Справа № 2а/0370/1835/12
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Справа № 9104/134532/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.
суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня .2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошової компенсації,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за не отримане речове майно в розмірі 9014,64 грн. та стягнення грошової компенсації в розмірі 9014,64 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 21.12.2011 року №1029 звільнений відповідно до пункту «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в запас за станом здоров`я. Під час проходження служби ОСОБА_1 не отримував в повному обсязі речове забезпечення. Згідно довідки №1 від 17 квітня 2012 року позивач мав одержати грошову компенсацію замість речового майна, що підлягало видачі в розмірі 102,83 грн. до 11 березня 2000 року, після 11 березня 2000 року відповідно 8 911,81 грн. При звільненні з військової служби у відставку ОСОБА_1 не була виплачена грошова компенсація за не отримане речове майно в сумі 9014 грн. 64 коп., що є порушенням його прав. З наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.12.2011 року №295 вбачається, що така грошова компенсація не виплачена.
Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня 2012 року позовні вимоги задоволено. Суд виходив з того, що згідно ст. 2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах та свободах визначних законодавством. Постановою КМУ від 28.10.2004 року № 1444 передбачено право отримати грошову компенсацію за речове майно. Крім того, Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» не поширюється на звільнених осіб, а лише на військовослужбовців.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням стороною відповідача було подано апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Покликання маються на те, що судом першої інстанції не враховано норми Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року (далі Закон № 1459-III), відповідно до котрих призупинено право на компенсацію за речове майно. Посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року за № 1444 є безпідставним, оскільки визначено нею порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців, а не поновлено вказане право на компенсацію.
У зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п.1 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.
Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її аргументованою.
Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Волинському ОВК. Згідно з наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 21.12.2011 року № 1029 ОСОБА_1 , підполковника, військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я за пунктом «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно із наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.12.2011 року № 295 ОСОБА_1 з 29.12.2011 року виключений із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 з правом носіння військової форми одягу. Вказані фактичні обставини підтверджуються витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Під час проходження військової службу позивачу не було видано належне речове майно на суму 9014,64 грн., що стверджується представленими довідками.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно та продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Статтею 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року( далі Закон № 1459-III) зупинено дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них. Цей Закон набув чинності з 11.03.2000 року. Таким чином, зазначеною нормою було зупинено право позивача на отримання грошової компенсації замість не отриманого речового майна.
Отже, за змістом статті 9 Закону № 2011-XII ( у редакції зі змінами, внесеними Законом № 1459-III, що набрав чинності 11 березня 2000 року) військовослужбовці мали право одержати грошову компенсацію лише за речове майно, неодержане до березня 2000 року.
Посилання суду першої інстанції на постанову КМ України «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» від 28.10.2004 року № 1444 є безпідставними, оскільки нею визначено порядок та розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців, а не поновлено право позивача на отримання грошової компенсації замість неодержаного речового майна, що було призупинено Законом України «Про деякі заходи, щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року.
Відносно компенсації за речове майно на суму 102 грн. 83 коп. станом на 10.03.2000 року, то вимоги позивача є аргументовані, однак виходячи зі ст. 99 КАС України, в даному випадку слід відмовити в позові із-за пропуску строку звернення до суду без поважних причин.
Вищевикладена правова позиція суду апеляційної інстанції відповідає судовій практиці Верховного Суду України (постанова від 24.06.2014 року), яка з урахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов`язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.
За таких обставин, проаналізувавши вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.
Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволити.
Скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня .2012 року по справі № 2а/0370/1835/12 та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошової компенсації відмовити.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

суддів Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга