Справа № 2а/0470/14086/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"30" квітня 2015 р. м. Київ К/800/53069/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),

суддів: Заїки М.М.,

Олексієнка М.М.,

при секретарі: Борілло Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_2, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ (далі - МВС) України, Лінійного управління (далі - ЛУ) на Придніпровській залізниці, Управління МВС України на залізничному транспорті про визнання дій незаконними та скасування наказу № 92 o/c про звільнення з органів внутрішніх справ України, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, після уточнень та доповнень якого 17 липня 2010 року, просив визнати: незаконними дії начальника Управління МВС України на залізничному транспорті; незаконним та скасувати наказ Управління МВС України на залізничному транспорті від 17 вересня 2008 року № 255 у частині притягнення його до відповідальності; незаконним та скасувати наказ ЛУ на Придніпровській залізниці Управління МВС України на залізничному транспорті від 3 грудня 2008 року № 92 о/с у частині щодо його звільнення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2010 року відкрито провадження по даній адміністративній справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року, в зв'язку з пропуском строку звернення до суду, позовну заяву ОСОБА_2 до Управління МВС України на Придніпровській залізниці про визнання дій незаконними та скасування наказів - залишено без розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до МВС України Управління МВС України на залізничному транспорті ЛУ на Придніпровській залізниці Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та скасування наказу № 96 про звільнення з органів внутрішніх справ України.

Позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Управління МВС України на Придніпровській залізниці надало заперечення на касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, вислухавши пояснення позивача, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі. Суд касаційної інстанції не може розглядати позовні вимоги осіб, які беруть участь у справі, що не були заявлені у суді першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за допущені прорахунки в організації оперативно-розшукової діяльності, збільшення кількості нерозкритих злочинів загальнокримінальної спрямованості, незадовільну організацію заходів з розкриття крадіжок приватного майна, крадіжок вантажів, викриття злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, документування злочинів економічної спрямованості, розкриття злочинів, вчинених у минулих роках, наказом Управління МВС України на залізничному транспорті від 17 вересня 2008 року № 255 першому заступнику начальника ЛВ на станції Кривий Ріг ЛУ на Придніпровській залізниці Управління МВС України на залізничному транспорті підполковнику міліції ОСОБА_2 оголошено сувору догану.

Наказом Управління МВС України на залізничному транспорті

від 21 жовтня 2008 року № 296, за допущені прорахунки в організації оперативно-розшукової діяльності, незадовільну роботу з розкриття злочинів, пов'язаних з незаконним посяганням на вантажі, збільшення кількості нерозкритих злочинів загальнокримінальної спрямованості, незадовільну організацію заходів з викриття злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, документування злочинів економічної спрямованості, першого заступника начальника ЛВ на станції Кривий Ріг ЛУ на Придніпровській залізниці Управління МВС України на залізничному транспорті підполковника міліції ОСОБА_2 звільнено з займаної посади.

Наказом ЛУ на Придніпровській залізниці Управління МВС України на залізничному транспорті від 5 листопада 2008 року № 82 о/с, на підставі наказу Управління МВС України на залізничному транспорті від 21 жовтня 2008 року № 296, позивача увільнено від посади першого заступника начальника ЛВ - начальника кримінальної міліції ЛВ на станції Кривий Ріг - Головний та виведено у розпорядження ЛУ на Придніпровській залізниці з 5 листопада 2008 року.

Згадані накази №№ 82 о/с, 296 позивачем не оскаржувались.

З метою прийняття рішення щодо подальшого проходження позивачем служби в системі МВС України 2 грудня 2008 року було видано розпорядження ЛУ на Придніпровській залізниці (вх. № 459) щодо явки ОСОБА_2 3 грудня 2008 року на засідання кадрової комісії, однак останній, будучи поінформований у телефонному режимі, на засідання не прибув.

За фактом невиконання вимог розпорядження ЛУ на Придніпровській залізниці від 2 грудня 2008 року вх. № 459 щодо прибуття на засідання кадрової комісії підполковника міліції ОСОБА_2 було проведено службове розслідування, за результатами якого 3 грудня 2008 року складено висновок. У висновку зазначено, що за грубе порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання службової та виконавчої дисципліни, що виразилось в ігноруванні письмового розпорядження вищестоящого керівництва підполковник міліції ОСОБА_2 заслуговує на притягнення до суворої дисциплінарної відповідальності.

З оспорюваного наказу ЛУ на Придніпровській залізниці Управління МВС України на залізничному транспорті від 3 грудня 2008 року № 92 о/с вбачається, що згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114), підполковника міліції ОСОБА_2, що перебуває у розпорядженні ЛУ, 3 грудня 2008 року звільнено з органів МВС України у запас за підпунктом «д» пункту 64 (через службову невідповідність).

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з огляду на таке.

Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, а також Положенням № 114.

Порядок і умови проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюються Положенням № 114, пунктом 64 якого визначено підстави звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, серед яких передбачено звільнення через службову невідповідність (пункт «д»).

Пунктом 47 Положення № 114 встановлено, що з метою вдосконалення діяльності органів внутрішніх справ, підвищення ефективності їх роботи, поліпшення добору, розстановки і виховання кадрів, стимулювання підвищення кваліфікації, ініціативності, творчої активності та відповідальності працівників за доручену справу проводиться атестація осіб рядового і начальницького складу. При цьому всебічно оцінюються їх ділові, професійні, моральні та особисті якості, рівень культури і здатність працювати з людьми, робляться висновки про відповідність займаній посаді і даються рекомендації щодо подальшої служби. Атестації осіб рядового і начальницького складу має передувати підготовча робота (організаційні та виховні заходи, індивідуальні бесіди з тими, хто підлягає атестації).

Наказом МВС України від 22 березня 2005 року № 181 затверджено Інструкцію про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України (далі - Інструкція), відповідно до пункту 1.2 якої головним завданням атестування є оцінка ділових, професійних, особистих якостей особового складу органів та підрозділів внутрішніх справ, їх освітнього та кваліфікаційного рівня, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, які вони обіймають, стимулювання їх творчої активності та відповідальності за стан боротьби зі злочинністю, зміцнення правопорядку, визначення перспектив їх службової кар'єри, запобігання вчиненню працівниками органів внутрішніх справ України протиправних дій, а також виявлення таких працівників, які не спроможні виконувати покладені на них завдання.

Атестування осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться: на кожній із займаних посад через 4 роки; при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду і звільненні з органів внутрішніх справ, якщо переміщення по службі або звільнення провадиться по закінченні року з дня останньої атестації, а у виняткових випадках (зокрема при скороченні штатів чи реорганізації органів внутрішніх справ України) незалежно від цього строку (пункт 1.4 Інструкції).

У пункті 4.11 Інструкції передбачено, що на підставі всебічного розгляду показників роботи, професійної компетентності працівника і його ділових та особистих якостей комісія шляхом відкритого голосування приймає один з таких висновків: займаній посаді відповідає; займаній посаді не відповідає. Одночасно комісія може приймати рекомендацію щодо звільнення з органів внутрішніх справ (через службову невідповідність, за віком, станом здоров'я згідно з висновком військово-лікарської комісії чи з інших причин).

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають. Так, в порушення пункту 1 частини першої статті 161 КАС України, судами належним чином не перевірено чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. У суді першої інстанції взагалі не знайшли свого вирішення позовні вимоги про визнання незаконними дій начальника Управління МВС України на залізничному транспорті та визнання незаконним і скасування наказу від 17 вересня 2008 року № 255 у частині притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, який в судовому засіданні 28 вересня 2012 року просив позов задовольнити у повному обсязі. До того ж, ОСОБА_2 просив суд визнати незаконним та скасувати наказ ЛУ на Придніпровській залізниці Управління МВС України на залізничному транспорті від 3 грудня 2008 року № 92 о/с у частині щодо його звільнення, однак суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив наказ № 96, який позивачем не оспорювався. Суд не з'ясував у чому виявилася службова невідповідність, не перевірив дотримання процедури звільнення підполковника міліції ОСОБА_2 з МВС України у запас через службову невідповідність (таке звільнення з органів внутрішніх справ не відноситься до дисциплінарної відповідальності).

Апеляційний суд на зазначені порушення норм процесуального права належним чином не відреагував, хоча відмітив такі в мотивувальній частині ухвали від 25 вересня 2013 року. До того ж, судом належним чином не встановлено суб'єктний склад відповідачів (МВС України - є центральним органом виконавчої влади).

Тобто, має місце неповне з'ясування судами дійсних обставин справи.

Відповідно до частин четвертої, п'ятої статті 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Згідно частини другої статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді необхідно урахувати вимоги статті 2, частини другої статті 71 КАС України, за правилами яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Лінійного управління на Придніпровській залізниці, Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті про визнання дій незаконними та скасування наказу № 92 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ України - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Заїка М.М.

Олексієнко М.М.