Справа № 826/3778/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23 квітня 2015 року 14 год. 15 хв. № 826/3778/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 04 березня 2015 року надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-1) та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправною (незаконною) бездіяльності відповідача-1 щодо не включення позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1;

- визнання протиправною (незаконною) бездіяльності відповідача-2 щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1;

- зобов'язання відповідача-2 надати відповідачу-1 додаткову інформацію щодо позивача, щодо якого необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1;

- зобов'язання відповідача-1 включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1.

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки протиправними діяннями відповідачів порушено права та законні інтереси позивача як вкладника.

Ухвалою суду від 10 березня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 06 квітня 2015 року представником позивача надано суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, а саме про:

- визнання протиправною (незаконною) бездіяльності відповідача-1 щодо не включення позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1 (за вкладом за договором банківського вкладу (депозиту) "Планер" від 27 червня 2014 року № 42403 (далі - договір № 42403);

- визнання протиправною (незаконною) бездіяльності відповідача-2 щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1 (за вкладом за договором № 42403);

- зобов'язання відповідача-2 надати відповідачу-1 додаткову інформацію щодо вкладника - позивача, стосовно якої необхідно здійснити виплату відшкодування коштів у розмірі 152536,30 грн. за вкладом за договором № 42403 за рахунок відповідача-1;

- зобов'язання відповідача-1 включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1 (за вкладом за договором № 42403 у розмірі 152536,30 грн.) за рахунок відповідача-1.

Вказану заяву судом, згідно з ч. 1 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримала позов та просила задовольнити його повністю, а представники відповідача-1 та відповідача-2 не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду у судовому засіданні 26 березня 2015 року.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 06 квітня 2015 року судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем, як вкладником, та публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український фінансовий світ" (далі - ПАТ "КБ "УФС"), як банком, 27 червня 2014 року укладено договір № 42403, за умовами якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти у розмірі 150000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 29 липня 2014 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування у розмірі, встановленому у п. 1.2 договору.

Відповідно до пп. 2.2.1, п. 2.1 ст. 2, п. 1.3 ст. 1 договору № 42403, банк зобов'язується відкрити вкладний (депозитний) рахунок № 0006.919 вкладнику та прийняти вклад.

Датою внесення грошових коштів вкладником є дата надходження грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок у банку № 0006.919.

Факт внесення грошових коштів у розмірі 150000,00 грн. на вкладний (депозитний) рахунок № 0006 підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення від 27 червня 2014 року № TR.56707.16361.372.

Постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2014 року № 491 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" до категорії неплатоспроможних" ПАТ "КБ "УФС" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції відповідача-1 від 14 серпня 2014 року № 69 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "УФС" із 15 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою відповідача-1 на здійснення тимчасової адміністрації провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гончарова Сергія Івановича.

Постановою Правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року № 717 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" відкликано банківську ліцензію ПАТ "КБ "УФС".

Рішенням виконавчої дирекції відповідача-2 від 13 листопада 2014 року № 119 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "УФС" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "УФС" із відшкодуванням з боку відповідача-1 коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання із 13 листопада 2014 року. Призначено уповноваженою особою відповідача-1 на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гончарова Сергія Івановича строком на один рік із 13 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року включно.

У зв'язку з викладеним, позивач звернулася до відповідача-1 та відповідача-2 із письмовою заявою від 23 грудня 2014 року, якою просила включити її до переліку вкладників ПАТ "КБ "УФС", які мають право на відшкодування коштів за рахунок відповідача-1, та виплатити залишок гарантованої суми відшкодування за вкладом за договором № 42403, розміщеним в ПАТ "КБ "УФС".

Листом уповноваженої особи відповідача-1 на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" від 23 грудня 2014 року № 001/3849 представника позивача повідомлено, що правочини, у тому числі договір № 42403, операції із внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання такого договору, є нікчемними відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) та ст. 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

В контексті викладеного суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 26, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 27 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37, ч. 2, п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону, уповноважена особа Фонду має право: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

Уповноважена особа Фонду: протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що наказом уповноваженої особи відповідача-1 на тимчасову адміністрацію від 30 жовтня 2014 року № 34 "Про створення комісії щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів)" створено комісію щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів), які обліковуються на балансі ПАТ "КБ "УФС".

За результатами роботи вище вказаної комісії, 10 листопада 2014 року складено протокол засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів, зі змісту якого вбачається, що комісією прийнято рішення визнати нікчемними правочини згідно з додатком № 1, у тому числі договір № 42403.

У зв'язку з викладеним, 18 листопада 2014 року уповноваженою особою відповідача-1 на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" оформлено наказ № 6 "Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів".

Вичерпний перелік підстав, за яких правочини, у тому числі договори, неплатоспроможного банку є нікчемними, визначено ч. 3 ст. 38 Закону, зокрема: правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

У ході розгляду справи суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів відповідача-2 про те, що правочини вчинені позивачем виключно з метою штучного створення обов'язку відповідача-1 щодо відшкодування грошових коштів, яке відповідач-1 здійснюватиме за рахунок державних коштів. Такі правочини направлені на заволодіння державними коштами, тобто, є такими, що порушують публічний порядок.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Суд зазначає, що при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається у намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

На час прийняття у справі судового рішення по суті такого доказу суду не надано.

Отже, з аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що заявлені позивачем вимоги про визнання протиправною (незаконною) бездіяльності відповідача-2 щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1 (за вкладом за договором № 42403) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Порядок відшкодування відповідачем-1 коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої відповідачем-1, за рахунок його цільової позики визначено Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції відповідача-2 від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення).

Зокрема, згідно з п.п. 3-5 розділу ІІІ Положення, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п. 4 - 6 ч. 4 ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Відповідно до п.п. 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Тобто, як вбачається з вище викладених норм, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: складення уповноваженою особою відповідача-1 переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1; передача уповноваженою особою відповідача-1 сформованого переліку вкладників до відповідача-1; складення відповідачем-1 на підставі отриманого переліку вкладників загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією відповідача-1 загального реєстру.

Суд зазначає, нормами чинного законодавства не передбачена можливість включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1, після складення та затвердження такого переліку вкладників.

Разом з тим, відповідно до п. 12 розділу ІІ Положення, протягом процедури здійснення тимчасової адміністрації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати за рахунок цільової позики, щодо: зменшення (збільшення) кількості; зміни розміру сум; зміни особи вкладника (на підставі свідоцтва про право на спадщину тощо); змін реквізитів вкладників.

Зміни надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Крім того, згідно з п. 6 розділу ІІІ Положення, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Вище викладене у сукупності свідчить про те, що після складення та затвердження переліку вкладників та передачі уповноваженою особою відповідача-1 сформованого переліку вкладників до відповідача-1, уповноважена особа відповідача-1 не має права вносити зміни до переліку вкладників, а має право лише надавати до відповідача-1 додаткову інформацію про вкладників.

Отже, з урахуванням вище викладених та з'ясованих судом обставин вбачається, що заявлена позивачем вимога про зобов'язання відповідача-2 надати відповідачу-1 додаткову інформацію щодо вкладника - позивача, стосовно якої необхідно здійснити виплату відшкодування коштів у розмірі за вкладом за договором № 42403 за рахунок відповідача-1, також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Однак, позов у частині інших заявлених позивачем вимог суд вважає за необхідне залишити без задоволення, оскільки у зв'язку із не включенням позивача до переліку вкладників та у зв'язку з цим не включення позивача відповідачем-1 до загального реєстру, спільних правовідносин між позивачем та відповідачем-2 не виникло, а можливість вирішення спору на майбутнє нормами КАС України не передбачено. Включити до загального реєстру інформацію про позивача буде можливо після отримання відповідачем-1 від відповідача-2 додаткової інформації про вкладника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича щодо не включення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом, внесеним на вкладний (депозитний) рахунок у публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Український фінансовий світ" за договором банківського вкладу (депозиту) "Планер" від 27 червня 2014 року № 42403.

3. Зобов'язати уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Український фінансовий світ" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) "Планер" від 27 червня 2014 року № 42403.

4. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) частину здійсненого нею судового збору у розмірі 36,54 грн. (Тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки) із Державного бюджету України.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин