид діяльності, як діяльність автомобільного вантажного транспорту (КВЕД 60.24.0), що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №12488318 станом на 19.12.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 14.11.2011 року по 02.12.2011 року Луцькою ОДПІ була проведена документальна планова перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2008 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складено акт №9749/17-2/НОМЕР_2 від 09.12.2011 року "Про результати документальної планової перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2008 року по 31.12.2010 року", яким встановлено порушення позивачем підпункту 7.4.4. пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", а саме завищення податкового кредиту на суму 185859 грн., в травні 2010 року - 16450 грн., червні 2010 року - 75357 грн., липні 2010 року - 94052 грн.

На підставі акту перевірки Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією винесено податкове повідомлення-рішення від 21.12.2011 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 276672,50 грн., в тому числі за основним платежем - 221338 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 55334,50 грн.

Висновок податкового органу про порушення позивачем п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" базується на тому, що останнім неправомірно включено до складу податкового кредиту травня, червня, липня 2010 року суми ПДВ по операціях з придбання транспортних засобів, оскільки такі транспортні засоби зареєстровані не на суб'єкта господарювання, а на фізичну особу.

Однак, суд не погоджується з викладеними в акті Луцької ОДПІ порушеннями позивачем вимог податкового законодавства та вважає їх такими, що встановлені на недостатньо перевірених даних з врахуванням наступного.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.5.2 пункту 7.5 статті 7 Закону для операцій із імпорту товарів (супутніх послуг) та по поставці послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати податку по податкових зобов'язаннях згідно з підпунктом 7.3.6 цієї статті, який в свою чергу передбачає, що датою виникнення податкових зобов'язань при імпорті є дата подання митної декларації із зазначенням у ній суми податку, що підлягає сплаті.

Згідно з підпунктом 7.2.7 пункту 7.2. статті 7 зазначеного Закону у разі імпорту товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту, вважається вантажна митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку на додану вартість, або погашений податковий вексель.

Підпунктом 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону визначено, що якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Судом встановлено, що позивачем в межах здійснення господарської діяльності були придбані транспорті засоби згідно договору №18-А/10 від 17.05.2010 року у приватного підприємства КВФ "Скарлетт": - згідно видаткової накладної №СК 0000276 від 19.05.2010 року, податкової накладної №754 від 19.05.2010 року сідельний тягач RENAULT MAGNUM, 480, шасі НОМЕР_13, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на суму 98 700 грн., в тому числі ПДВ 16 450 грн. - згідно видаткової накладної №СК - 0000947 від 30.06.2010 року, податкової накладної №219 від 30.06.2010 року сідельний тягач RENAULT MAGNUM, 480, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 на суму 94 800 грн., в тому числі ПДВ 15 800 грн. - згідно видаткової накладної №СК-0000946 від 30.06.2010 року, податкової накладної №218 від 30.06.2010 року сідельний тягач RENAULT MAGNUM, 480, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 на суму 94 800 грн., в тому числі ПДВ 15 800 грн.

Крім того, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 12.07.2010 року у фірми "Bene TRUCKS Sp.z.o.o" позивачем було придбано:- згідно вантажно-митної декларації №201000011/2010/00837 від 30.07.2010 року напівпричіп марки "KOGEL", модель S-24, шасі НОМЕР_14, б/в, рік виготовлення 2007, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 на суму 136 166,22 грн., в тому числі ПДВ 22 694,37 грн. - згідно вантажно-митної декларації № 201000011/2010/000836 від 30.07.2010 року напівпричіп марки "KOGEL", модель S-24, шасі НОМЕР_15, б/в, рік виготовлення 2007, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 на суму 136 166,22 грн., в тому числі ПДВ 22 694,37 грн.

Згідно договору купівлі-продажу транспортних засобів №99 від 18.02.2010 року у фірми F.H.U. "KAROLINA" позивачем було придбано:- згідно вантажно-митної декларації № 2010/0002/0/200974 від 09.03.2010 року напівпричіп марки "KOGEL", модель SN-24, шасі НОМЕР_16, б/в, рік виготовлення 2004, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 на суму 103 279,16 грн., в тому числі ПДВ 17 213,19 грн.

Згідно договору купівлі-продажу від 11.06.2010 року у фірми "EURO-TRUCK Sp.z.o.o" позивачем було придбано наступні транспортні засоби:- згідно вантажно-митної декларації №201000008/2010/400318 від 16.06.2010 року напівпричіп марки "KOGEL", модель SN-0024, шасі НОМЕР_17, б/в, рік виготовлення 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 на суму 102 378,79 грн., в тому числі ПДВ 17 063,13 грн.- згідно вантажно-митної декларації №201000011/2010/000111 від 21.06.2010 року напівпричіп марки "KOGEL", модель S-24, шасі НОМЕР_18, б/в, рік виготовлення 2007, державний реєстраційний номер НОМЕР_10 на суму 116 288,60 грн., в тому числі ПДВ 19 381,43 грн.

- згідно вантажно-митної декларації №201000011/2010/00099 від 21.06.2010 року напівпричіп марки "KOGEL", модель S-24, шасі НОМЕР_19, б/в, рік виготовлення 2007, державний реєстраційний номер НОМЕР_11 на суму 116 288,60 грн., в тому числі ПДВ 19 381,43 грн. - згідно вантажно-митної декларації №201000011/2010/000113 від 21.06.2010 року напівпричіп марки "KOGEL", модель S-24, шасі НОМЕР_20, б/в, рік виготовлення 2007, державний реєстраційний номер НОМЕР_12 на суму 116 288,60 грн., в тому числі ПДВ 19 381,43 грн.

Разом з тим, договори на придбання вантажного транспорту були укладені позивачем як суб'єктом підприємницької діяльності. Всі вище вказані транспортні засоби були зареєстровані в Луцькому ВРЕВ УДАІ УМВС України у Волинській області, що підтверджується відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів за фізичною особою ОСОБА_1, а не за суб'єктом господарювання.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що до складу податкового кредиту приватного підприємця можливе включення сум податку на додану вартість по транспортним засобам, зареєстрованим лише на суб'єкта господарювання (а не на приватну особу) за умови використання їх в оподатковуваних операціях з наступних підстав.

Відповідно до пункту 6 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, передбачено реєстрацію транспортних засобів лише за юридичними або фізичними особами, тому у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа -підприємець. При цьому, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами - підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит по операціях з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені Податковим кодексом України.

Таким чином, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, свідоцтві про реєстрацію машини не може зазначатися як їх власник фізична особа -підприємець, оскільки чинним законодавством чітко передбачено, що за фізичною особою -підприємцем транспортні засоби та машини реєструються як за фізичною особою.

Статтею 2 Господарського Кодексу України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання.

Згідно статті 55 ГК України: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, право власності на майно повинно реєструватись за фізичною особою, а не за фізичною особою - підприємцем.

Частиною 1 статті 52 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 128 Господарського Кодексу України встановлено, що громадянин - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, на яке відповідно до Закону може бути звернено стягнення.

Таким чином, до податкового кредиту фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку на додану вартість, можливе включення сум податку на додану вартість, нарахованих (сплачених) у зв'язку з придбанням транспортних засобів (тягачів, причепів, напівпричепів), за умови використання таких транспортних засобів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності та наявності належним чином документального оформлення та підтвердження відповідних витрат і відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку.

Загальний порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість як для юридичних осіб, так і для фізичних осіб, зареєстрованих платниками ПДВ, регламентується статтею 198 Податкового кодексу України.

При цьому, особливих умов для формування податкового кредиту та визначення дати податкового кредиту для фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку, вищезазначеним Законом не передбачено.

Разом з цим, включення до податкового кредиту сум податку, нарахованих (сплачених) у зв'язку з придбанням транспортних засобів, можливе за умови використання таких транспортних засобів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності та наявності належним чином документального оформлення та підтвердження відповідних витрат та відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку.

З матеріалів справи вбачається, що використання придбаних транспортних засобів у господарській діяльності підприємцем ОСОБА_1 підтверджується CMR, які відповідно до ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 року є підтвердженням договору перевезення та товарно - транспортними накладними.

Статтею 51 Цивільного кодексу України встановлено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Отже, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами -підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит по операціях з придбання транспортних засобів (машин), якщо були дотримані умови його формування, визначені нормами Податкового кодексу України та не позбавляє права такого платника податків на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.

Крім цього, як вбачається з акту №8300/17-2/НОМЕР_2 від 24.11.2010 року "Про результати виїзної позапланової перевірки суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень-серпень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з 01.02.2010 року по 31.08.2010 року " Луцькою ОДПІ за результатами проведеної перевірки не встановлено заниження або завищення задекларованих показників. Отже, самим відповідачем ще до винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення були підтверджені суми податкового кредиту за травень - вересень 2010 року.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши зібрані та досліджені докази суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ № від 21 грудня 2011 року прийняте всупереч чинному законодавству, а тому позовні вимоги підприємця ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17.01.2012 року у справі № 2а/0370/12/12 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді Д.М. Старунський

В.Я. Качмар