Справа № 804/3311/15
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2015 р. Справа № 804/3311/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Луніної О.С.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Майнін» до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
У лютому 2015 року ТОВ «Майнін» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Криворізької північної ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідача) в якому просить:
- стягнути з Криворізької північної ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову.
Представник позивача 25.03.2015 року надав у судове засідання клопотання про розгляд справи без його участі, просив справу розглянути у порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заперечень проти позову суду не надав.
Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин, суд приходить до висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Майнін» 30.05.2007 року зареєстроване виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області та перебуває на податковому обліку у Криворізькій північній ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
За результатами перевірки Криворізькою північною ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області складено акт № 1/04-83-22-02/35005945 від 05.01.2015 року.
Так, актом документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Майнін» з питань дотримання вимог податкового законодавства і правильності нарахування та сплати податку на додану вартість при проведенні господарських операцій з ТОВ «Бізнес Інвест ЛТД» встановлено:
- порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 ПК України, а саме: встановлено відсутність реальності здійснення господарських операцій ТОВ «Майнін» по придбаннб товарів (робіт, послуг) у контрагента ТОВ «Бізнес Інвест ЛТД», в результаті чого завищено податковий кредит за серпень 2014 року на загальну суму ПДВ 57 300,00 грн.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 11.08.2014 року ТОВ «Майнін» уклало з ТОВ «Бізнес Інвест ЛТД» договір купівлі-продажу № 59, відповідно до якого продавець «Бізнес Інвест ЛТД» зобов'язується передати у власність покупцю (ТОВ «Майнін) товар, загальна кількість та асортимент, одиниці виміру якого визначаються в специфікаціях, а покупець зобов'язаний прийняти товар та оплатити його вартість.
До даного договору між ТОВ «Майнін» та ТОВ «Бізнес Інвест ЛТД» складено специфікації № 1 та № 2 від 20.08.2014 року та від 22.08.2014 року відповідно.
Так, згідно специфікації № 1 придбано наступний асортимент товару: лента конвеєрна 151 кв.м., вартість 1 кв.м. - 1500,00 грн. без ПДВ, загальною вартістю з ПДВ 271 800,00 грн., за специфікацією № 2 придбано: лента конвеєрна 40 кв.м., вартість 1 кв. м. - 1500 грн. без ПДВ, загальною вартістю з ПДВ 72 000,00 грн. Дані специфікації скріплені підписами директорів та відтисками печаток суб'єктів господарювання.
Також, судом встановлено, що на виконання умов договору виписано видаткові накладні РН-0820-01 від 20.08.2014 року та РН-0822-01 від 22.08.2014 року на загальну суму 286 500,00 грн, у т.ч. з ПДВ 57 300,00 грн.
На оплату товару ТОВ «Бізнес Інвест ЛТД» виписано наступні рахунки: №1 від 20.08.2014 року та № 2 від 22.08.2014 року.
Розрахунки між підприємствами проведені в безготівковій формі, що підтверджується випискою банку №266 від 12.11.2014 року.
Крім того, на підтвердження перевезення вантажу ТОВ «Майнін» надано товарно-транспортні накладні, відповідно до яких вантажовідправником є ТОВ «Бізнес ІНнвест ЛТД», вантажоодержувачем та замовниом послуг автомобільного перевезення - ТОВ «Майнін», перевізник ТОВ «Голден-Марк».
Також, ТОВ «Майнін» надано податкові накладні, які включені до суми, яка зазначена у податковій декларації з ПДВ за серпень 2014 року на суму ПДВ 57 300,00 грн.
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту ТОВ «Майнін» за перевіряємий період, що відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації податку на додану вартість даним декларації з ПДВ за перевіряємий період.
Зазначені податкові накладні оформлені з дотриманням вимог ПК України, що не заперечується відповідачем в акті перевірки.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини.
1. Рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
2. Установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.
Зокрема, підлягає встановленню статус постачальника товарів (послуг), придбання яких є підставою для формування податкового кредиту та/або сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. Особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
В даному випадку в обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку. Перевірці підлягають доводи податкового органу, що свідчать про відсутність ділової мети у діях платника податку, зокрема у разі подальшого продажу придбаного товару нижче за ціну придбання; придбання товарів (послуг) у посередників за наявності прямих контактів з їх виробниками; придбання послуг, використання яких не може мати позитивного впливу на результати господарської діяльності платника податку тощо. Слід ураховувати, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.
Як вбачається з акту перевірки, відповідачем зазначено, що надані до перевірки специфікації виписані на один і той же товар з однаковою кількістю, але вартість суттєво відрізняється, тобто згідно специфікації № 1 від 20.08.2014 року вартість за одиницю товару 150,00 грн., а згідно специфікації № 2 від22.08.2014 року вартість за одиницю товару 40,00 грн.
Проте, судом досліджено специфікації, які складені до договору купівлі-продажу між ТОВ «Майнін» з ТОВ «Бізнес Інвест ЛТД» та встановлено, що зазначені специфікації містять усі необхідні відомості, які дають можливість встановити кількість та ціну товару, тощо.
Так, ТОВ «Майнін» придбано ленту конвеєрну 151 кв.м., вартістю 1 кв.м. - 1500,00 грн. без ПДВ, загальною вартістю з ПДВ 271 800,00 грн. та ленту конвеєрну 40 кв.м., вартість 1 кв. м. - 1500 грн. без ПДВ, загальною вартістю з ПДВ 72 000,00 грн.
Також, при скададанні специфікації значення у графах ціна за одиницю та загальна кількість товару помилково замінені місцями.
Таким чином, суд приходить до висновку, що незначні недоліки в заповненні специфікацій, не роблять їх недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів.
Крім того, в матеріалах справи наявні такі первинні документи, як податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, виписка банку, які в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» N996-XIV від 16.07.1999 та Положення N168/704 мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити. Докази того, що зазначені первинні документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні.
Отже, віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ, відповідає вимогам ст. 198 Податкового кодексу України.
Суд ще раз звертає увагу, що за усталеною практикою незначні недоліки у заповненні первинних документів не позбавляють їх правового значення.
Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Водночас, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Згідно п.п. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операція у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Отже, від належності первинних бухгалтерських та розрахункових документів залежить як податковий облік платника податків, так і реальність вчинення господарської діяльності такого платника взагалі.
Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України у своєму листі від 01.11.2011 р. № 1936/11/13-11: «документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце».
Отже, на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем до суду були надані первинні документи, які містять всю необхідну інформацію щодо кількості, вартості отриманих товарів, робіт та послуг.
Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Так, відповідачем правомірність своїх дій не доведено.
Отже, суд не може вважати, що рішення відповідача є таким, що прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Майнін» про скасування податкового повідомлення-рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням, яке міститься в матеріалах справи, підлягає компенсації з Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Майнін» до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Майнін» судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 490,00 (чотириста дев'яносто гривень 00 копійок) грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна