Справа № 814/761/15
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2015 року Справа № 814/761/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лебедєвої Г.В.

при секретарі - Дворник Г.Г.

за участю: прокурора - Лукін І.Л. (за посвідченням), представника позивача - не з'явився, представника відповідача - Алексєєва А.А. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом прокурора Центрального району м. Миколаєва в інтересах держави в особі державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області до Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Денсар" про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 28.01.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) з виконання виконавчого листа, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом по справі №814/312/14,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов прокурора Центрального району м. Миколаєва в інтересах держави в особі державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області до Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Денсар» про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 28.01.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) з виконання виконавчого листа, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом по справі №814/312/14.

Представник прокуратури адміністративний позов підтримав, на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених у позові, оскільки державний виконавець неправомірно відмовив позивачу у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом, який належним чином оформлений та виданий судом, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а виконавчий лист має бути виконаний відповідачем.

Представник позивача до суду не з'явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини не прибуття не повідомив, жодних пояснень, заяв до суду не надав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, оскільки стягнення податкового боргу платників податків регулюється нормами Податковим кодексом України, які не передбачають залучення до цієї процедури державної виконавчої служби, а тому виконавчий лист виданий судом безпідставно та не підлягає виконанню, тобто підлягає поверненню стягувачу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, до суду не з'явилась. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини не прибуття не повідомила, жодних пояснень, заяв до суду не надала.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника прокуратури та представника відповідача, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (частина 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як було встановлено в процесі розгляду справи, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.04.2014 року по справі №814/312/14 позов прокурора Цетрального району м. Миколаєва було задоволено, присуджено до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю компанії «Денсар» заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 26 852,21 грн. на користь державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області.

Судове рішення по справі №814/312/14 набрало законної сили 19.05.2014 року та Миколаївським окружним адміністративним судом 22.05.2014 року виданий виконавчий лист по справі №814/312/14 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю компанії «Денсар» заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 26 852,21 грн. на користь державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області.

26.01.2015 року державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області направлено до відділу державної виконавчої служби Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції вказаний виконавчий лист разом із заявою про прийняття на примусове виконання виконавчого листа №814/312/14, виданого 22.05.2014 року Миколаївським окружним адміністративним судом по справі №814/312/14.

Слід зазначити, що виконавчий лист №814/312/14, виданий 22.05.2014 року Миколаївським окружним адміністративним судом по справі №814/312/14, вже перебував на виконанні у виконавчій службі та постановою державного виконавця від 04.12.2014 року повернутий стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

В свою чергу, позивач скористався своїм правом, передбаченим ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та повторно надав до виконавчої служби вищезазначений виконавчий документ, проте відділом державної виконавчої служби Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №814/312/14, виданого 22.05.2014 року Миколаївським окружним адміністративним судом, відмовлено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», про що винесена постанова від 28.01.2015 року ВП №46208304.

Як вбачається з оскаржуваної постанови та пояснень представника відповідача, підставою для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документу став лист Вищого адміністративного суду України №1484/12/13-13 від 24.10.2013 року, яким дано роз'яснення апеляційним адміністративним судам щодо застосування статей 95-99 Податкового кодексу України в частині порядку виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків в рахунок погашення податкового боргу та відсутність необхідності видавати судам виконавчі листи про стягнення податкового боргу, а тому державний виконавець зробив висновок, що виконавчий документ не підлягає виконанню органом державної виконавчої служби, оскільки такі дії суперечать ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №814/312/14, виданим 22.05.2014 року Миколаївським окружним адміністративним судом, постанова головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 28.01.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) з виконання виконавчого листа, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом по справі №814/312/14, підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1 ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, яке покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно із ст. 11, 17, 19 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, які є підставою для відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, вимоги до виконавчого документа є єдиними і визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили має бути виконаним, а обов'язком державного виконавця, в разі пред'явлення виконавчого документа до виконання є примусове виконання, зокрема, рішення суду в порядку, передбаченому цим Законом.

Суд звертає увагу на те, що Миколаївським окружним адміністративним судом по справі №814/312/14 виданий виконавчий лист, який оформлений належним чином, по ньому не закінчився строк пред'явлення до виконання та він наданий відповідному органу державної виконавчої служби, а тому у державного виконавця не було підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження по цьому виконавчому листу.

Також, слід зазначити, що підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчим документом, виданим судом, про що зазначено в постанові від 28.01.2015 року, стали положення ст.ст. 95-99 Податкового кодексу України, у відповідності до яких процедура погашення податкового боргу є самостійною процедурою виконання судових рішень про стягнення коштів з юридичних осіб та фізичних осіб (підприємців) яка здійснюється органами доходів і зборів та на органи державної виконавчої служби не покладається, проте ці положення не можуть бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, оскільки, по-перше, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.04.2014 року по справі №814/312/14 було присуджено до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю компанії «Денсар» заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а не податкового боргу, та, по-друге, оскільки виконавчий лист вже був виданий судом, державний виконавець повинен діяти при його пред'явленні до виконання у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно ст. 12 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань забезпечує, зокрема, збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску.

Таким чином, з огляду на вищезазначені положення діючого законодавства, органи доходів і зборів забезпечують адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснюють контроль за сплатою єдиного внеску.

Крім того, суд звертає увагу, що виконавчий лист №814/312/14, виданий 22.05.2014 року Миколаївським окружним адміністративним судом, вже перебував на виконанні у виконавчій службі та був повернутий стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому порядок стягнення податкового боргу, передбачений Податковим кодексом України не змінювався і діяв як під час попереднього провадження виконавчою службою за цим виконавчим листом так і під час пред'явлення виконавчого листа до виконання 26.01.2015 року.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №814/312/14, виданим 22.05.2014 року Миколаївським окружним адміністративним судом, не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», вимогам ст. 1, 4, 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» щодо повного і неупередженого примусового виконання рішень, виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом, не допущення в своїй діяльності порушень прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Враховуючи викладене, відмова у прийнятті та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №814/312/14, виданого 22.05.2014 року Миколаївським окружним адміністративним судом, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» є неправомірною, а відтак постанова від 28.01.2015 року ВП №46208304 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх

посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що державний виконавець виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУ юстиції у Миколаївській області при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45551157 від 24.11.2014 року, діяв відповідно до норм чинного законодавства України, в межах та на підставі, наданих йому законом повноважень, у зв'язку із чим постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №45551157 від 24.11.2014 року прийнята відповідно до вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягає.

Таким чином, вимоги прокурора про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 28.01.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) з виконання виконавчого листа, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом по справі №814/312/14, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 14, 70, 71, 72, 79, 86, 94, 128, 158-163, 167, 181, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов прокурора Центрального району м. Миколаєва в інтересах держави в особі державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області до Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Денсар» про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 28.01.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) з виконання виконавчого листа, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом по справі №814/312/14 - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 28.01.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) з виконання виконавчого листа, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом по справі №814/312/14.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 13.03.2015 року.

Суддя Г.В. Лебедєва