Справа № 814/3911/14
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року Справа № 814/3911/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 13 953 075,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 13 953 075,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має заборгованість, а саме: по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у загальному розмірі 13953075,00 грн., згідно рішення про застосування штрафних санкцій № від 27.10.2010 року. Оскільки відповідачем не було сплачено вказану заборгованість у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно наданого до суду клопотання просив розглянути справу за його відсутності порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, надав до суду заперечення проти адміністративного позову.

На підставі пункту 10 частини 1 статті 3, частини 6 статті 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 24.03.2006 року зареєстрована як фізична особа-підприємець за НОМЕР_2, що підтверджується витягом з пошуку відомостей в ЄДР.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходиться на обліку в державній податковій інспекції у Центральному районі ГУ Міндоходів у Миколаївській області з 01.12.1997 року за НОМЕР_3.

Згідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України (далі- ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.36.1. ст.36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; крім того, п.36.5, ст.36 ПК України встановлено, що за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку відповідальність несе платник податків.

Як вбачається з довідки - розрахунку податкового боргу державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, за відповідачем рахується податковий борг у сумі 13 953 075,00 грн., а саме: штрафні санкції нараховані за рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, обігу готівки, РРО, прийнятого на підставі акта перевірки від 13.10.2010 року №549/17-208/НОМЕР_1 (а.с.3).

Дана заборгованість відповідача виникла за наступних підстав.

Судом встановлено, що посадовою особою державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області в період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), за результатами якої податковим органом складено акт №549/17-208/НОМЕР_1 від 13.10.2010 року. Вказаним актом перевірки встановлено наступні порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1): - п.19.1 ст.19 Закону України від 22.05.2003 року №889-VI "Про податок з доходів фізичних осіб" із змінами та доповненнями, а саме: неналежне ведення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 обліку доходів та витрат (за період з 01.04.2009 року по 30.06.2010 року в книгах обліку доходів та витрат (ф.10, реєстр №46 від 09.02.2009 року, №45 від 09.02.2010 року ) графа "Витрати" не заповнювались);

- ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №13-92 зі змінами та доповненнями" Про прибутковий податок з громадян", з урахуванням п.22.10 ст.22 Закону України від 22.05.2003 року №889-VI "Про податок з доходів фізичних осіб" зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2009 рік на суму 121,24 грн.;

- п.1, п.2 ст.3 Закону України від 23.03.1996 року №98/96-ВР "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" зі змінами та доповненнями, а саме: здійснення торгівельної діяльності за готівку без придбання торгового патенту за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року;

- п.6 ст.3 Закону України від 23.03.1996 року №98/96-ВР "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" зі змінами та доповненнями, а саме: здійснення торгівельної діяльності за готівку без придбання пільгового патенту за період з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року;

- ст.1, п.1 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" зі змінами та доповненнями, а саме: здійснення торгівельної діяльності періодичними виданнями та пресою за готівкові кошти без застосування реєстраторів розрахункових операцій за період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року на загальну суму 4734270,00 грн., в тому числі: за 2009 рік-2663675,00 грн.; за 2010 рік-2070595,00 грн.

На підставі вищезазначеного акту, позивачем було прийняте рішення від 27.10.2010 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми "С" на загальну суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, обігу готівки, РРО 13953075,00 грн. (а.с.5). Відповідно до пункту 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 (включаючи заниження або завищення суми податкових зобов'язань) пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Судом встановлено, що не погодившись з правовими підставами для винесення вказаного рішення, відповідачка оскаржила його у судовому порядку, подавши адміністративний позов до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.07.2011 року по справі №2а-8162/10/1470 адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 27.10.2010 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій було задоволено. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2013 року, яка прийнята за розглядом апеляційної скарги державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.07.2011 року по справі №2а-8162/10/1470 було скасовано, та прийнято нову постанову, якою в задоволенні вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 27.10.2010 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій - було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.03.2013 року по справі №К/800/16665/13касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 було залишено без руху та наданий строк тридцять днів з моменту отримання ухвали від 29.03.2013 року для усунення недоліків касаційної скарги. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали суду від 29.03.2013 року та не усунула зазначені в ухвалі суду недоліки касаційної скарги, а тому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.06.2013 року по справі №К/800/16665/13 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2013 року у справі №2а-8162/10/1470. Відповідно до ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої ці обставини встановлені.

У відповідності до частини 5 статті 254 КАС України постанова чи ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, грошові зобов'язання, що виникли за рішенням від 27.10.2010 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій, вважаються узгодженим на підставі набрання законної сили постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2013 року по справ №2а-8162/10/1470.

Відповідно до пункту 57.3 ст. 57 ПК України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у визначені строки не була сплачена сума визначеного грошового зобов'язання згідно рішення від 27.10.2010 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Згідно п.п.14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Як встановлено судом, позивачем винесено податкову вимогу форми "Ф" від 05.11.2014 року №860-25 на суму податкового боргу платника податків за узгодженим грошовим зобов'язанням станом на 04.11.2014 року у розмірі 13953075,00 грн., яку направлено на адресу відповідача 06.11.2014 року, яка була повернута на адресу державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області із поштовою відміткою від 08.12.2014року: "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується копією поштового конверту, який наявний в матеріалах справи (а.с.8). Згідно з п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Даних щодо оплати відповідачем податкової заборгованості у загальній сумі 13953075,00 грн. на дату розгляду справи суду не надані. Наявність податкового боргу на час розгляду справи підтверджена податковим органом шляхом надання суду довідки-розрахунку суми податкового боргу.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п.п. 95.1, 95.2, 95.3 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Отже, позивач є органом державної влади, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України. Як встановлено судом, відповідач суму боргу у визначені строки не сплатив. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості станом на момент розгляду справи до суду не надано.

Враховуючи, що з дня надіслання податковим органом відповідачу податкової вимоги минуло 60 календарних днів, в першу чергу вживаються заходи щодо погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення коштів, які перебувають у його власності, з рахунків платника податків у банках за рішенням суду.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем самостійно не сплачено податковий борг в сумі 13953075,00 грн., який станом на момент звернення позивача до суду та на момент розгляду справи є сумою податкового боргу відповідача, суд вважає, що вказана сума податкового боргу підлягає стягненню з відповідача за рішенням суду, у зв'язку із чим позовні вимоги державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутністю витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають. Керуючись ст.ст.2, 7-9, 11, 14, 69, 70-72, 79, 86, 94, 103, 158 -163, 167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ : Адміністративний позов державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 13 953 075,00 грн. - задовольнити. Стягнути з рахунків у банку, що обслуговують фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 13 953 075,00 грн. (тринадцять мільйонів дев'ятсот п'ятдесят три тисячі сімдесят п'ять гривень).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Г.В. Лебедєва