Справа № 804/5357/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2015 р. Справа № 804/5357/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу по єдиному внеску №Ф-2493-25 від 06.03.2015р.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилалася на те, що вимога відповідача сплату боргу по єдиному внеску є протиправною, оскільки вона, як суб'єкт підприємницької діяльності, перебуває на спрощеній системі оподаткування та є пенсіонером за віком (отримує пенсію за віком на пільгових умовах - за Списком№1 згідно п. "а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ), а, отже, відповідно до вимог ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VІ, звільняється від сплати за себе єдиного внеску.
Позивачка про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте у судове засідання не з'явилася, але у позовних вимогах просила задовольнити позов у повному обсязі та розглянути справу за її відсутності в порядку письмового провадження.
Відповідач також був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте його представник у судове засідання не з'явився, але надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження та письмові заперечення на позовну заяву.
У запереченнях на позов відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1, посилаючись на те, що дійсно остання перебуває на обліку як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, обрала спрощену систему оподаткування та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, разом з тим ФОП ОСОБА_1 не є пенсіонером за віком у розумінні ч.1 ст.26 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-VІ, оскільки не досягла 60 років, як передбачено цією нормою закону, тому на неї не поширюються положення п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ, якою передбачено звільнення від сплати за себе єдиного внеску саме осіб, які є пенсіонерами за віком, а не осіб, які отримують пенсію за віком (в тому числі призначену на пільгових умовах згідно п. "а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ). Отже позивачка не підлягає звільненню від сплати єдиного внеску, тому їй правомірно виставлена та направлена вимога про сплату боргу.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122,ч.6 ст.128 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії НОМЕР_2 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як фізична особа-підприємець з 26.01.1998р. та згідно свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_3, виданого 20.01.2012р. перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку першої групи (а.с.10,11).
Крім того згідно пенсійного посвідчення НОМЕР_4 Серії НОМЕР_5, виданого Пенсійним фондом України 08.04.2014р., Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є пенсіонером за віком (пенсія призначена за віком на пільгових умовах відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (за Списком №1)(а.с.9).
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» з 01.10.2013р. функцію адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування було покладено на органи Міністерства доходів і зборів України.
Згідно ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті (тобто фізичні особи-підприємці), які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Враховуючи, що сторонами у справі не надано доказів укладення ФОП ОСОБА_1 договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, позивач, як пенсіонер за віком, не є платником єдиного внеску.
При цьому суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що на ФОП ОСОБА_1 не розповсюджуються приписи ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ, оскільки остання не досягла 60-річного віку, тому що вказана норма не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою певного віку, а передбачає звільнення від сплати єдиного внеску всіх пенсіонерів за віком. Крім того в зазначеній нормі законодавцем не виключені особи, які є пенсіонерами та отримують пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За цим Законом призначаються трудові пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Разом з тим, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ встановлено право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також особливі умови набуття такого права (необхідний стаж і вік) особами, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-VІ визначено, що пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
У зв'язку із тим, що ФОП ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, а ч.4 ст. 4 Закону України №2464-VІ не містить застережень щодо неможливості її застосування до осіб, яким пенсію за віком призначено на пільгових умовах в порядку виконання ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, то відповідачем безпідставно була виставлена вимога про сплату позивачем єдиного внеску №Ф-2493-25 від 06.03.2015р., так як позивач не повинен сплачувати єдиний внесок.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем, було доведено правомірність своїх вимог щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату єдиного внеску, натомість відповідачем при прийнятті оскаржуваної вимоги не було враховано всі обставини, що мають значення для її прийняття.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 182,70грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи (а.с.2а), а відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 182,70грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про сплату Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 06 березня 2015 року №Ф-2493-25.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 182,70грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова