Справа № 807/2803/14
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м. Львів Справа № 876/10352/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

адвоката Шпільки М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року по справі № 807/2803/14 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області, в якому просила зобов'язати відповідача виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 червня 2012 року по 10 червня 2014 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року вказаний позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 65566.62 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що судом першої інстанції не враховано, що позивачу виплачено належний їй середній заробіток за час вимушеного прогулу, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2012 року, яка набрала законної сили після розгляду справи судом касаційної інстанції, про поновлення позивача на роботі було виконано ним своєчасно.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Шпілька М.В., який до смерті ОСОБА_2 був її представником, надав суду копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 07 листопада 2014 року серія НОМЕР_1.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції визнати нечинною, а провадження в справі закрити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2012 року вказаний позов задоволено повністю, скасовано наказ управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області від 20 лютого 2012 року № 15-0 про звільнення ОСОБА_2, поновлено її на посаді головного спеціаліста - програміста відділу персоніфікованого обліку та надходження платежів в управлінні Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області з 20 лютого 2012 року, стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області на користь ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 лютого 2012 року по 13 червня 2012 року. Постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення втраченого заробітку у межах суми стягнення за один місяць допущеного до негайного виконання.

За результатами перегляду вказаної постанови в апеляційному порядку, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2012 року її було скасовано та прийнято нову про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2014 року скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2012 року, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду 13 червня 2012 року залишено в силі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості та правомірності стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з огляду на наступне.

Статтею 235 Кодексу законів про працю України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, роботодавець зобов'язаний сплатити незаконно звільненому працівнику середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно з частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема, й за час вимушеного прогулу, яке мало місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Як видно з матеріалів справи, на підставі постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2012 року ОСОБА_2 було поновлено на посаді головного спеціаліста - програміста відділу персоніфікованого обліку та надходження платежів з 22 лютого 2012 року та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наказів управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області від 16 липня 2012 року № 286 «Про виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2012 року» та від 31 липня 2012 року № 51-0.

23 жовтня 2012 року позивача звільнено із займаної посади на підставі рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2012 року.

Згідно з наказом управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області від 11 червня 2014 року № 50-ос «Про поновлення ОСОБА_2» позивача поновлено на роботі в управлінні Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області, скасовано згадані вище накази та виплачено середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу згідно з постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2012 року за період з 23 лютого 2012 року по 13 червня 2014 року. Також зазначено про виплату їй заробітної плати за період тимчасової непрацездатності з 16 липня 2012 року по 01 серпня 2012 року, а також заробітної плати за фактично відпрацьований період з 02 серпня 2012 року по 23 жовтня 2012 року.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач перебувала на обліку в Міжгірському районному центрі зайнятості як безробітна з 22 лютого 2013 року по 05 лютого 2014 року та з 13 травня 2014 року по 31 травня 2014 року та згідно з довідками Міжгірського районного центру зайнятості від 16 вересня 2014 року № 1358 та № 1359 отримала допомогу по безробіттю в сумі 6131.94 грн.

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу від 22 вересня 2014 року загальна сума середньомісячної заробітної плати позивача за період вимушеного прогулу з 14 червня 2012 року по 15 липня 2012 року та з 24 жовтня 2012 року по 10 червня 2014 року становить 71698.56 грн.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 65566.62грн. (71698.56 грн.-6131.94 грн.).

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 померла 06 листопада 2014 року (свідоцтво про смерть від 07 листопада 2014 року серія НОМЕР_1). Правовідносини, що є предметом спору не допускають правонаступництва, оскільки право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу нерозривно пов'язане з особою та не входить до складу спадщини.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Відповідно до статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувану постанову необхідно визнати нечинною та закрити провадження в справі.

Керуючись статтями 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року по справі № 807/2803/14 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - визнати нечинною.

Провадження в справі № 807/2803/14 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

В.Я. Качмар

Повний текст ухвали виготовлено 08 травня 2015 року.