Справа № 2а-5891/10/2570
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2015 р. м. Київ К/9991/25922/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представника відповідача - Сіромолота В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова»

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року

у справі № 2а-5891/10/2570

за позовом Варвинської міжрайонної державної податкової інспекції Чернігівської області

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова»

про стягнення податку з доходів фізичних осіб, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010 року Варвинська міжрайонна державна податкова інспекція Чернігівської області (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова» (далі - відповідач) про стягнення з останнього заборгованість з податку з доходів фізичних осіб за 3 квартал 2010 року у сумі 460185,01 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року позовні вимоги були задоволені повністю. Стягнуто з СТОВ «Дружба - Нова» податок з доходів фізичних осіб, утриманий з платників податку при виплаті оподатковуваного доходу за 3 квартал 2010 року, у сумі 460185,01 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі СТОВ «Дружба - Нова», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Згідно довідки Варвинської МДПІ Чернігівської області про дані особової картки СТОВ «Дружба - Нова» та розшифровки до неї, сума сплаченого товариством податку з доходів фізичних осіб за період з 01 липня 2010 року по 19 листопада 2010 року становить 142000,00 грн. (т.1 арк. справи 20-21).

Матеріали справи містять податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 3 квартал 2010 року (т.1 арк. справи 9-19), в яких товариство самостійно розраховувало та визначало суми податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, яке підлягає сплаті до бюджету за 3 квартал 2010 року у таких сумах: 601250,86 грн. та 934,15 грн., а також задекларувало показники, в яких вказало про перерахування податку у сумах 174728,44 грн. та 271,56 грн. відповідно.

Також, матеріали справи містять розрахунок нарахованого та перерахованого товариством податку з доходів фізичних осіб за 3 квартал 2010 року, поданий СТОВ «Дружба - Нова» (т.1 арк. справи 34), в якому відповідач вказує про перерахування ним до бюджету податку з доходів фізичних осіб за 3 квартал 2010 року у сумі 317000,00 грн., на підтвердження чого додано копії платіжних доручень. Разом з цим, платіжних дорученнях від 28 липня 2010 року 1465, № 1464, № 1466, №1469, № 1468, № 1467 та від 30 червня 2010 року у графі «призначення платежу» вказано лише про сплату податку з доходів фізичних осіб без зазначення податкового періоду (т.1 арк. справи 35-38), тоді як інші платіжні доручення від 28 жовтня 2010 року №222, № 223 та від 29 жовтня 2010 року № 281 містять вказівку про сплату товариством податку з доходів фізичних осіб саме за 3 квартал 2010 року (арк. справи 39-40).

Крім іншого, матеріали справи містять довідку Варвинської МДПІ Чернігівської області від 06 грудня 2010 року № 296/10/19-010, в якій вказано, що за даними карток особових рахунків СТОВ «Дружба - Нова», станом на 06 грудня 2010 року у товариства відсутня заборгованість зі сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) (т.1 арк. справи 33), та пояснення Варвинської МДПІ Чернігівської області, в якому податковий орган вказує про наявність у товариства податкового боргу за попередні податкові періоди, а саме: за 4 квартал 2008 року, за 2009 рік, за 1 та 2 квартали 2010 року (т.1 арк. справи 49).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодися суд апеляційної інстанції, виходив з того, що наявність податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб у СТОВ «Дружба - Нова» підтверджується податковою звітністю товариства, тоді як доказів сплати такого боргу відповідачем не надано.

Однак, повністю погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту «а» пункту 20.2 статті 20 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фінансово відповідальними особами за порушення норм цього Закону при порушенні правил нарахування, утримання та сплати до бюджету податку з доходів платника податку, є податкові агенти.

Таким чином, правовий статус податкового агента передбачає обов'язки нараховувати, утримувати, сплачувати податок з доходів фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок платника податку, надавати податкову звітність з такого податку та нести відповідальність за неналежне виконання обов'язків.

Податковий агент має права та обов'язки, встановлені законодавством для платника податку з доходів фізичних осіб.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів) є Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сумою податкового боргу визнається узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею.

Порядок узгодження сум податкових зобов'язань та визначення податкового боргу встановлюється статтею 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зокрема, пунктом 5.1 цього Закону передбачено порядок самостійного узгодження податкового зобов'язання, згідно з яким податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

За визначенням, наведеним у пункті 1.11 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Таким чином, Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) під «податковою декларацією» розуміє в тому числі і розрахунок, який подається до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Пунктом 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов'язок податкового агента надавати у строки, встановлені законом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Закону, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, узгодження податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб відбувається з дня подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу.

Разом з цим, суди попередніх інстанцій не встановили, у якому саме розмірі у товариства існує податковий борг з податку з доходів фізичних осіб та період його виникнення, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а за недостатності таких доказів - не витребували відповідні документи у сторін по справі.

Згідно з пунктом 1.3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

За приписами підпункту 6.2.2 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкові вимоги мають містити крім відомостей, передбачених підпунктом 6.2.3 цієї статті, посилання на підстави їх виставлення; суму податкового боргу, належного до сплати, пені та штрафних санкцій; перелік запропонованих заходів із забезпечення сплати суми податкового боргу. Податкові вимоги також надсилаються платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суму податкових зобов'язань у встановлені законом строки, без попереднього направлення (вручення) податкового повідомлення.

Згідно з положеннями підпункту 6.2.3 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкові вимоги надсилаються: а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк; б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

Таким чином, саме після настання зазначених у підпункті 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) обставин та з урахуванням строку, передбаченого підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 цього Закону, виникає право на звернення податкового органу до суду із позовом про стягнення податкового боргу у розмірі, визначеному у другій податковій вимозі.

Разом з цим, суди першої та апеляційної інстанцій не встановили, чи була дотримана податковим органоим процедура примусового стягнення податкового боргу, яка передбачає надсилання податковим органом платникові податків першої податкової вимоги, а у разі непогашення суми податкового боргу, визначеного у першій податковій вимозі, у встановлені строки - другої податкової вимоги.

Таким чином, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі розкритий в частинах 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Наведені порушення судами попередніх інстанцій вимог норм процесуального права щодо всебічного та повного встановлення обставин у справі, як такі, що могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції з огляду на встановлені статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України межі перегляду справи судом касаційної інстанції, згідно частин 2 та 4 статті 227 цього Кодексу є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в суді касаційної інстанції не дають права встановлювати, або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, постановлені судові рішення у справі підлягають скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова» задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна