Справа № 826/3001/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/3001/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кротюка О.В. , суддів Літвінової А.В. Мазур А.С. при секретарі судового засідання Семенченко Р.О. вирішив адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної виконавчої служби України

провизнання незаконними дій, зобов'язати вчинити дії
Обставини справи:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної виконавчої служби України та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд:

1) Визнати незаконними та необґрунтованими дії державного виконавця Канцедала Олександра Олександровича, що проявилися в винесенні постанови ДВС України від 06.02.2015р. ВП №46381854 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа);

2) Визнати незаконною та скасувати постанову ДВС України від 06.02.2015р. ВП№46381854 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа);

3) Зобов'язати ДВС України вжити заходів щодо розгляду скарг ОСОБА_1 по виконавчому провадженню ВП№4529908 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007р. №25476/02 по заяві «Погребна проти України»;

Позивач обґрунтовуючи повні вимоги зазначив, що відповідач при прийняті оскаржуваного рішення вийшов за межі повноважень наданих останньому та діяв всупереч Конституції України та Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач в судове засідання не прибув, подав належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №46381854.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторони, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

03.02.2015 ОСОБА_1 (через представника ОСОБА_2) звернулася до Державної виконавчої служби України із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2014 №826/11699/13-а.

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач постановою від 06.02.2015 ВП №46381854, з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовив позивачу в прийнятті виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження.

Зазначена постанова мотивна тим, що у виконавчому документі не вказано будь-яких заходів примусового виконання рішення, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Частина 1 ст. 17 вказаного закону передбачає, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті є виконавчими документами (п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV).

Приписи статті ч. 1 ст. 25 Закону № 606-XIV зобов'язують державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Водночас, статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Зазначеною нормою передбачено певний перелік заходів примусового виконання рішень, який не є вичерпним, здійснення яких є окремою стадією виконавчого провадження для впливу на боржника з метою примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

При цьому, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону № 606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Не зважаючи на те, що у вказаному виконавчому листі, на думку відповідача, відсутні заходи примусового виконання рішення, встановлених Законом № 606-XIV, хоча перелік таких заходів не є вичерпним, дані обставини, в контексті вимог п. 8 ч. 1 ст. 26 зазначеного закону не є передбаченою обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження, натомість такі заходи є стадією виконавчого провадження.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, а не заходи примусового виконання рішення, встановлені останнім.

В той же час, суд погодиться з тим, що у виконавчому документі відсутні заходи примусового виконання, однак це не є та не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Таким чином, на думку суду, реалізація примусового виконання рішення в даному випадку полягає у доведенні до відома боржника державним виконавцем змісту резолютивної частини судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо винесення постанови від 06.02.2015 ВП №46381854 про відмову у відкритті виконавчого провадження, а відтак, така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відносно позовних вимог щодо зобов'язання Державної виконавчої служби України вжити заходів щодо розгляду скарг ОСОБА_1 по виконавчому провадженню ВП№4529908 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007р. №25476/02 по заяві «Погребна проти України» суд відмовляє, оскільки вказане питання не стосується предмету розгляду даної адміністративної справи. Зазначене обумовлено тим, що позивачем було подано до Державної виконавчої служби України заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу, а не скарги. За таких обставин, судом не оцінювалося при вирішення даної адміністративної справи питання щодо розгляду/не розгляду скарг позивача, а досліджувалося питання щодо законності та обґрунтованості підстав для винесення відповідачем оскаржуваної постанови.

Таким чином, приймаючи до уваги всі обставини в сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Інші доводи і заперечення сторін не спростовують встановленого вище судом.

Відповідач в силу положень частини 2 статті 71 КАС України не спростували покликання позивача.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України частково довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, судовий збір присуджується позивачу пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 06.02.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №46381854.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної виконавчої служби України від 06.02.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №46381854.

Судові витрати в сумі 48 (сорок вісім) грн. 72 коп. присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1).

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Головуючий Суддя О.В. Кротюк

Судді А.В. Літвінова

А.С. Мазур