Справа № 345/1844/14-а
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 876/6583/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Пійлівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Пійлівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1, в якому просить визнати незаконними та скасувати рішення відповідача № 94 від 27.08.2013 року «Про надання дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою по відновленню (встановленню) меж земельних ділянок на місцевості гр. ОСОБА_1» та рішення відповідача № 135/а від 17.12.2013 року «Про затвердження актів земельної комісії від 02.10.2013 року». Позивач просить поновити строк звернення до суду.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_2 термін на оскарження рішення Пійлівської сільської ради №94 від 27.08.2013 року та рішення № 135/а від 17.12.2013 року. Визнано незаконним та скасовано рішення Пійлівської сільської ради №94 від 27.08.2013 року «Про надання дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою по відновленню (встановленню) меж земельних ділянок на місцевості ОСОБА_1» та рішення Пійлівської сільської ради №135/а від 17.12.2013 року «Про затвердження актів земельної комісії від 02.10.2013 року».

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що частина земельної ділянки, на яку рішенням 21 сесії 6 демократичного скликання Пійлівської сільської ради № 94 від 27.08.2013 року надано дозвіл на розроблення технічної документації гр. ОСОБА_1, а саме 0,07 га, перебуває в користуванні у позивача - ОСОБА_2 і жодних заяв про передачу її в запас земель сільської ради він не писав, як і не давав згоди на вилучення в нього даної земельної ділянки.

Крім того, суд першої інстанції вказує на те, що заява, яку ОСОБА_2 писав в сільську раду про вилучення у нього земельної ділянки розміром 0,13 га і переведення в землі запасу сільської ради, на яку посилалась третя особа - ОСОБА_1 в судовому засіданні, стосувалась земельної ділянки «біля сманчія», а не « біля будинку», яку має намір приватизувати ОСОБА_1

Таким чином, прийнявши рішення № 94 від 27.08.2013 року «Про надання дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою по відновленню (встановленню) меж земельних ділянок на місцевості гр.ОСОБА_1» та рішення № 135/а від 17.12.2013 року «Про затвердження актів земельної комісії від 02.10.2013 року» відповідачем порушено права ОСОБА_2 щодо користування належною йому земельною ділянкою.

Крім того, оспорюване рішення сільської ради рішення № 94 від 27.08.2013 року «Про надання дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою по відновленню (встановленню) меж земельних ділянок на місцевості гр.ОСОБА_1» винесене на підставі рішення сільської ради 4 сесії 5 демократичного скликання від 22.12.2006 року, яке відсутнє як в сільській раді, так і в архівному відділі і, як пояснила ОСОБА_1, вказане рішення їй було видано секретарем сільської ради, яка померла.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що твердження позивача про надання йому в користування 0,07 га земельної ділянки, на які ОСОБА_1 сільською радою спірним рішенням було надано дозвіл на виготовлення технічних документів, нічим не підтверджується, тому ці твердження є лише припущеннями.

Таким, чином апелянт вважає, що рішення Пійлівської сільської ради №94 від 27.08.2013р. та рішення №135/а від 17.12.2013р. «Про затвердження актів земельної комісії від 02.10.2013р.», на підставі якого їй було погоджено технічну документацію, були прийняті відповідачем правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства, яке регулює порядок передачі земельних ділянок у власність громадян. Тому права позивача по справі Пійлівською сільською радою порушені не були.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що оспорюваним рішенням 21-ої сесії 6-го демократичного скликання Пійлівської сільської ради «Про надання дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою по відновленню (встановленню) меж земельних ділянок на місцевості гр. ОСОБА_1» №94 від 27 серпня 2013 року громадянці ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічних документів із землеустрою по відновленню (встановленню ) меж земельних ділянок на місцевості орієнтованою площею 0,13 га, в тому числі - 0,13 га для ведення особистого селянського господарства. У вказаному рішення не зазначено місцезнаходження земельної ділянки.

Вказане рішення сільської ради винесено на підставі рішення 4-ої сесії 5-го скликання Пійлівської сільської ради від 22 грудня 2006 року «Про обмін земельними ділянками між ОСОБА_1 та ОСОБА_2», згідно якого сільська рада дозволила обмінятися земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 біля «хати та залишити проїзд-дорогу попри його паркан».

Однак, як видно з довідки архівного відділу Калуської РДА №11-34/168 від 14.04.2014 року, рішення 4-ої сесії 5-го скликання Пійлівської сільської ради від 22 грудня 2006 року «Про обмін земельними ділянками між ОСОБА_1 та ОСОБА_2» та протокол 4-ої сесії 5-го скликання Пійлівської сільської ради від 22 грудня 2006 року відсутні.

2 жовтня 2013 року комісією в складі голови земельної комісії ОСОБА_3, депутатів сільської ради ОСОБА_4 та Качур було складено акт про те, що цього числа була розглянута скарга ОСОБА_5 (дочки позивача) щодо встановлення та узгодження землекористування з виїздом на місце та встановлено, що у гр-н ОСОБА_5 та ОСОБА_1 відсутні державні акти на право власності на земельну ділянку. Комісією було виявлено два різні рішення сільської ради від 22 грудня 2006 року на одну й ту саму земельну ділянку та рекомендовано звернутися у правоохоронні органи.

Однак, даний акт було затверджено рішенням Пійлівської сільської ради № 135/а від 17.12.2013 року «Про затвердження актів земельної комісії від 02.10.2013 року гр.ОСОБА_5» і на підставі цього рішення головою Пійлівської сільської ради погоджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Встановлено також, що частина земельної ділянки, а саме розміром 0,07 га, на яку претендує ОСОБА_1, знаходиться у користування позивача і жодної згоди на її вилученні він не давав.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч.1 ст. 26 вищезазначеного Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Згідно ст. 59 Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Порядок приватизації та набуття прав власності на земельні ділянки визначені Земельним кодексом України.

Так, ст.116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

У відповідності до ч.1 ст.149 ЗК України земельні ділянки, надані громадянам у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Згідно ч.2 ст.149 ЗК України таке вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

З матеріалів справи видно, що рішення 21-ої сесії 6-го демократичного скликання Пійлівської сільської ради «Про надання дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою по відновленню (встановленню ) меж земельних ділянок на місцевості гр. ОСОБА_1» №94 від 27 серпня 2013 року, яким громадянці ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічних документів із землеустрою по відновленню (встановленню ) меж земельних ділянок на місцевості орієнтованою площею 0,13 га, в тому числі - 0,13 га для ведення особистого селянського господарства винесено на підставі неіснуючого рішення 4-ої сесії 5-го скликання Пійлівської сільської ради від 22 грудня 2006 року «Про обмін земельними ділянками між ОСОБА_1 та ОСОБА_2», а на підставі рішення Пійлівської сільської ради № 135/а від 17.12.2013 року «Про затвердження актів земельної комісії від 02.10.2013 року гр.ОСОБА_5» головою Пійлівської сільської ради протиправно погоджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. В зв'язку з цим суд апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року - без змін.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року у справі №345/1844/14-а за позовом ОСОБА_2 до Пійлівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 05.05.2015 року.