Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2015р. м. Київ К/800/48134/12,К/9991/50355/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційні скарги Полтавської міської ради та Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2012

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012

у справі № 2а-1670/790/12 Полтавського окружного адміністративного суду

за позовом ОСОБА_4

до 1.Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області

2. Апеляційного суду Полтавської області

3. Полтавської міської ради

третя особа: Державна податкова інспекція у м. Полтаві

про визнання дій неправомірними та стягнення незаконно утриманого податку,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012, позов задоволено: стягнуто на користь ОСОБА_4 з місцевого бюджету Полтави утриманий податок з доходів фізичних осіб у сумі 31385,23 грн.

В касаційних скаргах Полтавська міська рада та Державна податкова інспекція у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби просять скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що постановою Верховної Ради України від 09.09.2010 «Про звільнення суддів» суддю Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_4. звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с. 11).

Відповідно до наказу виконуючого обов'язки голови Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_5 від 15.10.2010 № 09-03/122 позивача звільнено із займаної посади у зв'язку із виходом у відставку 15.10.2010 та призначено вихідну допомогу у розмірі 21 місячного заробітку (стаж роботи на посаді судді - 21 повний рік).

Згідно із довідкою Апеляційного суду Полтавської області від 22.02.2012 № 02-05/50 при виході у відставку позивачу була нарахована вихідна допомога у сумі 190682,10 грн., у т.ч. 31385,23 грн. - податок з доходів фізичних осіб (а.с. 32).

Виплату позивачу вихідної допомоги здійснено 28.12.2010 в сумі 35807,49 грн., з якої був утриманий податок з доходів фізичних осіб в сумі 6318,97 грн.

Остаточно вихідна допомога виплачена позивачу 16.12.2011 в сумі 123489,38 грн. з утриманням при цьому податку з доходів фізичних осіб у сумі 25066,26 грн.

Утриманий з позивача податок з доходів фізичних осіб перераховано Апеляційним судом Полтавської області на казначейський рахунок ГУДК України у Полтавській області, що підтверджується платіжними дорученнями № 851 від 14.12.2011 та № 933 від 28.12.2010, копії яких приєднані до справи (а.с. 70-71).

Частиною 3 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, яка діяла на дату виходу позивача у відставку та втратила чинність з 01.01.2011, було встановлено, що судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Відповідно до частини 6 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ (в редакції, яка діяла на дату виходу позивача у відставку ) при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Згідно із частиною 1ст. 136 цього Закону судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна неоподатковувана допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Положеннями пункту 2 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що стаття 43, частина п'ята-тринадцята статті 44 Закону України «Про статус суддів" втрачають чинність з 01.01.2011 року.

Відповідно до пункту 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (втратив чинність з 1 січня 2011 року згідно з Податковим кодексом України) (Закон № 889-IV) об'єктом оподаткування є загальний місячний оподаткований дохід, до складу якого включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку.

Підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 ст. 4 Закону № 889-IV встановлено, що не включаються до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу сума державної матеріальної та соціальної допомоги у вигляді адресних виплат коштів та надання соціальних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи допомогу по вагітності та пологах), винагород та страхових виплат, які отримуються платником податку відповідно з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із законом.

Вихідна допомога, виплата якої передбачена частиною 1ст. 136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою, звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після його звільнення.

Враховуючи те, що виплата вихідної допомоги є соціальною виплатою суддям, гарантованою державою та встановленою Законом України «Про судоустрій та статус суддів», яка не входить до складу заробітної плати, її сума не включається до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку, а тому обкладенню податком з доходів фізичних осіб не підлягає.

02.12.2010 Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України», який позбавив суддів при виході у відставку права отримувати вихідну допомогу без утримання податку (набрав чинності з 01.01.2011).

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли юридично правильного висновку, що, оскільки, позивач вийшов у відставку 15.10.2010, тому незалежно від того, коли йому була виплачена вихідна допомога, застосовується норма частини 3 статті 43 Закону України «Про статус суддів» в редакції, що діяла до 01.01.2011.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Полтавської міської ради та Державної податкової інспекції у

м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев

№№ К/9991/48134/12, К/9991/50355/12