Справа № 823/742/15
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року справа № 823/742/15

16 год. 40 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шоколенко Т.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 (згідно з довіреністю),

відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області Слуцької Лесі Володимирівни про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2015 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (далі - позивач) до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Слуцької Лесі Володимирівни (далі - відповідач) про:

визнання протиправним та скасування рішення від 23.03.2015 №20187391 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

зобов'язання прийняти рішення про державну реєстрацію права власності, визнаного рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси у справі №712/14857/14-ц, заявленого 20.03.2015 згідно з реєстраційним номером 10692187.

Позов мотивований тим, що відповідач прийняв оскаржуваний вид рішення без наявності законодавчо встановлених підстав. У зв'язку з цим просив задовольнити позов.

Відповідач надав до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що згідно з методичними рекомендаціями з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна вказано, що господарські споруди (огорожі, паркани) нумеруються арабськими цифрами, в той час, як у рішенні Соснівського районного суду у справі №712/14857/14-ц вказано огорожа: від т. А до т.В-10,0 м. огорожа №3 (по лінії забудови); від т. А дот.0-45,40 м. (огорожа №1-3). Тому просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у їх взаємозв'язку та логічній послідовності, надавши їм оцінку з питань дотримання принципів повноти, належності, достовірності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 02.03.2015 у справі №712/14857/14-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на спадщину у вигляді 46/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, - які складають: 1-1 коридор площею 3,9 кв.м., 1-2 коридор площею 3,6 кв.м., 1-3 санвузол площею 5,6 кв.м.,1-4 житлова кімната площею 6,7 кв.м., 1-5 коридор площею 4,4 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 10,8 кв.м., 1-7 житлова кімната площею 21,8 кв.м., 1-8 кухня площею 12,4 кв.м., та надвірні споруди:гараж літ. «Ж», сарай літ. «Е», «е», сарай «Д», водо колонка №4, погріб «З», огорожа: від т. А до т. В - 10,0 м. огорожа №3 (по лінії забудови); від т. А до т. 0-45,40 м. (огорожа №1-3).

20.03.2015 позивач надіслав відповідачу пакет документів для державної реєстрації права власності на житловий будинок, який містив: заяву позивача; документ, що підтверджує повноваження уповноваженої особи; копію документа, що посвідчує особу представника; копію облікової картки платника податку згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків; документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав та документ про сплату державного мита; вищенаведене рішення суду; технічний паспорт на житловий будинок №131-9985-180, виданий КП «ЧООБТІ» 10 листопада 2003 року; копію документа, що посвідчує особу заявника; копію реєстраційного номера облікової картки платника податку заявника; копію довідки КП «ЧООБТІ» від 30 вересня 2014 року №6571о.

Оскаржуваним рішенням від 23.03.2015 №20187391 відповідач відмовив позивачу у державній реєстрації права власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна з тих підстав, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав, документам, що їх посвідчують.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд взяв до уваги таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав та їх обтяжень визначаються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV (далі - Закон №1952) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі - Порядок №868).

П.2 ч.1 ст.4 Закону №1952 передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Відповідно до ч.2 вказаної статті речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4-1 цього Закону.

Згідно з п.23 Порядку №868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі №1952.

Ст.24 Закону №1952 наведений виключний перелік підстав відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Зокрема, п.4 вказаної статті передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Суд з'ясував, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало суперечності в номерації огорожі до житлового будинку, оскільки в рішенні Соснівського районного суду м.Черкаси від 02.03.2015 у справі №712/14857/14-ц вказано, що в порядку спадкування визнається право власності на житловий будинок та надвірні споруди, а також на огорожу від т. А до т. В - 10,0 м. огорожа №3 (по лінії забудови); від т. А до т. 0-45,40 м. (огорожа №1-3), а в технічному паспорті на відповідний об'єкт вказані літери за планом №1-3, найменування будівель-огорожа, та в довідці КП «ЧООБТІ» вказана огорожа №1,3.

Суд врахував, що абз.7 п.4 Порядку №868 встановлено, що речові права та їх обтяження на копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, що розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення не підлягають державній реєстрації.

Абз.10 ч.2 ст.21 Закону України від 06.09.2005 №2807-ІV «Про благоустрій населених пунктів» огорожу віднесено до малої архітектурної форми.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що право власності на огорожу не підлягає державній реєстрації згідно з вищевказаними нормами.

Отже, відмовляючи позивачу у реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно з вищенаведених підстав відповідач діяв поза межами та не у спосіб, визначений законодавством. Тому оскаржуване рішення відповідача від 23.03.2015 №20187391 є неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги зобов'язати відповідача прийняти рішення про державну реєстрацію права власності, визнаного рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси у справі №712/14857/14-ц, заявленого 20.03.2015 згідно з реєстраційним номером 10692187, суд зазначає таке.

Ч.1 ст.15 Закону №1952 визначений порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд також звертає увагу на положення постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 №П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначений законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Тому, у суду відсутні повноваження щодо зобов'язання відповідача прийняти конкретне рішення: здійснити реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок.

Водночас, ч.2 ст.162 КАС України передбачено право суду прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи, що під час розгляду цієї справи суд встановив протиправність оскаржуваного рішення відповідача, суд для належного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути надіслані позивачем документи про державну реєстрацію речових прав (заява від 20.03.2015 №10692187) щодо реєстрації права власності на житловий будинок, який розташований у АДРЕСА_1,- та в межах, у порядку, спосіб та строки, визначені діючим законодавством, прийняти на їх підставі відповідне рішення.

З огляду на пропорційність задоволених позовних вимог суд дійшов висновку, що на користь позивача на підставі ч.ч.1-3 ст.94 КАС України підлягає стягненню половина суми судового збору, сплаченого позивачем за подання адміністративного позову згідно з квитанцією від 01.04.2015, в розмірі 36грн. 54коп.

Керуючись ст.ст. 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області Слуцької Лесі Володимирівни від 23.03.2015 №20187391 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області Слуцьку Лесю Володимирівну повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.03.2015 №10692187 із пакетом документів щодо реєстрації права власності на житловий будинок, який розташований у АДРЕСА_1,- та в межах, у порядку, спосіб та строки, визначені діючим законодавством, прийняти на їх підставі відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) сплачений судовий збір за подання цього позову в сумі 36,54грн.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного тексту постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

4. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич