Справа № 639/12709/14-а
Суддя: Іванова І. В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№2а/639/21/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАЇ управління ДАЇ ОСОБА_2, інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАЇ управління ДАЇ ОСОБА_3, Управління ДАЇ ГУ МВС України в Харківській області про визнання протоколів та постанови про адміністративне правопорушення незаконними та їх скасування, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду з адміністративним позовом до інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАЇ управління ДАЇ ОСОБА_2, інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАЇ управління ДАЇ ОСОБА_3, Управління ДАЇ ГУ МВС України в Харківській області про визнання протоколів та постанови про адміністративне правопорушення незаконними та їх скасування.

В провадження судді Іванової І.В. зазначений позов передано 12.01.2015 року.

15.01.2015 року ОСОБА_1 надав заяву про збільшення позовних вимог та просив визнати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 817726 незаконною, відмінити постанову по справі про адміністративне правопорушення №817726, адміністративне провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 3.02.2015 року до участі у справі як другого відповідача було залучено інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАЇ управління ДАЇ ОСОБА_2 .

5 .02.2015 року ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій зазначив, що протоколи про адміністративне правопорушення серія АВ2 №036631 від 21.12.2004 року та відповідна постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 №817726 від 21.12.2014 року , які він також оскаржує, відповідно були складений та винесена інспектором сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАЇ управління ДАЇ ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 10.02.2015 року до участі у справі у якості відповідача було залучено інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАЇ управління ДАЇ ОСОБА_3.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1А посилається на те, що 21.12.2014 року він під час керування автомобілем «Gylli-MK Cross», державний номер НОМЕР_1 при виїзді з гаражу допустив зіткнення з автомобілем «Tayota Prado», державний номер НОМЕР_2, який був припаркований біля виїзду з гаража розташованого супротив. Під час зіткнення з автомобілем водія ні в ньому, ні поблизу не було. З ініціативи водія автомобіля «Tayota» був викликаний наряд ДАІ, а він в свою чергу повідомив свою страхову компанію про зазначену подію. Після прибуття на місто події співробітником ДАІ інспектором сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАІ управління ДАІ ОСОБА_2, нагрудний знак № ХА 0935 були складені протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №855851; протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №855852; протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 №036631. Позивач зазначив, що він не згоден зі змістом жодного з зазначених протоколів по наступним причинам. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення передбачений ст.256 КУпАП, у тому числі в протоколі зазначаються «місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення......», а також повинен відповідати обставинам справи. Однак в зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №855851 працівником ДАІ записано «керував автомобілем рухаючись заднім ходом по вул. П. Свинаренко,20, не впевнився, що це буде безпечно, допустив наїзд на «Tayota Prado», державний номер НОМЕР_2 .....». Згідно протоколу місце здійснення «наїзду» не відповідає не дійсності, ні пояснювальної схемі, яка додана до протоколу. Тобто автомобіль яким він позивач не міг одночасно рухатися по вул. П. Свинаренко і виїжджати з гаражу розташованому в іншому місці на дворовій території дома №20.

В протоколі також записано, що він порушив вимоги п.10.9 ПДР. Аналізуючи зміст п.10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати безпеки або перешкод іншим учасникам руху.....». В свою чергу, учасником дорожнього руху згідно п 1.10 ПДР є особа яка приймає безпосередню участь у процесі руху на дорозі в якості пішохода, водія, пасажира...». Однак позивач здійснив наїзд на стоячий автомобіль без водія, який по визначенню не може кваліфікуватися як учасник руху, більш того, стоячий автомобіль в даному випадку, підпадає під визначення «перешкода для руху», оскільки перешкоджав виїзду від гаражу. ПДР визначають «перешкоду для руху» як нерухомий обєкт в межах смузі руху». Таким чином при виїзді з гаражу він був вимушений маневрувати і додавати зусиль щоб обїхати «перешкоду для руху» у вигляді автомобіля «Tayota Prado», тобто п.10.9 ПДР для визначення його вини застосований помилково. При тому працівник ДАІ підійшов до складання протоколу формально, при складенні протоколу не врахував, що стоячий автомобіль одночасно був для позивача «перешкодою для руху», що також не відображає характеру події та не відповідає суті адміністративного правопорушення. Тобто в зазначеному протоколі не були зафіксовані важливі обставини події. Таким чином зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №855851 не відповідає ст.256 КУпАП, ні місце, ні суть адміністративного правопорушення, ні нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення не відповідають обставинам справи. У протоколі про адміністративне правопорушення серії АПІ 855852 співробітником ДАІ записано «керував автомобілем рухаючись заднім ходом по вул. П. Свинаренко, 20 став учасником ДТП, після чого залишив місце ДТП (перемісти автомобіль)...». Даний протокол суперечить вимогам ст. 256 КУпАП, тобто місце, а також суть адміністративного правопорушення не відповідають обставинам справи. Пояснювальна схема, яка додана до попереднього протоколу серії АП1 №855851 показує місце розташування гаражу, з якого здійснювався виїзд автомобіля яким керував позивач, також показує місце розташування автомобіля який був «перешкодою для руху» при виїзді з гаражу і з яким він допустив зіткнення. Аналізуючи обставини яки склалися, позивач стверджує, що після зіткнення він був вимушений перемістити свій автомобіль з метою уникнення аварійної обстановки, тому що його автомобіль автоматично перетворювався в перешкоду для виїзду з території гаражів інших автомобілів. Тобто після зіткнення з автомобілем який перешкоджав йому небезпечно рухатися з гаражу, він не залишав «місце ДТП», а лише впевнившись у відсутності пошкоджень стоячого автомобіля, відїхав в інше місце, щоб не перешкоджати іншим автомобілям виїжджати від гаражів. Крім того з боку ДАІ не було необхідності в здійсненні будь-яких оперативно-пошукових заходів відносно його особи, оскільки він постійно був біля місця події. Таким чином зазначений протокол був складений за формальною ознакою. На місці події працівником ДАІ йому було запропоновано передати посвідчення водія з метою вилучення. При тому на його запитання відносно правових підстав вилучення посвідчення, співробітником ДАІ була дана відповідь з посиланням на ст.124 КУпАП. Оскільки зміст зазначеної статті в загалі не дає право співробітнику ДАІ вилучати посвідчення водія на місце події, він керуючись ПДР предявив працівнику ДАІ посвідчення водія (при тому він не передавав посвідчення безпосередньо до рук інспектора), а також технічний паспорт на автомобіль і поліс громадської відповідальності для перевірки. Нажаль працівник ДАІ кваліфікував його дії як порушення вимог ст.2.1 ПДР, дослівна запис в протоколі «21.12.2014 року став учасником ДТП та не передав для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ», що передбачає відповідальність на підставі ч.1 ст.125 КУпАП. Таким чином протокол серії АВ2 №036631 був складений безпідставно, сам зміст зазначеного протоколу не відповідає обставинам справи.

15.01.2015 року ОСОБА_1 надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, яку обґрунтував тим, що 13.01.2015 року у поштовому відділенні №61020 отримав рекомендовану кореспонденцію в якій була вкладена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №817726 від 21.12.2014 року. Він вважає що зміст зазначеної постанови не відповідає обставинам справи, сама постанова складена незаконно з наступних підстав.

Згідно ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Суть адміністративного правопорушення яке наведено в постанові «не передав посвідчення водія для перевірки та реєстраційний документ» - не відповідає змісту ч.1 ст.126 КУпАП. На даний нормативний акт посилається в постанові посадова особа яка застосувала адміністративне стягнення (працівник ДАІ, яка є третьою особою по справі).

Позивач звертає увагу на те, що ч.1 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність або за відсутність при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, або за відмову предявити для перевірки зазначені документи, тобто застосований нормативний акт не передбачає будь-якої відповідальності за відмову передавати документи, а передбачає відповідальність виключно «за відсутність» і «за відмову предявити для перевірки». Таким чином нормативний акт, який на думку посадової особи-працівника ДАІ передбачає відповідальність за дане «адміністративне правопорушення», застосований невірно.

Крім того у нього під час події зазначені документи були в наявності і вони були предявлені ним безпосередньо працівнику ДАІ для перевірки але при тому не були передані безпосередньо йому на руки, тобто він виконав обовязок водія згідно ПДР. Таким чином суть адміністративного правопорушення яке наведено в постанові не відповідає обставинам справи.

Додатково ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в постанові зазначена дата надіслання копії постанови рекомендованим листом 22.12.2014 року. При тому штемпель на конверті свідчить про те, що постанова була відправлена на його адресу з поштового відділення №61013 лише 31.12.2014 року, тобто на десяту добу з дня події.

У судовому засіданні позивач підтримав свій адміністративний позов та надав пояснення відповідні вищенаведеному

Відповідачі інспектор сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАЇ управління ДАЇ ОСОБА_2 та інспектор сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАЇ управління ДАЇ ОСОБА_3 позов не визнали та пояснили, що вищевказані протоколи про адміністративне правопорушення та постанова у справі про адміністративне правопорушення складені та винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягають.

Відповідач - Управління ДАЇ ГУ МВС України в Харківській області у судове засідання не зявився , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, вислухав пояснення сторін, свідка, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до висновку про обґрунтованість позову і необхідність його часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Статтею 171-2 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності .

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду , якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень , дій чи бездіяльності субєкта власних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову .

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України суд оцінює докази,які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому , всебічному , повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність , допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі , якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Так, як вбачається з постанови серія ПС1 №8177 від 21.12.2014 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 800 грн..

У зазначеній постанові вказано, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Gylli-MK Cross», державний номер НОМЕР_1 21.12.2014 року о 11 годині 30 хвилин став учасником ДТП та не передав посвідчення водія для перевірки та реєстраційний документ.

Як встановлено у судовому засіданні та підтвердив свідок ОСОБА_4, що не заперечували відповідачі, ОСОБА_1 були предявлені інспектору Дядченко О.С. посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль і поліс цивільно- правової відповідальності . При цьому ОСОБА_1 не передавав посвідчення безпосередньо до рук інспектора.

У протоколі серія АВ2 №036631 зазначено, що ОСОБА_1 21.12.2014 року став учасником ДТП та не передав для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ,чим порушив вимоги ст. 2.1 ПДР, що передбачає відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами водіями, які не мають при собі або не предявили чи не передали для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, талона до нього, реєстраційних та інших документів, що підтверджують право користування чи розпорядження транспортним засобом, а у випадках, передбачених законодавством, належно оформленого дорожнього (маршрутного) листа або документів на вантаж, що перевозиться, ліцензійної картки на транспортний засіб, а так само поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката ?Зелена картка"),

Обставини , які зафіксовані в протоколі серія АВ2 №036631 не відповідають дійсності та спростовуються вищевказаними доказами , у тому числі поясненнями відповідачів.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 мав при собі та предявив інспектору сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАЇ управління ДАЇ ОСОБА_3 для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ.

Аналізуючи вищенаведене , суд дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність ОСОБА_1 вимог стосовно неправомірності дій відповідача інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАЇ управління ДАЇ ОСОБА_3 щодо винесення постанови серія ПС1 №8177 від 21.12.2014 року про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 800 грн..

Що стосується вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, то такі не можуть бути задоволені, оскільки суд розглядаючи адміністративний позов у порядку передбаченому ст. 171-2 КАС України, вирішує лише питання з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності . Визнавши такі дії незаконними , суд має право лише скасувати постанову про застосування адміністративного стягнення , але ніяк не закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача стосовно визнання недійсним та скасування протоколу АВ2 №036631, оскільки даний протокол є доказом скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, якому судом було дано оцінку при вирішенні питання про законність винесення постанови серія ПС1 №8177 від 21 грудня 2014 року.

Також не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконними протоколів про адміністративне правопорушення серія АП1 № 855851, АП1 № 855852 та їх скасування.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, про скоєння адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації або органа громадського самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 257 КУпАП протокол направляється органу /посадовій особі/, уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Справи про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП та 1224 КУпАП відповідно до вимог ст. 221 КУпАП розглядаються суддями районних, районних в місті, міських або міськрайнних судів.

На підставі вимог ст. 221 КУпАП у вказаних вище протоколах про адміністративні правопорушення було зазначено , що протокол надіслати для розгляду до Жовтневого районного суду м. Харкова, який і мав право прийняти рішення по суті складених протоколів та інших доказів .

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, а тому підлягає оцінки органом /посадовою особою/ , який розглядає справи про адміністративне правопорушення, даному випадку суддею районного суду. Окремо від справи про адміністративне правопорушення , протокол про адміністративне правопорушення , не може бути визнаний незаконним у порядку КАСУ .

Таким чином позов в частині визнання незаконними та скасування вищевказаних постанов не ґрунтується на вимогах діючого законодавства та не підлягає задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.. 4,5, 6, 9,69, 70,105, 159,160, ч. 1 ст. 161, 162, ч. 3 ст. 163, 171-2 КАС

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАЇ управління ДАЇ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП .

Скасувати постанову від 21 грудня 2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 у розмірі 73 грн. 08 коп. здійснити за рахунок Державного бюджету України.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Іванова