Справа № 589/379/15-а
Суддя: Сидорчук О. М.
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/379/15-а
Провадження № 2-а/589/37/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 р. м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Надточій І.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Комісії з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Сумській обласній державній адміністрації про визнання рішення протиправним та про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позивача обгрунтовуються наступним.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.11.2013 було встановлено факт перебування ОСОБА_3 у 30 кілометровій зоні Чорнобильської АЕС та його участі у заходах з ліквідації наслідків аварії.

08.01.2014 ОСОБА_3 було подано заяву про встановлення статусу учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (№424 від 08.01.2014 року) з пакетом необхідних документів на видачу відповідного посвідчення.

У зв'язку з тим, що у встановлений законом строк Комісія не розглянула його заяву він звернувся до суду з вимогою про визнання рішення та бездіяльності, протиправності та зобовязання вчинення правомірних дій.

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.10.2014 позов ОСОБА_3 було задоволено та визнано бездіяльність Комісії щодо тривалого не вирішення по суті заяви ОСОБА_3 про встановлення йому статусу особи, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, протиправною. Визнано рішення Комісії викладене у протоколі засідання № 15 від 05.09.2014 р. щодо витребування додаткових документів для розгляду заяви ОСОБА_3 про встановлення йому статусу особи, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи без будь-якого мотивування та посилання та посилання на діючі нормативно-правові акти України, протиправним та зобовязано Комісію розглянутії по суті заяву ОСОБА_3 щодо надання йому статусу учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та видачі відповідного посвідчення на найближчому черговому засіданні даної Комісії.

Як вказує позивач, на виконання рішення суду Комісія розглянула його заяву та винесла рішення, яким було відмовлено у видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів про факт виконання безпосередньо ним робіт у зоні відчуження та неможливістю встановлення кількості відпрацьованих днів у зоні відчуження в період з 10.06.1986 по 30.06.1986, що є головною підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорії 2 чи 3 відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таке рішення позивач вважає протиправним вказуючи, що відповідно до ст. 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуженім у 1986-1987 роках, незалежно від кількості робочих днів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, обгрунтовуючи їх тими ж доводами, що й викладені у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що документи, подані позивачем не підтверджують роботу в зоні відчуження, що є необхідною умовою відповідно до статті 14 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 або 3. В іншому доводи відповідача повторюють оскаржуване рішення Комісії від 12.12.2014.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.11.2013 встановлено факт перебування ОСОБА_3 у 30-км зоні Чорнобильської АЕС та участі у заходах з ліквідації наслідків аварії /а.с. 5 - 6/. Як вбачається з мотивувальної частини даного рішення, необхідність звернення до суду для встановлення вищевказаного факту була обумовлена втратою (відсутністю) документів. Рішення суду набрало законної сили та є обов'язковим для виконання. Таким чином, дане судове рішення усунуло невизначеність становища ОСОБА_3, яка була виклакана відсутністю підтверджуючих документів.

Згідно додатку № 1 до наказу УВС виконкому Сумської обласної ради народних депутатів від 10 червня 1986 року № 101, старший сержант міліції, інспектор ДПС ДАІ УВД ОСОБА_3 значиться під № 59 першого взводу першої роти зведеного загону створеного для охорони громадського порядку в районі Чорнобильської АЕС.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (які також перебували у вищевказаному зведеному загоні) підтвердили, що в червні 1986 року вони разом із позивачем у складі зведеного загону працівників міліції були направлені в район аварії на ЧАЕС. Свідки безпосередньо бачили, як ОСОБА_3 здійснював регулювання дорожнього руху під час виїзду ними з території ураження в червні 1986 року. Свідки підтвердили, що мають статус ліквідаторів аварії на ЧАЕС.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_3 для виконання робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи був відряджений в розпорядження ГУМВС України в Київській області (лист від 16.10.2003 № 2/4-688), за зразкове виконання службового обов'язку у зоні особливих умов при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_3 був нагороджений цінним подарунком (наказ УВС Сумського облвиконкому від 31.07.1986 року № 73 о/с, що зберігається в архівній особовій справі ОСОБА_3, розд. І, стор. 5).

Як вказує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2002 року у справі Совтрансавто-Холдинг проти України одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Зі змісту протоколу засідання Комісії з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраджали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.12.2014 № 19 /а.с. 10 - 14/ вбачається, що нею (комісією) було поставлено під сумнів рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.11.2013 яким було встановлено факт перебування ОСОБА_3 у 30-км зоні Чорнобильської АЕС та його участі у заходах з ліквідації наслідків аварії, що, вочевидь, є грубим порушенням Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики її застосування.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Стаття 24 Конституції України закріплює принцип рівності конституційних прав і свобод та рівність громадян перед законом.

Частина 3 ст. 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а саме: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даній справі відповідач не довів правомірність свого рішення, а саме, не довів, що позивач не працював у зоні відчуження у червні 1986 року.

Таким чином, відсутні підстави вважати рішення Комісії щодо відмови ОСОБА_3 у видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС розсудливим, таким, що ухвалено з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, а також з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Задовольняючи вимогу про визнання за позивачем статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 30 листопада 2004 року у справі «Михайленки та інші проти України» (Заяви №№ 35091/02, 35196/02, 35201/02, 35204/02, 35945/02, 35949/02, 35953/02, 36800/02, 38296/02, 42814/02) висловлена наступна позиція:

«…51. Суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 (див. «Бурдов проти Росії», заява № 589498/00, п. 34)…» / «Офіційний вісник України», № 27, 2005 р.

Як з пояснень представників сторін, так із досліджених доказів, в т.ч. постанови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.10.2014 /а.с. 7 - 9/ вбачається, що питання надання ОСОБА_3 вищевказаного статусу вирішувалось понад один рік. Як і в мотивувальній частині постанови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.10.2014, суд знову констатує, що по відношенню до ОСОБА_3 мала місце нічим не виправдана бюрократична тяганина, а суб'єкт владних повноважень, формально відстоюючи Закон звів наневець захист прав та інтересів конкретної особи, в порушення вимог ст. 3 Конституції України надав юридичному захисту прав та законних інтересів ОСОБА_3 ілюзорний характер.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

За даних фактичних обставин вимоги справедливості та ефективне поновлення в правах полягають у визнанні за позивачем статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, інакше судовий захист прав позивача матиме умовно-відкладальний, ілюзорний характер.

Таким чином, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 162, 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комісії з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Сумській обласній державній адміністрації викладене у протоколі № 19 від 12.12.2014 в частині відмови у видачі ОСОБА_3 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визнати протиправним та скасувати.

Визнати за ОСОБА_3 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, зобов'язавши Комісію з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Сумській обласній державній адміністрації видати ОСОБА_3 відповідне посвідчення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.М. Сидорчук