Справа № 819/411/15-а
Суддя: Баранюк А.З.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/411/15-a

29 квітня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі колегії суддів:

головуючого судді Баранюка А.З. суддів Шульчача М.П., Чепенюк О.В.;

при секретарі судового засідання Шпіцера О.М.;

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції -

Франківа В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі-позивач, ОСОБА_3) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом Державної реєстраційної служби України (надалі - відповідач1) та Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області (надалі - відповідач2) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 Державної реєстраційної служби України про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №15794675 від 15.09.2014 року, а також зобов'язання Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області та Державної реєстраційної служби України вчинити дії щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 на квартиру площею 65,8 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що з метою реєстрації права власності на квартиру площею 65,8 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1, в липні 2014 року позивач звернулась до Державної реєстраційної служби України із відповідною заявою. До заяви нею було дано, копія паспорту, оригінал та копія технічного паспорту на квартиру, копія рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25.03.2013p. про визнання права власності на згадану квартиру, оригінал та копія договору від 28.02.2012 p., оригінал та копія акту приймання передачі від 28.02.2012 p.; оригінал та копія витягу про державну реєстрацію від 03.03.2012 p.; оригінал та копія довідки № 23 від 30.02.2012 p., оригінал та копія висновку технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж даної квартири та квитанція про сплату реєстраційного збору. Однак, за результатами розгляду даної заяви 28 липня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_5 було прийнято рішення № 14744517 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Зазначене рішення мотивоване відсутністю у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. № 868, а саме документу, що посвідчує прийняття об'єкта до експлуатації. Оскільки, позивачем у п'ятиденний строк не було надано документ, що посвідчує прийняття об'єкта до експлуатації, 15 вересня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_5 було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Представник позивача пояснила, що рішення про відмову у реєстрації права власності на вищезгадану квартиру від 15.09.2014 року не відповідає вимогам чинного законодавства та просила позов задовольнити.

Представник відповідача - Державної реєстраційної служби України в судове засідання не прибув, надіслав на адресу суду заперечення в якому зазначає, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №15794675 від 15 вересня 2014 року прийнято державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5 за його власним підписом та печаткою. Укрдержреєстр ніяких дій щодо Позивача не вчиняв і тим самим не міг порушити його законні права, а тому стосовно Укрдержреєстру відсутній предмет спору.

Представник відповідача - Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області проти позову заперечив в повному обсязі, просив відмовити в його задоволенні.

Відповідно до ч.4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 28.02.2012 р. між позивачкою та Приватним акціонерним товариством «Компанія з управління активами «Національний резерв» укладеного договір купівлі-продажу приміщення творчої майстерні № 121, що розташоване в багатоквартирному житловому будинку № 11 по вул. Є. Коновальця в м. Тернополі, загальною площею 65,8 м.кв.

Надалі позивачка звернулась до Тернопільської міської ради з заявою про переведення вищевказаної квартири із нежитлового фонду у житловий, проте отримала відмову.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.03.2013 року по справі №607/3738/13-ц за позивачкою визнано право власності на квартиру № 121 площею 65.8 м2, що знаходиться по АДРЕСА_2. Вказане рішення набрало законної сили 04.04.2013 р.

З метою реєстрації права власності на зазначену квартиру позивачка звернулася до Державної реєстраційної служби України та отримала рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 про зупинення розгляду заяви про держану реєстрацію прав та їх обтяжень № 14744517 від 28.07.2014 р. Згідно вказаного рішення підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є те, що заявником не подані усі необхідні документи, а саме необхідно подати документ, що посвідчує прийняття об'єкта до експлуатації.

Оскільки позивачем у п'ятиденний строк не усунено обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, Державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_4 прийняв рішення №15794675 від 15 вересня 2014 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

За частинами 1, 2 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно частини 1 статті 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення держаної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відносини пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється нормами Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Відповідно до абз. 1 п. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № N 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Взаємодія органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб визначена у наказі Міністерства юстиції України N 607/5 від 02.04.2013 року «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» (надалі - Наказ №607/5).

Абзац 1 п. 1 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб Наказу № 607/5 визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають на підставі рішень судів, що набрали законної сили, де однією із сторін є юридична особа, та/або інший суб'єкт господарювання, та/або фізична особа - підприємець (крім випадків державної реєстрації права власності на підставі рішень судів у справах про спадкування).

Відповідно до п. 2 зазначеного Наказу №607/5 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року N 868.

Частиною п. 2 ч.2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Крім того, у ч. 4 вказаної статті визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 42 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Згідно п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Порядок) державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Як слідує із рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 15 вересня 2014 року № 15794675 підставою для відмови у реєстрації права власності стало неподання позивачкою документу, що посвідчує прийняття самочинно реконструйованого об'єкта нерухомого майна до експлуатації.

Крім того, в судовому засіданні представник Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області також повідомив, що відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 461 у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Як вже зазначалося рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.03.2013 року по справі №607/3738/13-ц за позивачкою визнано право власності на квартиру № 121 площею 65. 8 м2, що знаходиться по АДРЕСА_2.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України закріплено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно п. 37 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Порядок) документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, оскільки рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно є правовстановлюючим документом та самостійною правовою підставою для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідач повинен здійснити реєстрацію права власності позивача відповідно до вказаного судового рішення.

Частиною 2 ст. 331 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Разом з тим, правила частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України застосовується у випадку відсутності у особи правовстановлюючих документів на новостворене майно, внаслідок чого виникає необхідність встановлення факту (моменту) набуття права власності на таке майно.

У спірних правовідносинах факт набуття права власності встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.03.2013 року по справі №607/3738/13-ц, яке є підставою для проведення державної реєстрації права власності на квартиру.

Не є підставою для відмови в реєстрації також і положення п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», згідно якого у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком, оскільки вказаним Порядком питання реєстрації права власності на нерухоме майно не регулюються. Крім того, вказане положення не містить заборони на реєстрацію права власності на нерухоме майно, а лише встановлює правило, за яким, незважаючи на наявність такого рішення суду, особа все одно повинна вчинити дії щодо введення об'єкта нерухомого майна в експлуатацію. Питання ж зобов'язання особи вести нерухоме майно в експлуатацію відноситься до повноважень Державної архітектурно-будівельної інспекції України, а не Державної реєстраційної служби України.

Таким чином, посилання на цю норму є безпідставним, оскільки нею визначено порядок та процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, застосування якої не підлягає до вказаних правовідносин. Зазначена правова позиція відображена також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09 квітня 2014 року у справі № 2а/0570/10289/12.

Таким чином, суд приходить до переконання, що рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 15794675 від 15.09.2014 р. прийняте з порушенням норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 р. № 868, та вважає за необхідне його скасувати.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З аналізу Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" слідує, що державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, яка проводиться відповідно до визначених законом етапів, вчиненню реєстраційних дій передує перевірка поданих документів на їх відповідність вимогам законодавства.

А тому, способом захисту порушеного права позивачки, за даних умов, є зобов'язання Державної реєстраційної служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру площею 65,8 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оскільки позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів про порушення прав, свобод чи інтересів ОСОБА_3 відповідачем2, суд приходить до переконання про безпідставність та необґрунтованість заявлений позовних вимог до Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, а тому в задоволення позовної вимоги до відповідача2 щодо вчинення дій з реєстрації права власності на зазначену квартиру слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_4 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 15794675 від 15 вересня 2014 року.

Зобов'язати Державну реєстраційну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію права власності на квартиру № 121 площею 65,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_2.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

В повному обсязі постанова складена 05 травня 2015 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

судді Шульчаг М.П.

Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.