Справа № 826/2227/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 травня 2015 року № 826/2227/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до 1. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, 2. Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві
про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, в якому просить:

1. Визнати дії Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо реєстрації обтяжень щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 протиправними.

2. Визнати бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві щодо невиконання обов'язку зняти арешту зв'язку з закінченням виконавчого провадження неправомірною.

3. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), який було накладено постановою Відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі від 05.08.2004р.

4. Зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві скасувати державну реєстрацію обтяжень: 1) АРЕШТ (архівний запис) Реєстраційний номер обтяження - 1460047, зареєстровано 11.11.2004 р. 12:21:04 за №1460047 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99-96, 235-30-35; підстава обтяження: ухвала б/н, 10.06.2003, Районний суд Шевченківського району; Об'єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1; Власник: ОСОБА_2; Архівний номер: 5735051 KIEV1, Архівна дата: 08.07.2003 17:03, Дата виникнення: 08.07.2003, № реєстру: 3-1107, внутр. №33012F2928F424322B3A, коментар вх.4335; 2) АРЕШТ (архівний запис) 1462719, зареєстровано 11.11.2004р. 17:54:45 за №1462719 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99-96, 235-30-35; підстава обтяження: постанова б/н, 05.08.2003, Відділ державної виконавчої служби у Шевченківському районі; Об'єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1; Власник: ОСОБА_2; Архівний номер: 5892349 KIEV1, Архівна дата: 14.08.2003 17:17, Дата виникнення: 14.08.2003, № реєстру: 3-1270, внутр. №7F1522F29F432324039, коментар вх.5037.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує протиправним накладенням арешту на квартиру, яка є його власністю та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідачем 1 та протиправною бездіяльністю, яка полягає у його не знятті відповідачем 2.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог до реєстраційної служби, оскільки остання не здійснювала державну реєстрацію обтяжень щодо нерухомого майна-квартири АДРЕСА_1

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача 2. Згідно наданих письмових пояснень, проти позовних вимог заперечує, оскільки вважає, що відсутні підстави для обмеження прав власника - ОСОБА_1 щодо розпорядження його власністю.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з Витягу Державної реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві щодо об'єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 існують наступні обтяження:

1) АРЕШТ (архівний запис) Реєстраційний номер обтяження - 1460047, зареєстровано 11.11.2004 р. 12:21:04 за №1460047 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99-96, 235-30-35; підстава обтяження: ухвала б/н, 10.06.2003, Районний суд Шевченківського району; Об'єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1; Власник: ОСОБА_2; Архівний номер: 5735051 KIEV1, Архівна дата: 08.07.2003 17:03, Дата виникнення: 08.07.2003, № реєстру: 3-1107, внутр. №33012F2928F424322B3A, коментар вх.4335.

2) АРЕШТ (архівний запис) 1462719, зареєстровано 11.11.2004р. 17:54:45 за №1462719 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99-96, 235-30-35; підстава обтяження: постанова б/н, 05.08.2003, Відділ державної виконавчої служби у Шевченківському районі; Об'єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1; Власник: ОСОБА_2; Архівний номер: 5892349 KIEV1, Архівна дата: 14.08.2003 17:17, Дата виникнення: 14.08.2003, № реєстру: 3-1270, внутр. №7F1522F29F432324039, коментар вх. 5037.

24.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з метою оформлення відчуження належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 й дізнався про існування записів про арешт.

Вважаючи, що вказаними діями відповідачі порушили його права, позивач звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV (надалі - Закон N 1952-IV) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

У відповідності до ст.2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону N 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктами 1 та 2 ч. 2 ст. 9 цього ж Закону державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

- відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2003 року, укладеному з ОСОБА_3.

Позивач в позовній заяві просить визнати дії реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо реєстрації обтяжень відносно нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 протиправними.

Водночас, як вбачається із відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 11.11.2001 р. накладено арешти Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2003 та постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 05.08.2003.

Зважаючи на те, що Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві не здійснювалися дії щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна-квартири АДРЕСА_1, відповідно у суду відсутні підстави для визнання вказаних дій протиправними.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання бездіяльності Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві щодо невиконання обов'язку зняти арешту зв'язку з закінченням виконавчого провадження неправомірною та зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), який було накладено постановою Відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі від 05.08.2004р., з огляду на наступне.

Згідно з п.п.1.3.-1.4. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р. (надалі - Тимчасове положення) реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснювали комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ).

Реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі - реєстрація прав) - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів, коштом особи, що звернулася до БТІ.

У відповідності зі п.2.2. Тимчасового положення заява про державну реєстрацію прав подається реєстратору того БТІ, яке здійснює свою діяльність відповідно до договору з Адміністратором Реєстру прав на території адміністративно-територіальної одиниці, на якій розташований об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації.

До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням.

Відповідальність за достовірність та повноту інформації у заяві про державну реєстрацію прав та доданих документах несе(уть) заявник (заявники).

Так, на момент укладення Договору купівлі-продажу від 26.06.2003 р. квартири АДРЕСА_1 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо власника нерухомості - продавця ОСОБА_3 існувало обтяження - іпотека банку.

Як зазначив представник позивача, квартира АДРЕСА_1 до моменту укладення договору купівлі-продажу від 26.06.2003 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупцем), перебувала у іпотеці в Правекс-Банку, відчуження відбувалося в присутності нотаріуса на території банку, з дотриманням усіх норм і вимог, встановлених Тимчасовим положенням.

Нотаріус, після оплати вартості об'єкту нерухомості, знявши за заявою іпотекодержателя обтяження, накладені на підставі іпотечного договору, повідомив сторонам про відсутність будь-яких обмежень і обтяжень щодо об'єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 й лише після цього було укладено договір купівлі-продажу квартири від 26.06.2003р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та зареєстровано право власності позивача у Київському БТІ, за номером №4496 (реєстраційний напис від 27.06.2003 р).

Згідно з п.6 Договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2003 року факт відсутності заборони відчуження зазначеної квартири, на момент укладення правочину, підтверджується довідкою, виданою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. 26 червня 2003 року за №.

Право власності на квартиру за договором купівлі-продажу від 26.06.2003 р. виникло у покупця ОСОБА_1 з моменту нотаріального посвідчення договору, тобто 26 червня 2003 року (п.10 Договору купівлі-продажу від 26.06.2003 р).

Відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону N 1952-IV у разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав державним реєстратором встановлено, що подані інші заяви про державну реєстрацію прав на те саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження. При цьому заява розглядається тільки після прийняття рішення державним реєстратором щодо попередньо розглянутої заяви і внесення ним відповідного запису до Державного реєстру прав.

Слід зазначити, що на момент винесення ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 10.06.2003 р. власником об'єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_3, яка не була ані учасником судового спору, ані стороною виконавчого провадження.

На момент внесення обтяжень до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (08.07.2003, 14.08.2003, 11.11.2004) власником об'єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 був і залишається ОСОБА_1, який також не був ані учасником судового процесу, ані стороною виконавчого провадження, тому не знав і не міг знати про існування обтяжень на нерухоме майно, що є його власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону N 1952-IV у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо: заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заявлене право власності або інше речове право вже зареєстроване.

Як зазначив представник позивача, ОСОБА_1 з моменту придбання об'єкту нерухомого майна, за весь час проживання за адресою: АДРЕСА_1, жодних документів по справі 2-64/04 за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від Шевченківського районного суду та/або від ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві не отримував. Не будучи ані учасником судового процесу, ані виконавчого провадження позивач не знав й не міг знати про існування будь-яких обтяжень щодо належної йому на праві власності квартири.

Згідно з ч.5 ст.12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

ОСОБА_1 добросовісно набув квартиру АДРЕСА_1 й понад десять років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном. Позивач зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 зі своєю родиною.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV).

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні ст. 6 Закону № 606-ХІV зобов'язано державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону N 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 5 п'ятого частини 3 статті 11 Закону N 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Право державного виконавця за заявою стягувача накласти арешт на майно (крім коштів) боржника з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення при відкритті виконавчого провадження також передбачено частиною 2 статті 25 Закону N 606-XIV.

Відповідно до ч. 2 статті 57 Закону N 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна (ч. 4 цієї статті).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону N 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 р. N 2274/5 визначено основні правила роботи з документами в органах державної виконавчої служби, в тому числі порядок загального документування у районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділах державної виконавчої служби, діловодство з виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішень) у всіх органах державної виконавчої служби, оформлення документів, технічного забезпечення їх підготовки, контролю за виконанням документів, а також здійснення діловодних процесів - організації документообігу, формування справ і зберігання документів (далі - діловодство) та поширюється на всю службову документацію.

Відповідно до п. 9.9 зазначеного Порядку строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Як вже зазначалось вище, матеріали виконавчого провадження, на підставі якого винесено оскаржувану постанову - знищено у зв'язку зі спливом три річного строку зберігання.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону N 606-XIV рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Листом від 22.12.2014 року відповідач 2 повідомив позивача, що перевіркою книг реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та згідно з відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, виявлено, що виконавчий документ, боржником відповідно до якого є ОСОБА_3, на виконанні не перебуває.

Перевірити факт перебування на виконанні виконавчого провадження, у межах якого накладено арешт на квартиру у 2003 році, не виявляється можливим, оскільки, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, книги реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям, та завершені виконавчі провадження та книги реєстрації виконавчих документів за період 2003-2004 p.p. знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується листом ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 22.12.2014 р.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз вищенаведених обставин справи свідчить про те, що Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві не виконав свого обов'язку та не зняв арешт у зв'язку з закінченням виконавчого провадження, чим допустив протиправну бездіяльність.

Водночас, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві скасувати державну реєстрацію обтяжень: 1.) АРЕШТ (архівний запис) Реєстраційний номер обтяження - 1460047, зареєстровано 11.11.2004 р. 12:21:04 за №1460047 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99-96, 235-30-35; підстава обтяження: ухвала б/н, 10.06.2003, Районний суд Шевченківського району; Об'єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1; Власник: ОСОБА_2; Архівний номер: 5735051 KIEV1, Архівна дата: 08.07.2003 17:03, Дата виникнення: 08.07.2003, № реєстру: 3-1107, внутр. №33012F2928F424322B3A, коментар вх.4335; 2.) АРЕШТ (архівний запис) 1462719, зареєстровано 11.11.2004р. 17:54:45 за №1462719 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99-96, 235-30-35; підстава обтяження: постанова б/н, 05.08.2003, Відділ державної виконавчої служби у Шевченківському районі; Об'єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1; Власник: ОСОБА_2; Архівний номер: 5892349 KIEV1, Архівна дата: 14.08.2003 17:17, Дата виникнення: 14.08.2003, № реєстру: 3-1270, внутр. №7F1522F29F432324039, коментар вх.5037, оскільки, як встановлено судом, відповідач 1 не вносив вказані записи до державного реєстру заборон, а тому не може бути суб'єктом виконання.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши всі наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими частково та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві щодо невиконання обов'язку зняти арешт у зв'язку з закінченням виконавчого провадження протиправною.

3. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 у (РНОКПП НОМЕР_1), який було накладено постановою Відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі від 05.08.2004р.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати в сумі 36,54 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук