Справа № 0670/1790/12
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"29" жовтня 2012 р. Справа № 0670/1790/12

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2

при секретарі Кошиль О.Ю.

за участю представників сторін:

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю " Біокоре Україна", Державної податкової інспекції у м. Житомирі Житомирської області Державної податкової служби на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "04" липня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю " Біокоре Україна" до Державної податкової інспекції у м. Житомирі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, стягнення бюджетного відшкодування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Біокоре Україна" звернулося до суду з вказаним позовом, просило скасувати податкове повідомлення - рішення № від 09.02.2012 р., а також стягнути з Державного бюджету України 388968 грн. бюджетного відшкодування. З висновком відповідача, щодо зменшення бюджетного відшкодування, ОСОБА_3 не погодилось, оскільки сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню у грудні 2011 року, була визначена згідно з вимогами статті 200 Податкового кодексу України, віднесені до складу податкового кредиту суми ПДВ підтверджені всіма первинними документами, які надавалися на вимогу податкового органу для перевірки.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.07.2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Держаної податкової інспекції № від 09.02.2012 р. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням позивач подав апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04.07.2012 року та прийняти нове рішення про задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім того не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням відповідач подав апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04.07.2012 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ "Біокоре Україна" у грудні 2011 року за результатами своєї господарської діяльності, подало до ДПІ У м. Житомирі податкову декларацію із від`ємним значенням ПДВ у сумі 553356 грн. Під час проведеної державною податковою інспекцією камеральної перевірки декларації ТОВ "Біокоре Україна" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2011 року, податковим органом виявлені порушення вимог пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення ПДВ за листопад 2011 року та завищення суму бюджетного відшкодування за грудень 2011 року на суму 311174грн. Цією ж перевіркою підтверджено відображене ТОВ "Біокоре Україна" у декларації за грудень 2011 року бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 164388грн. За результатами перевірки складено акт № 825/15-2 від 9 лютого 2012 року. На підставі зазначеного акту №825/15-2 від 9 лютого 2012 року ДПІ у м. Житомирі прийнято податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 09.02.2012 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2011 року на 311174 грн. і застосування штрафних санкцій у сумі 77794 грн.

В акті камеральної перевірки № 825/15-2 від 9 лютого 2012 року ДПІ ум. Житомирі зазначило, що службовою запискою №30/23-2 від 08.02.2012 року відділу перевірок ризикованих операцій управління податкового контролю юридичних осіб в м. Житомирі повідомлено, що по ТОВ "Біокоре Україна" проведено позапланову виїзну перевірку за листопад 2011 року складено акт №799/23-2 від 08.02.2012р. Згідно акту перевірки встановлено завищення від`ємного значення з ПДВ за листопад 2011 року на суму 311174грн. за рахунок включення сум ПДВ по податкових накладних, отриманих від постачальника ТОВ "Спельта" з метою заниження об'єкту оподаткування. В акті №799/23-2 від 08.02.2012р. встановлено, що господарські операції між ТОВ "Біокоре Україна" та контрагентом - постачальником ТОВ "Спельта" не підтверджуються виходячи з врахування реального часу здійснення операцій, відсутності майна, наявності трудових ресурсів, виробничо - складських приміщень, засобів для транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності.

На думку податкового органу підприємством в податковій звітності правові взаємовідносини з ТОВ "Спельта" без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об`єкту оподаткування, несплати податків, у зв`язку з чим у ТОВ "Біокоре Україна" відсутнє право на податковий кредит з ПДВ сформованого по операціям з ТОВ "Спельта".

З таким висновком податкового органу не погодився суд першої інстанції і судова колегія апеляційного адміністративного суду вважає, що така позиція суду першої інстанції є правильною з огляду на наступне.

7.09.2011 року між ТОВ "Спельта" та ТОВ "Біокоре Україна" укладено договір поставки органічного гороху №6/0709. Згідно умов договору Продавець здійснює поставку товарів в повному обсязі в строк до 30.12.11 року, навантаження здійснюється за рахунок Продавця на умовах ЕХW (згідно правил Інкотермс). Право власності на товар переходить до Покупця з моменту навантаження на автотранспорт Покупця у відповідності з оплаченою кількістю товару.

З метою доставки товару, позивачем укладені договори перевезення. Реалізація вказаних договорів підтверджена товарно - транспортними накладними та вантажно - митними деклараціями. Крім того податок на додану вартість по даним операціям увійшов до спірного періоду та підтверджений актом відповідача №799/23-2 від 08.02.2012р.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 996), бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 вищевказаного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях. Таким чином в суді першої інстанції підтверджено факт ведення позивачем бухгалтерського обліку відповідно до вимог Закону № 996.

Враховуючи вимоги Податкового кодексу України, для визначення правильності нарахування податку на додану вартість слід досліджувати податкові накладні, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, декларацій з податку на додану вартість з додатками та уточнюючими розрахунками, банківські виписки.

При встановленні суми ПДВ, яка підлягає відшкодуванню згідно з вимогами статті 200 Податкового кодексу України необхідно встановити суми податку, фактично сплаченого отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг), а не сплату по наданим до перевірки податковим накладним, отриманим від постачальників.

Фактичне виконання умов договору сторонами підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, міжнародними товарно - транспортними накладними, вантажно - митними деклараціями, актами прийняття виконаних робіт, журналом ордером і відомістю по рахунку 631, журналом ордером і відомістю по рахунку 362( копії документів долучені до матеріалів справи). Оплата за поставлений товар здійснювалась ТОВ "Біокоре Украна" на розрахунковий рахунок ТОВ "Спельта", що підтверджується банківськими виписками та довідкою банку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 вказаної статті визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Із змісту вказаних правових норм слідує, що платник податку має право включити до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі податкових накладних протягом 365 календарних днів з дати їх виписки.

Судом встановлено, що до податкового кредиту ТОВ "Біокоре Україна" включила ПДВ по договору з ТОВ "Спельта" №6/0709 від 07.09.11р. на суму 293333,33грн. по наступних податкових накладних: № 27 від 1.11.11р., № 30 від 3.11.11р., № 32 від 9.11.11р., № 36 від 16.11.11р., тобто скористалося своїм правом, визначеним пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, і не порушило 365-денний термін.

Висновки податкового органу про безпідставне віднесення ТОВ ТОВ "Біокоре Україна" до складу податкового кредиту ПДВ по господарським взаємовідносинам з ТОВ "Спельта" спростовуються податковими накладними, та іншими первинними документами, які складені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що під час складання акту помилково було вказано суму 311174грн., оскільки це сума податку на додану вартість, що сплачена в ціні товару ТОВ "Спельта" на виконання умов договору укладеного останнім з ПП "А-Ліра". А отже податковим органом не вірно зменшено суму від`ємного значення та застосовано штрафну санкцію, що не спростовувалось представниками відповідача.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що окремі неточності в оформленні первинних документів не можуть підставою для не підтвердження правильності формування податкового кредиту. Надання податковому органу всіх, належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання бюджетного відшкодування є підставою для його одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладання нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.

Водночас слід зазначити, що неможливість перевірити постачальників безпосередніх продавців товару позивачеві чи несплата ПДВ постачальниками у ланцюгу поставок (другий та інші ланцюги) сама по собі не є підставою для відмови у відшкодуванні зазначеного податку покупцю, який відніс до податкового кредиту суму ПДВ, сплачену разом із ціною товару (послуги) продавцям. Факт порушення контрагентами-постачальниками у ланцюгу поставок своїх податкових зобов'язань може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди - відшкодування ПДВ з державного бюджету, якщо податковий орган доведе, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які будуть допущені постачальниками по всьому ланцюгу поставок.

Податковий кодекс України, не встановлює обов'язок покупця перевіряти відомості щодо декларування контрагентами своїх зобов'язань з ПДВ, виконання ними таких зобов'язань перед бюджетом та наявність чи відсутність ознак фіктивності фірм у ланцюгах постачання. Неможливість здійснити перевірки чи відсутність доказів сплати постачальниками позивача по ланцюгу ПДВ до бюджету, не може слугувати достатньою підставою для відмови позивачеві в одержанні бюджетного відшкодування, при відсутності обставин, які б свідчили про недобросовісність позивача як платника ПДВ.

За таких обставин покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за можливе недекларування відомостей про них, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Недекларування контрагентами зобов'язань зі сплати ПДВ до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них і не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законодавством умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги посилання ДПІ у м. Житомирі на те, що позивач завищив суми бюджетного відшкодування за грудень 2011 року внаслідок включення до складу податкового кредиту за листопад 2011 року ПДВ по господарським операціям з контрагентами, які не декларували свої зобов'язання по ПДВ, не виконували свої зобов'язання перед бюджетом та мали у ланцюгах постачання фірми з ознаками фіктивності, оскільки жодною нормою чинного законодавства не передбачена відповідальність платника податків за дії його контрагентів і прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем суму бюджетного відшкодування за грудень 2011 року визначено відповідно до вимог податкового законодавства, тому податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Житомирі № НОМЕР_1 від 09.02.2012 р. є неправомірним і підлягало скасуванню.

Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України 388968 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, то суд зазначає, що із системного аналізу пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України слідує, що у разі оскарження платником у судовому порядку результатів перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, відшкодування цих сум податку можливе лише після закінчення такої процедури оскарження. Оскільки процедура судового оскарження рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 388 968 грн. ще не закінчена, тому позовні вимоги позивача про стягнення вказаної суми з Державного бюджету України є передчасними і задоволенню не підлягали.

Судова колегія також прийшла до висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 56 000 грн., так як суд першої інстанції правильно визначив, що сума на яку оцінено правову допомогу позивачу є не обґрунтованою. Представником позивача повідомлено в судовому засіданні при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, що у нього відсутні докази у підтвердження понесених витрат на виконання умов договору про надання юридичних послуг позивачу. Наданий до справи розрахунок не може взятись судом до уваги, так як він є не підтвердженим, містить суперечливі умови та складений без урахування положень ч.3 ст. 90 КАС України та постанови КМУ "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядком їх компенсації за рахунок держави" від 27.04.2006 року № 590.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі є обґрунтованою та законною, а тому її слід залишити без змін, доводи позивача, в частині відмовлених позовних вимог та відповідача , в частині задоволених позивних вимог, є не переконливими, спростовуються наведеним вище та відповідно, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю " Біокоре Україна", Державної податкової інспекції у м. Житомирі Житомирської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "04" липня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) І.Г. Охрімчук

судді: (підпис)

(підпис) ОСОБА_4

ОСОБА_2

Повний текст Ухвали виготовлено "01" листопада 2012 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю " Біокоре Україна" вул. Котовського, буд.61,Житомир,10029

3- відповідачу ОСОБА_5 податкова інспекція у м.Житомирі м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014