Справа № 682/231/15-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 682/231/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маршал І.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

28 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України і Славутському районі та м.Славута Хмельницької області (далі - відповідач) про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просила: скасувати відмову відповідача від 12.01.2015 у призначенні позивачу пенсії за вислугу років; зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача викладачем з 04.08.1984 по 16.02.1989 та з 11.09.1989 по 31.12.2014 до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.03.2015 позов задоволено частково: скасовано рішення відповідача від 08.01.2015 № 4 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років як працівнику освіти з спеціальним стажем роботи не менше 25 років з 05.01.2015, зобов`язано відповідача зарахувати періоди роботи позивача викладачем з 04.08.1984 по 16.02.1985 та з 11.09.1989 по 31.12.2014 до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років як працівнику освіти з спеціальним стажем роботи не менше 25 років з 05.01.2015.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 04.08.1984 по 16.02.1985 та з 11.09.1989 по 02.01.1991 працювала на посаді працювала на посаді викладача в Славутській дитячій музичній школі; з 02.01.1991 по 31.12.2014 працювала викладачем Славутської дитячої школи мистецтв.

05 січня 2015 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення за вислугою років відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Однак листом відповідача від 12.01.2015 № 237/03, отримала відмову мотивовану тим, що посада позивача не належить до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно записів трудової книжки, позивач з 04.08.1984 по 16.02.1985 та з 11.09.1989 по 31.12.2014 працювала на посаді викладача в Славутській дитячій музичній школі, та відповідно до Постанови КМУ від 14.06.2000 року №963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" посада викладача всіх спеціальностей, керівника гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи, музичного керівника, включена до переліку посад педагогічних працівників.

При цьому в задоволенні вимоги позивача про зобов`язання зарахувати до стажу її роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду з 17.02.1985 по 16.02.1989 відмовлено, оскільки зарахуванню до спеціального стажу він не підлягає, зважаючи на те, що позивач не працювала та знаходилася у період з березня 1985 року по вересень 1989 року в обмеженому контингенті Північної групи військ за місцем служби чоловіка позивача та через відсутність робочих місць роботою забезпечена не була, що підтверджується довідкою від 01.09.1989 № 231 командування військової частини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

У відповідності до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. п. "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XIІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугою років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 28 Закону України "Про освіту" передбачено, що система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про освіту" структура освіти включає поряд з іншими видами також позашкільну освіту.

Частиною 1 ст. 38 Закону України "Про освіту" встановлено, що позашкільна освіта та виховання є частиною структури освіти і спрямовуються на розвиток здібностей, талантів дітей, учнівської та студентської молоді, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

За приписами ч. 1 ст. 39 Закону України "Про освіту" до позашкільних навчальних закладів належать: палаци, будинки, центри, станції дитячої, юнацької творчості, учнівські та студентські клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи, школи мистецтв, студії, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, бібліотеки, оздоровчі та інші заклади.

Згідно ст. 1 Закону України "Про позашкільну освіту" система позашкільної освіти - освітня підсистема, що включає державні, комунальні, приватні позашкільні навчальні заклади тощо.

Позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеною Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні (ст. 4 Закону України "Про позашкільну освіту").

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту" перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В силу абз. 2 п. 4 ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту" від 22.06.2000 № 1841-III педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою КМУ від 04.11.1993 р. № 909 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

Так, відповідно Примітки 3 до вказаного Переліку, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років. Так, згідно Переліку закладів, організацій та посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року №1397, було передбачено посаду викладача в музичній школі, яка належала до навчальних закладів та дитячих установ.

При цьому, дорученням КМУ від 06.01.1996 № 397/21 дію постанови КМУ від 04.11.1993 № 909 поширено в тому числі і на викладачів шкіл мистецтв, без внесення змін до постанови.

Постановою КМУ від 14.06.2000 року №963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" посада викладача всіх спеціальностей, керівника гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи, музичного керівника, включена до переліку посад педагогічних працівників.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо протиправності відмови відповідача у призначенні пенсії позивачу за вислугою років як працівнику освіти з спеціальним стажем роботи не менше 25 років за її заявою від 05.01.2015, оскільки позивач має право на таку пенсію.

Разом з тим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та місті Славута зарахувати періоди роботи позивача викладачем з 04.08.1984 по 16.02.1985 та з 11.09.1989 по 31.12.2014 до спеціального стажу роботи, як 25 років 10 місяців та 2 дні, та який дає право їй на пенсію за вислугу років.

Водночас позовна вимога про зобов`язання зарахувати до стажу роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду з 17.02.1985 по 16.02.1989 не підлягає задоволенню, оскільки зважаючи на те, що позивач не працювала та знаходилася у період з березня 1985 року по вересень 1989 року в обмеженому контингенті Північної групи військ за місцем служби чоловіка позивача та через відсутність робочих місць роботою забезпечена не була, що підтверджується довідкою від 01.09.1989 р. № 231 командування військової частини наявною в матеріалах справи.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.