Справа № 675/2939/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 675/2939/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Демчук П.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

30 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Білої Л.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В :

11.12.2014 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Ізяславського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку пенсії.

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.01.2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.01.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 20.05.2011 року перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області та одержує пенсію за віком як державний службовець відповідно до Закону України "Про державну службу".

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18.08.2014 року у справі № 675/1954/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області визнано неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 та зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з 01 липня 2014 року з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та грошової винагороди відповідно до довідок Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 20 червня 2014 року № 33, від 27 червня 2014 року №№ 1823, 1824, 1825, від 01 липня 2014 року № 35.

Виконуючи судове рішення, Управлінням Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області здійснено перерахунок пенсії позивачу в розмірі 70% із суми заробітної плати, з якої раніше була призначена пенсія та враховуючи суми індексації та матеріальної допомоги за рішенням суду, про що повідомили позивача листом від 10.12.2014 року № 6823/04.

На думку позивача, перерахунок пенсії в розмірі 70% є необгрунтованим та порушує його законні права та охоронювані інтереси, оскільки розмір пенсії безпідставно зменшений з 86% до 70%, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про державну службу", Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до змісту ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) пенсія державним службовцям призначаються в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, розмір пенсії збільшувався на один відсоток заробітку, але не більше як 90 відсотків заробітку.

Згідно з матеріалами справи, пенсія позивачу була призначена з 28.09.2011 року в розмірі 86 % заробітку.

Проте, при нарахуванні пенсії пенсійним фондом безпідставно не було враховано до заробітку, з якого здійснюється нарахування пенсії, суми індексації та матеріальної допомоги, право на які було підтверджено постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18.08.2014 року.

В подальшому при перерахунку пенсії відповідачем було застосовано норми Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та ст. 37 "Про державну службу" в редакції, чинній з 01.05.2014 року, тим самим зменшено розрахунковий розмір пенсії з 86 відсотків до 70 відсотків.

Таким чином, зміни, що відбулись в законодавстві, стосуються саме призначення, а не перерахунку пенсії. В даному ж випадку здійснювався саме перерахунок пенсії, а відповідно розмір пенсії повинен розраховуватись відповідно до законодавства чинного на момент її призначення, тобто в розмірі 86 відсотків від сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, розмір пенсії визначається у відсотках, що встановлені на момент призначення пенсії, а не на момент здійснення перерахунку.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 10.12. 2013 р. у справі № 21-420а13, від 02.12. 2014 року у справі №21-456а14.

Згідно з матеріалами справи, право позивача на отримання пенсії в розмірі саме 86% заробітку порушено з 01.07.2014 року.

Тому, враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача підлягає захисту з 01.07.2014 року.

При цьому, не є предметом даного судового розгляду питання щодо сум, що враховуються до заробітку, з якого здійснюється нарахування пенсії, оскільки це було предметом іншого судового розгляду та рішення, прийняті за його результатом набрали законної сили.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем безпідставно застосована ст. 37 "Про державну службу" в редакції, чинній з 01.05.2014 року, тим самим зменшено розрахунковий розмір пенсії позивача з 86 відсотків до 70 відсотків.

При цьому, стосовно вимоги про зобов'язання відповідача врахувати період виплат заробітної плати більш вигідний для проведення розрахунку пенсії, суд вважає за необхідне зазначити слідуюче.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивачем ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду не було надано доказів протиправності дій щодо визначення періоду виплати заробітної плати, за який враховується при обчисленні пенсії, суд вважає протиправність таких дій недоведеною.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2015 року - без змін.

ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Біла Л.М.

Залімський І. Г.