Справа № 826/3485/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3485/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 травня 2015 року письмове провадження № 826/3485/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Тераса»

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві

про

визнання протиправним та скасування рішення, зобов’язання вчинити дії

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Тераса» (надалі – позивач або ТОВ «Тераса») з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (надалі – відповідач ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило суд:

1. Визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття рішення № 72/26-55-18-09-25 від 19.01.2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - ТОВ «Тераса».

2. Визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 72/26-55-18-09-25 від 19.01.2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - ТОВ «Тераса».

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що складання відповідачем та направлення до державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням є неправомірним, оскільки ним не здійснювались заходи щодо встановлення позивача за адресою місцезнаходження або невідповідності фактичного місцезнаходження позивача даним ЄДРПОУ, відповідно, запис щодо відсутності позивача за адресою місцезнаходження, вчинений на підставі такого повідомлення також є неправомірним, відповідно й спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідно до підпункту «ж» пункту 184.1. статті 184 Податкового кодекс України.

Представник відповідача проти позову заперечував, вважаючи оскаржуване рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві законним та обґрунтованим, прийнятим на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені діючим законодавством України, просив суд відмовити позивачу в задоволенні заявлених ним позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за спільним клопотанням сторін, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2014 року відносно позивача складена довідка № 5797/01/26-55-07-03 про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків, зі змісту якої вбачається, що в результаті проведення необхідних та достатніх заходів щодо встановлення місцезнаходження платника податків, місцезнаходження платника податків не встановлено.

На підставі зазначеної довідки, відповідачем 30.10.2014 року складено повідомлення № 9058/26-55-18-05-14 про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП, а саме: відсутність ТОВ «Тераса» за адресою місцезнаходження: м. Київ, Печерський район, вул. Липська, буд. 15; фактичне місцезнаходження – не встановлено, яке було направлено до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби ГУ юстиції у м. Києві для вжиття заходів, передбачених частиною 12 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

У зв’язку з отриманням повідомлення від 30.10.2014 року № 9058/26-55-18-05-14 за формою № 18-ОПП, 13.11.2014 року відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби ГУ юстиції у м. Києві було направлено позивачу повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу до 13.12.2014 року, яке позивач отримав 20.11.2014 року, про що сам зазначає у позовній заяві.

В той же час, доказів подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу до 13.12.2014 року позивачем суду не подані, що свідчить, фактично, про невиконання позивачем відповідної вимоги державного реєстратора.

Позивач вважає дії відповідача по прийняттю спірного рішення протиправними, відповідно, й саме рішення протиправним та таким, що підлягаю скасуванню, що стало підставою для його звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (надалі - Кодекс), Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року № 755-IV (надалі - Закон), Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 року № 1130 (надалі - Положення) та Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588 (надалі - Порядок).

Згідно пунктів 12.1. та 12.2. Порядку, з метою більш повного обліку платників податків - юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, унеможливлення отримання юридичними особами або фізичними особами - підприємцями неконтрольованих доходів підрозділи контролюючих органів, до функцій яких належить ведення обліку платників податків, повинні забезпечувати систематичний контроль за повнотою та своєчасністю взяття на облік юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців контролюючими органами після здійснення їх державної реєстрації, реорганізації та внесення змін до Єдиного державного реєстру чи установчих документів.

Зокрема, при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків.

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою (пункт 12.4. Порядку).

Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП для вжиття заходів, передбачених частиною 12 статті 19 Закону (пункт 12.5. Порядку).

Наведене свідчить, що податковий орган наділений повноваженнями щодо здійснення перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків та повідомлення відповідного державного реєстратора про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням для вжиття передбачених Законом заходів.

Як вже зазначалося раніше, на підставі довідки від 25.10.2014 року № 5797/01/26-55-07-03 про не встановлення місцезнаходження платника податків (позивача), відповідачем 30.10.2014 року складено повідомлення № 9058/26-55-18-05-14 про відсутність юридичної особи (позивача) за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП, яке направлено до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби ГУ юстиції у м. Києві для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до абзацу 2 частини 12 статті 19 Закону, у разі надходження (поштовим відправленням або в електронному вигляді в порядку взаємообміну) державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

Матеріалами справи підтверджується виконання державним реєстратором вимог абзацу 2 частини 12 статті 19 Закону шляхом надіслання позивачу відповідного повідомлення.

Згідно частини 14 статті 19 Закону, у разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

За правилами пункту 3.1. Положення, реєстрація осіб платниками ПДВ, перереєстрація платників ПДВ проводяться шляхом внесення записів до Реєстру із формуванням за кожним таким записом окремого ідентифікатора.

Особа є зареєстрованою платником ПДВ з відповідної дати реєстрації, внесеної до Реєстру. Реєстрація платника ПДВ є анульованою з дати виключення цього платника ПДВ з Реєстру згідно з розділом V цього Положення.

Пунктом 5.5. Положення визначено, що анулювання реєстрації за ініціативою відповідного контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу.

Так, відповідно до підпункту ж пункту 184.1. статті 184 Кодексу, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Також, пунктом 5.5. Положення визначено, що контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є, зокрема, повідомлення державного реєстратора, відомості з Єдиного державного реєстру щодо наявності запису про відсутність юридичної особи або фізичної особи - підприємця за місцезнаходженням (місцем проживання) або запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу (підстава - підпункт «ж» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб’єкт владних повноважень, виконаний обов’язок щодо доказування з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.69-71,94,160-165,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Тераса» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій