Справа № 815/2088/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2088/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного земельного реєстратора Управління Держземагентства у Біляївському районі Одеської області Деревянко Наталії Анатоліївни про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 11.02.2015 р. № РВ-015; зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,04852 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірним рішенням відповідач необґрунтовано відмовив йому у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, оскільки такий обов'язок в нього виник на підставі ст.ст.3-9, 24-29 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051. Так, позивачем був поданий повний пакет документів для здійснення державної реєстрації земельної ділянки, проте він був позбавлений можливості надати пояснення, оскільки подавав документи через Центр надання адміністративних послуг при Біляївській РДА Одеської області в порядку розпорядження Кабіну Міністрів України від 16.05.2014 р. № 523. Зважаючи на повноту та відповідність законодавству поданих документів при необґрунтованій відмові відповідача у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, позивач звернувся за судовим захистом.

До суду з'явився позивач, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов, додаткового пояснивши, що ним надано всі докази в обґрунтування заявлених вимог, потреби заслухати свідка чи експерта немає.

Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно наданих до канцелярії суду заперечень, відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства та за наявності фактичних підстав. Зокрема зазначив, що при перевірці електронного документу, що був поданий позивачем разом з проектом землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, було виявлено невідповідність електронного документу встановленим Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, вимогам. Так, місце розташування земельної ділянки згідно електронного носія (XML) не відповідає розташуванню земельної ділянки вказаному проектною організацією на списку межових знаків, переданих на зберігання та збірному кадастровому плану суміжних землевласників і землекористувачів, підписаного Троїцькою сільською радою Біляївського району Одеської області. У зв'язку із цим проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 разом з протоколом перевірки електронного документу повернуто на доопрацювання для виправлення виявлених помилок. Зважаючи на правомірний характер оскаржуваного рішення, відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 28.01.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Біляївському районі Одеської області через Центра надання адміністративних послуг при Біляївській районній державній адміністрації Одеської області із заявою № ЗВ-014 (а.с. 40) про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0482 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1, додавши до заяви копію документу, що посвідчує особу; копію документу про присвоєння індивідуального податкового номеру; документацію із землеустрою; електронний документ.

За результатами опрацювання поданих позивачем документів Державним земельним реєстратором Управління Держземагентства у Біляївському районі Одеської області Деревянко Н.А. прийнято рішення від 11.02.2015 р. № РВ-015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене рішення обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Зі змісту оскаржуваного рішення Державного земельного реєстратора від 11.02.2015 р. № РВ-015 вбачається, що підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру слугувала невідповідність електронного документу установленим вимогам.

Так, при здійсненні автоматизованої перевірки електронного документа на відповідність наявним даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів), даним індексних кадастрових карт (планів), відомостям про інші об'єкти Державного земельного кадастру їх кількісним, якісним характеристикам та відомостям про значення оцінки земельної ділянки), Державним кадастровим реєстратором виявлено, що місце розташування земельної ділянки згідно електронного носія (XML) не відповідає розташуванню земельної ділянки вказаною проектною організацією на списку межових знаків, переданих на зберігання (стор. 41) та збірному кадастровому плану суміжних землевласників і землекористувачів, який підписав голова Троїцької сільської ради (стор. 49).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: обов'язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти; єдності методології ведення Державного земельного кадастру; об'єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; безперервності внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру, що змінюються; документування всіх відомостей Державного земельного кадастру (ст.5 Закону).

Відповідно до частини п'ятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставами для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки відповідно до частини шостої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Згідно з частиною третьою статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр», порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051.

Відповідно до п.110 Порядку № 1051 для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Згідно з п.111 Порядку № 1051 Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Відповідно до статті 11 Закону № 3613 відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним із точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

При цьому, згідно з пунктом 12 Порядку № 1051 відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

З огляду на матеріали справи, у поданих ОСОБА_1 документах місце розташування земельної ділянки згідно електронного носія (XML) не відповідало розташуванню земельної ділянки вказаному проектною організацією на списку межових знаків, переданих на зберігання та збірному кадастровому плану суміжних землевласників і землекористувачів, підписаного головою Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області.

Відповідно до п.77 Порядку № 1051 у разі невідповідності електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, Державний кадастровий реєстратор: 1) складає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру протокол проведення перевірки електронного документа за формою згідно з додатком 16; 2) повертає заявникові документацію із землеустрою та оцінки земель без позначки, зазначеної у пункті 75 цього Порядку, разом з електронним документом, протоколом його перевірки та іншими документами для виправлення зазначених у протоколі проведення перевірки електронного документа помилок та подання документів разом з цим протоколом для проведення повторної перевірки.

Згідно протоколу № ПП-015 від 11.02.2015 р. відомості про відповідність даних електронного документа не відповідають наявним даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним індексних кадастрових карт (планів), відомостям про інші об'єкти Державного земельного кадастру, їх кількісним, якісним характеристикам та відомостям про значення оцінки земельної ділянки); встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик електронного документу; даним документації із землеустрою або оцінки землі.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що поданий разом із адміністративним позовом проект землеустрою «Кадастровий план земельної ділянки» - стор. 47 (а.с. 31) не відповідає наданому в складі проекту землеустрою при зверненні позивача до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Біляївському районі Одеської області. Зокрема в графі «Опис меж»: від Б до А зазначено «землі Троїцької сільської ради», тоді як у наданому позивачем із заявою № ЗВ-014 «Кадастровому плані земельної ділянки» в «Описі меж»: від Б до А зазначено «землі ОСОБА_1.).

Крім того, згідно наявного в матеріалах проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0482 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1, та копія якого наявна в матеріалах справи, План відведення земельної ділянки - стор. 53 проекту землеустрою (а.с. 34) містить рукописні виправлення в графі «Опис меж», зокрема «від Б до А - землі Троїцької сільської ради».

Таким чином, адміністративний позов ґрунтується на виправлених в документації відомостях, які при цьому не досліджувались відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення, що в свою чергу унеможливлює оцінку спірного рішення у світлі наданих позивачем доказів.

Натомість, згідно наданих відповідачем доказів судом встановлено, що місце розташування земельної ділянки згідно електронного носія (XML) не відповідає розташуванню земельної ділянки вказаною проектною організацією на списку межових знаків, переданих на зберігання та збірному кадастровому плані суміжних землевласників і землекористувачів, підписаного головою Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області.

При цьому суд відхиляє доводи позивача про те, що ним у розпорядження Державного кадастрового реєстратора були надані всі необхідні документи для позитивного результату його звернення, що зумовлювало обов'язок відповідача провести державну реєстрацію земельної ділянки, оскільки це спростовано матеріалами справи.

Посилання позивача на приписи Європейської Конвенції з прав людини, Загальної декларації прав людини, Конституції України тощо в аспекті гарантій захисту права власності та як на підставу для задоволення позовних вимог в даному випадку є недоречними, оскільки спір виник з приводу процедурних дій Державного кадастрового реєстратора, які в достатній мірі регламентовані національним законодавством та повинні вчинятися в суворій відповідності до нього, адже відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, оскільки в результаті перевірки документів, поданих позивачем до Державного кадастрового реєстратора, було виявлено невідповідність електронного документа встановленим Порядком № 1051 вимогам, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті рішення від 11.02.2015 р. № РВ-015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру діяв обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Отже, підстави для визнання протиправним та скасування рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 11.02.2015 р. № РВ-015 відсутні.

З урахуванням встановлених судом обставин та беручи до уваги правове регулювання спірних правовідносин, не підлягають до задоволення й похідні позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,04852 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного земельного реєстратора Управління Держземагентства у Біляївському районі Одеської області Деревянко Наталії Анатоліївни про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя _______________ І.В. Завальнюк