Справа № 607/6259/15-а
Суддя: Сташків Н. М.
Дата ухвалення: 2015-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2015 Справа №607/6259/15-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про визнання нечинним рішення та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 предявив адміністративний позов шляхом подання до суду позовної заяви до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про визнання нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо відмови в нарахуванні та виплаті йому нарахованої пені відповідно до ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в сумі 7967,39 гривень, та стягнення з відповідача у його користь 12693,91 гривень індексу інфляції на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку порушенням строків їх виплати». Обґрунтовує позов тим, що Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі в листопаді 2014 року виконало постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2014 року в адміністративній справі №607/22821/14-а та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі за № 876/6052/14 шляхом перерахунку його пенсії з 06 червня 2013 року із урахуванням заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році на підставі довідки, виданої Головним управлінням МВС України в Тернопільської області від 23 жовтня 2006 року № 9/6105 в сумі 91671,98 гривень (по 5392,47 гривень у місяць). Позивач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України. Також, норма ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює конкретну відповідальність у вигляді пені. Крім цього, у зв'язку з порушенням норм та строків оплати пенсії зазначена пенсія втратила свою покупну справність, а тому на вищенаведену суму нараховується індекс інфляції. На підставі зазначених норм закону позивачем проведений розрахунок пені та компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з інфляцією, відповідно до якого сума заборгованості відповідача станом на листопад 2014 року становить 20661,30 гривень, яка складається з суми пені в розмірі 7967,39 гривень, та інфляції в сумі 12693,91 гривень. З цих підстав просить його позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали з викладених у позовній заяві мотивів та просили його задовольнити. Крім цього, з урахуванням поданих представником відповідача заперечень, представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2014 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року встановлено, що відповідач нараховував та не сплачував позивачу кошти відповідно до довідки 2006 року, що підтверджується розпорядженням № 203842 Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі від 20 листопада 2013 року. Тому виплачені відповідачем позивачу в листопаді 2014 року кошти підлягають індексації. Також пояснив, що, оскільки за період із 06 червня 2013 року до дня фактичної виплати позивач недоотримував по 5392,47 гривень у місяць, то ці кошти фактично є коштами, які безпідставно стягнуті органом Пенсійного фонду з позивача, а тому відповідач зобовязаний сплатити пеню відповідно до закону.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позову не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, просить у його задоволенні відмовити, оскільки вважає, що ніякі кошти з позивача не стягувались, тому ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин не повинна застосовуватись. Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Оскільки нарахування пенсії на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2014 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року здійснено відповідачем у жовтні 2014 року, а фактично пенсію виплачено в листопаді 2014 року, то порушення строків виплати пенсії позивачу не відбулося, а тому підстав для стягнення індексу інфляції немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2014 року визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 році. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі, починаючи з 06 червня 2013 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 році, на підставі довідки, виданої Головним управлінням МВС України в Тернопільської області № 9/6105 від 23 жовтня 2006 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2014 року залишено без змін.

Таким чином постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2014 року набрала законної сили 09 жовтня 2014 року.

Як слідує з відповідей Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі від 11 лютого 2015 року та 18 березня 2015 року, на виконання зазначених судових рішень ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 06 червня 2013 року із урахуванням заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році на підставі довідки, виданої Головним управлінням МВС України в Тернопільської області від 23 жовтня 2006 року № 9/6105. Пенсійна виплата склала з 06 червня 2013 року 8940 гривень, з 01 грудня 2013 року 9490 гривень.

Доплату пенсії за період з 06 червня 2013 року по 30 жовтня 2014 року в розмірі 91671,98 гривень виплачено в листопаді 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Судом установлено, що відповідачем із позивача будь-які кошти не стягувалися.

Відтак вимоги ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до правовідносин між сторонами застосуванню не підлягають.

При цьому суд вважає необгрунтованими доводи представника позивача про те, що сума коштів у розмірі 91671,98 гривень (по 5392,47 гривень у місяць) фактично є коштами, які безпідставно стягнуті органом Пенсійного фонду з позивача.

Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Як установлено судом, Постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2014 року набрала законної сили 09 жовтня 2014 року, була прийнята відповідачем до виконання шляхом нарахування належних до виплати сум у жовтні 2014 року та виконана шляхом виплати коштів у розмірі 91671,98 гривень в листопаді 2014 року. Тобто затримки строку виплати пенсії не відбулося. Натомість, доводи позивача про те, що Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі зобовязане виплатити йому індексацію за період з червня 2013 року по жовтень 2014 року не ґрунтується на вимогах закону, оскільки з даного приводу між сторонами існував спір, який вирішувався в судовому порядку. Рішення суду відповідачем виконано належним чином та в установлені законом строки.

При цьому суд не бере до уваги доводів представника позивача про те, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2014 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року встановлено, що відповідач нараховував та не сплачував позивачу кошти відповідно до довідки 2006 року, оскільки з зазначених судових рішень не вбачається, що суд установив такі обставини. При цьому представник позивача в судовому засіданні зазначав, що в 2 абзаці на сторінці 3 постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2014 року зазначено, що «відповідач не подав належних та допустимих доказів про встановлення довідки, виданої Головним управлінням МВС України в Тернопільської області № 9/6105 від 23 жовтня 2006 року, фіктивною». Однак таке твердження суду не є висновком про те, що позивачу проводилось нарахування пенсії на підставі цієї довідки. Натомість у резолютивній частині постанови зазначено, що суд визнав протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 році. Тобто судом установлено, що відповідачем не проводилось ні нарахування, ні виплата зазначених коштів.

Також суд критично оцінює посилання представника позивача на розпорядження № 203842 Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі від 20 листопада 2013 року, відповідно до якого позивачу призначалася пенсія за період із 01 листопада 2011 року по 01 березня 2013 року, оскільки предмет позову стосується виплати за період червня 2013 року по жовтень 2014 року, а з цієї довідки не вбачається нарахувань за вказаний період.

Оцінивши обставини справи, проаналізувавши вищевикладені норми чинного законодавства, суд вважає, що відмова Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі у виплаті позивачу пені відповідно до ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в сумі 7967,39 гривень, та стягнення з відповідача у його користь 12693,91 гривень індексу інфляції на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку порушенням строків їх виплати» грунтується на вимогах закону, оскільки відповідачем із позивача будь-які кошти не стягувалися, відтак вимоги ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до правовідносин між сторонами застосуванню не підлягають, а Постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2014 року, яка набрала законної сили 09 жовтня 2014 року, була прийнята відповідачем до виконання та повністю виконана у встановлений законом строк і затримки строку виплати пенсії не відбулося. За вказаних обставин судом установлено, що відсутні підстави для визнання протиправною відмови відповідача у виплаті позивачу 7967,39 гривень пені та стягнення з відповідача в користь позивача 12693,91 гривень індексу інфляції. З цих підстав позов ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, відповідно до ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку порушенням строків їх виплати» керуючись ст.ст. 6, 7, 8, 9, 10, 11, 14, 71, 159-163, 167, 186, ч. ч. 1, 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про визнання нечинним рішення та стягнення коштів відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя