Справа № 759/3911/15-а
Суддя: Мазур І. В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/3911/15-а
пр. № 2-а/759/172/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Мазур Т.В.

при секретарі Сіряченко Я.В.

з участю представника позивача Лазаренко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві звернувся до суду з даним позовом, в обгрунтування якого посилався на те, що 4.03.2015р. старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Новак Г.М. винесла постанову №158/6 (ВП №40235660) про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві за невиконання рішення суду в розмірі 680грн. Дана постанова надійшла на адресу ГУ ПФУ в м. Києві 10.03.2015р. вх.№3860/04, з якою позивач не погоджується та вважає, що вона винесена з порушенням норм чинного законодавства. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.10.2013р. (ВП№40235660) надійшла на адресу ГУ ПФУ в м.Києві 28.10.2013р. за вх.№26307/04. На виконання вказаної постанови ГУ ПФУ в м.Києві провело розрахунок на доплату пенсії на виконання постанови Святошинського райсуду м.Києва від25.04.2012р. за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві . Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 4.11.2013р. вих..№26893/12 повідомило державного виконавця про порядок виконання рішення суду. Також, додатковим листом від 31.12.2013р. №32685/12 головне управління повідомило державного виконавця про звернення із заявою до Святошинського районного суду м.Києва за роз'ясненням кінцевої дати проведення перерахунку відповідно до зобов'язальної частини рішення. На адресу ГУ ПФУ в м.Києві надійшла вимога державного виконавця від 6.03.2014р. за №131/6. На дану вимога ГУ ПФУ в м.Києві повторно повідомило державну виконавчу службу про порядок виконання рішення суду листом від 12.03.2014р. вих..№6411/12. Щодо виплати нарахованої доплати до пенсії то відповідно до ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат та ін… забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Починаючи з вересня 2011року, фінансування проводиться відповідно до потреби в коштах, нарахованих на виплату пенсій за основними відомостями, тобто бюджет Пенсійного фонду носить цільовий характер, який безпосередньо визначається, складається та затверджується Кабінетом Міністрів України, а за додатковими відомостями жодні виплати не здійснюються у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань та коштів на поточному рахунку. На адресу ГУ ПФУ в м. Києві надійшла вимога державного виконавця від 28.01.2015р. №158/6. На вимогу державного виконавця ГУ ПФУ в м.Києві повторно повідомило державну виконавчу службу про порядок виконання рішення суду листом від 11.02.2015р.ю вих. 2514/12. Однак незважаючи на вказані обставини державний виконавець надіслав на адресу ГУ ПФУ в м.Києві постанову про накладення штрафу від 4.03.2015р. за невиконання рішення суду. Отже вимоги державного виконавця суперечать чинному законодавству, зокрема ст.19 Конституції України. Своїми вимогами державний виконавець зобов'язує ГУ ПФУ в м. Києві вийти за межі своїх повноважень та порушити чинне законодавство. Відповідно позивач просить суд визнати дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м.Києві щодо накладення штрафу на ГУ ПФУ в м.Києві неправомірними. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м.Києві Новак Г.М. від 4.03.2015р. №158/6 (ВП №40235660) про накладення штрафу на головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в розмірі 680грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, керуючись вимогами ст.128 КАС України вважає за можливе справу вирішити на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, який позов в судовому засіданні підтримав в повному обсязі, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Закон України «Про виконавче провадження» визначає основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та їх соціальний захист.

Положеннями ст.1 Закон України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Положеннями статті 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлено, що правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб ), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує на необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом встановлено, що 4.03.2015р. старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Новак Г.М. винесла постанову №158/6 (ВП №40235660) про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві за невиконання рішення суду в розмірі 680грн./а.с.5/

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.10.2013р. (ВП№40235660) надійшла на адресу ГУ ПФУ в м.Києві 28.10.2013р. за вх.№26307/04./а.с.7-8/

На виконання вказаної постанови ГУ ПФУ в м.Києві провело розрахунок на доплату пенсії на виконання постанови Святошинського райсуду м.Києва від 25.04.2012р. за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві./а.с.9/

Листом ГУ ПФУ в м.Києві від 4.11.2013р. вих.№26893/12 повідомило державного виконавця про порядок виконання рішення суду./а.с.10/

Також, додатковим листом від 31.12.2013р. №32685/12 головне управління повідомило державного виконавця про звернення із заявою до Святошинського районного суду м.Києва за роз'ясненням кінцевої дати проведення перерахунку відповідно до зобов'язальної частини рішення./а.с.11/

На адресу ГУ ПФУ в м.Києві надійшла вимога державного виконавця від 6.03.2014р. №131/6. На дану вимогу ГУ ПФУ в м.Києві повторно повідомило державну виконавчу службу про порядок виконання рішення суду листом від 12.03.2014р. вих..№6411/12./а.с.12-13/

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає дії відповідача неправомірними щодо накладення штрафу згідно постанови від 4.03.2015 року, що оскаржується, оскільки на переконання суду, державний виконавець мав діяти в межах наданих йому повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Крім того, ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону (ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від 10 до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від 20 до 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від 40 до 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, накладення на боржника штрафу, відповідно до статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», можливе лише у разі відсутності поважних причин для невиконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві неодноразово листами повідомляло державного виконавця про порядок виконання рішення суду./а.с.10-11,13,15/

Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 року» від 22.12.2011 року № 4282-ІУ та Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 року» від 06.12.2012 року № 5515-ІV встановлено, що норми та положення, зокрема ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та Пенсійного фонду України на 2012 та 2013 роки відповідно. Відповідно це відноситься і до державного бюджету на 2014-2015р.р.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет).

П. 20 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України визначено, що порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що виплата пенсії ОСОБА_4 залежить від наявних у Пенсійному фонді України фінансових ресурсів, а не дій чи бездіяльності посадових осіб - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, тому застосована відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Новак Г.М. від 4.03.15р., штрафна санкція у виді штрафу в розмірі 680,00 грн. підлягає скасуванню.

З урахуванням зазначених вище обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є доведеними у судовому засіданні, ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 22, 152 Конституції України, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 17, 71, 159-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити.

Визнати дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві - неправомірними.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. від 4.03.2015р. № ВП 40235660 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в розмірі 680 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя