Справа № 804/12802/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 р. справа № 804/12802/14

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпіс» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

20 серпня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ельпіс» (далі - ТОВ «Ельпіс») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо відмови від одержання податкових декларацій позивача з податку на додану вартість за травень та червень 2014 року, та визнати ці декларації такими, що прийняті відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що ТОВ «Ельпіс» на адресу відповідача поштовим відправленням з повідомленням про вручення та з описом вкладення направлено податкові декларації з податку на додану вартість за травень та червень 2014 року. Однак, 12.08.2014 року позивачу стало відомо про те, що відповідач 24.07.2014 року відмовився від одержання поштового відправлення з деклараціями. При цьому, ніяких рішень про відмову у прийнятті податкових декларацій із зазначенням причин такої відмови позивачу не направлялось, що, на думку позивача, є порушенням вимог пп. 49.11.1 п. 49.11 ПК України. Також, позивач вважає, що подані ним декларації відповідають вимогам чинного податкового законодавства та не містять жодних дефектів, які б перешкоджали їх визнанню податковим органом як податкової звітності підприємства за травень та червень 2014 року, а тому просить визнати їх такими, що прийняті відповідачем (а.с. 3-6).

В судове засідання 20 лютого 2015 року сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представником позивача за довіреністю Солошенко С.В. надано заяву від 20.02.2015 р. про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання 20.02.2015 р. не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Водночас, 05 січня 2015 року відповідачем подані заперечення проти позову, в яких зазначено, що згідно з п. 18 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, п. 2 Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.1997 р. № 799, розрахункові документи і декларації приймаються до відправлення листами з оголошеною цінністю лише за наявності позначки «звіт» та з рекомендованим повідомленням про вручення. Проте, цінний лист позивача, копія якого долучена до матеріалів справи, не містить відмітки «звіт», що, на думку відповідача, свідчить про те, що вказаний цінний лист не стосується надання позивачем податкової звітності з ПДВ за травень та червень 2014 року. Крім того, в наданому позивачем опису вкладення відсутнє місце складання опису, а також мається невідповідність оголошеної цінності документів до загальної цінності предметів вкладення без зазначення відправлення, до якого складено цей опис. Поштовий фіскальний чек, наданий позивачем в якості доказу, на думку представника податкового органу, свідчить про приймання поштового відправлення, адресованого іншому державному органу, а саме, Дніпропетровському районному управлінню юстиції, та виданий до цінного листа, вага якого не співпадає з вагою листа, який долучено позивачем до матеріалів справи. На підставі викладених доводів, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.54-56).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Ельпіс» зареєстровано як юридична особа 02.08.2013 р., має юридичну адресу: вул. Радгоспна, 42, смт. Ювілейне Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, з 01.10.2013 року є платником податку на додану вартість (а.с. 62), та перебуває на податковому обліку в Дніпропетровській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.

Згідно п. 49.1, п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

При цьому, п. 3 розділу 3 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 р. № 1492, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.12.2011 р. за № 1490/20228 передбачено, що у разі надсилання декларації поштою платник податку зобов'язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного органу державної податкової служби не пізніше ніж за десять днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації, визначеного пунктом 5 розділу II цього Порядку, а при поданні податкової звітності в електронній формі - не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає такий граничний строк.

Згідно п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України передбачено, що звітнім (податковим) періодом для подання звітності з ПДВ є календарний місяць.

Згідно п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Отже, Податковим кодексом України передбачено обов'язок платника ПДВ щомісяця до 20 числа (до 10 числа у разі надіслання податкової звітності засобами поштового зв'язку) подавати до податкового органу податкову звітність з ПДВ за встановленою формою, яка має бути підписана уповноваженою особою, та містити передбачені п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу реквізити.

В свою чергу, Податковим кодексом України передбачено обов'язок податкового органу прийняти надану платником податку податкову декларацію.

Так, п 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до п. 49.9 ст. 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно п. 49.10. ст. 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Водночас, п. 48.7 ст. 48 Податкового кодексу України передбачено, що податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Також, відповідно до п. 49.15 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Згідно п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3, 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Підпунктом 49.12.2 п. 49.12 ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації, платник податків має право оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Отже, нормами Податкового кодексу України передбачено обов'язок органу державної податкової служби прийняти подану платником податків податкову декларацію, за умови відсутності підстав для надання такій декларації статусу податкової звітності, передбачених Податковим кодексом України, про що платник податків має бути повідомлений відповідним рішенням. У разі незгоди платника податків з рішенням податкового органу щодо невизнання поданої ним податкової декларації податковою звітністю, таке рішення може бути оскаржено ним в адміністративному або судовому порядку відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Ельпіс» 22 липня 2014 року засобами поштового зв'язку цінним листом з повідомленням про вручення та з описом вкладення направило на адресу Дніпропетровської ОДПІ за адресою: смт. Ювілейне, Дніпропетровська область, вул. Теплична, б. 13, податкову звітність з податку на додану вартість за травень та червень 2014 року (декларації з додатками 1 та 5).

Так, згідно опису вкладення до поштового відправлення за ф. 107 (а.с. 12), оригінал якого досліджено в судовому засіданні, встановлено, що ТОВ «Ельпіс» направило на адресу Дніпропетровської ОДПІ документи на 9 аркушах з оголошеною цінністю 10 грн., а саме: декларацію з ПДВ за червень 2014 року на 2 арк., додаток 1 за червень 2014 року на 1 арк., додаток 5 за червень 2014 р. на 2 арк., декларацію з ПДВ за травень 2014 р. на 2 арк., додаток 5 за травень 2014 року на 2 арк. (а.с. 14-29).

Зазначений цінний лист упаковано в конверт, на якому містяться відбитки штампу «Укрпошти» від 22.07.2014 р., а також помітки поштового відділення про направлення даного відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення за допомогою кур'єрської доставки, та присвоєно штрих-код відправлення: № 499.

Оригінал вказаного конверту залучено судом до матеріалів справи (а.с. 41).

З копії фіскального чеку № 499, оригінал якого досліджено в судовому засіданні, встановлено, що він виданий ЦПВ № 1 «Укрпошти» (по пр. Карла Маркса, 62 у м. Дніпропетровську), вбачається, що 22.07.2014 р. зазначеним поштовим відділенням прийнято цінний лист оголошеною цінністю 10 грн., масою 0,070 кг до поштового відправлення на адресу ОДПІ у Дніпропетровському районі з повідомленням про вручення та кур'єрською доставкою (а.с 11).

24.07.2014 року податковий орган відмовився від одержання зазначеного поштового відправлення, про що на конверті Дніпропетровським поштамтом, що розташований по пр. Карла Маркса, 62 у м. Дніпропетровську, зроблено відмітку про повернення адресату ТОВ «Ельпіс» із зазначенням причини - відмова від одержання (а.с. 41).

При цьому, жодних рішень про відмову у прийнятті податкової звітності платника податків ТОВ «Ельпіс» з підстав та в порядку, визначеному законом, податковим органом не приймалося.

Натомість, відповідач у запереченнях проти позову зазначив, що інформації з Центру поштового зв'язку про направлення на його адресу ТОВ «Ельпіс» кореспонденції з відміткою «звітність» до нього не надходило, а тому і рішень про відмову у прийнятті податкової звітності ним не приймалося. Натомість, позивач порушив порядок направлення податкової звітності, а тому цінний лист, долучений до матеріалів справи, який не містить відмітки «звіт», підтверджує те, що вказаний цінний лист не стосується надання позивачем податкової звітності з ПДВ за травень та червень 2014 року.

З такою позицією податкового органу суд не погоджується та зазначає, що, у відповідності до п. 49.15 ст. 49 ПК України, податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною лише за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу, та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, матеріали звітності, документи і декларації платників податків пересилаються в межах України в листах, бандеролях, посилках з оголошеною цінністю з додержанням цих Правил та з урахуванням особливостей, визначених у Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 1997 р. № 799.

Згідно п. 2 Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.1997 р. № 799, звіти, розрахункові документи і декларації приймаються до відправлення листами (посилками, бандеролями) з оголошеною цінністю (далі - поштові відправлення) з позначкою «Звіт» та з рекомендованим повідомленням про вручення.

Слід зауважити, що вказані нормативні акти є спеціальними для суб'єктів надання послуг поштового зв'язку, а не для їх споживачів. Отже, відповідальність за правильність оформлення поштового відправлення несе не споживач, а особа, яка надає вказані послуги.

Крім того, як вже зазначалося вище, з наявних у справі доказів встановлено, що 22 липня 2014 року ТОВ «Ельпіс» листом з оголошеною цінністю засобами кур'єрської доставки направив відповідачу з рекомендованим повідомленням про вручення податкові декларації з податку на додану вартість за травень та червень 2014 року, перелік яких зазначений у описі вкладення до даного поштового відправлення.

Відповідач відмовився від одержання даного поштового відправлення, яке надійшло на його адресу, з посиланням на відсутність на ньому помітки «звіт», тобто, з причин, не передбачених ст. 49 ПК України. Підстав для відмови у прийнятті податкових декларацій позивача, з числа тих, які визначені у ст. 49 ПК України, відповідачем не було зазначено також і під час судового розгляду справи.

Водночас, підстави для відмови у прийнятті податкової декларації, передбачені ст. 49 ПК України, пов'язуються законодавцем виключно з дотриманням платником податків порядку заповнення та зазначення обов'язкових реквізитів податкової звітності, але жодним чином не стосуються оформлення супровідних або платіжних документів до поштового відправлення.

Отже, уповноважена посадова особа відповідача при надходженні поштового відправлення ТОВ «Ельпіс» з податковою звітністю зобов'язана була перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, без перевірки інших показників, зазначених в податковій декларації платника податків, та зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. У разі ж подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3, 48.4 статті 48 цього Кодексу, податковий орган зобов'язаний був надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Слід також зазначити, що порушення платником податків строків подання податкової звітності не є підставою для відмови у прийнятті такої звітності, а може бути самостійною підставою для нарахування штрафних санкцій.

Вищевказані вимоги податкового законодавства відповідачем було протиправно порушено: податковий орган відмовився від одержання поштового відправлення, без дослідження документів, направлених на його адресу позивачем, та без письмового повідомлення платника податків про відмову у прийнятті його податкової звітності.

Відсутність на поштовому відправленні позначки «звіт» суд не вважає порушенням, допущеним платником податків при надсиланні податкової декларації поштою, оскільки останній не несе відповідальності за дотриманням порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій поштовим відділенням.

Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача про невідповідність реквізитів, зазначених у поштовому фіскальному чеку, повним реквізитам позивача, а також щодо неповноти даних, зазначених в описі вкладення до поштового відправлення, оскільки вказані документи при відмові у прийнятті поштового відправлення податковим органом не досліджувались, конверт не розкривався, письмове повідомлення на адресу платника податків із зазначенням вказаних причин не направлялося.

З огляду на викладене, та враховуючи, що прийняття податкової звітності є обов'язком контролюючого органу, а обґрунтовані підстави для відмови у її прийнятті відповідачем не доведені, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та зобов'язати Дніпропетровську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області прийняти до обліку як податкову звітність декларації Товариства з обмеженою відповідальності «Ельпіс» з податку на додану вартість за травень та червень 2014 року датою їх надходження до податкового органу - 24 липня 2014 року.

Керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальності «Ельпіс» - задовольнити.

Визнати протиправними дії Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо відмови від одержання податкових декларацій з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальності «Ельпіс» за травень та червень 2014 року.

Зобов'язати Дніпропетровську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області прийняти до обліку декларації з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальності «Ельпіс» за травень та червень 2014 року як податкову звітність датою їх надходження до податкового органу - 24 липня 2014 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Чорна