Справа № 826/20371/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2015 року 13:06 № 826/20371/14

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Саніна Б.В., при секретарі судового засідання Дмитрієвій В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Грінтек Енержи"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтек Енержи" (надалі - Позивач/ТОВ "Грінтек Енержи") до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - Відповідач/ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві), в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Відповідача №07 від 14.08.2014 р. про донарахування податку на додану вартість у сумі 11 702 549,00 грн., з яких: 7 801 699,00 грн. - основний платіж, 3 900 850,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

2. Стягнути з Державного бюджету на користь Позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 487,20 грн.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2014 р. провадження у справі було відкрите та призначено справу до судового розгляду..

В судове засідання з'явився представник Позивача, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити із підстав, викладених в адміністративному позові, зокрема, зазначив про порушення Відповідачем положень Податкового кодексу України (надалі - ПК України) під час проведення перевірки ТОВ "Грінтек Енержи", що призвело до помилкових висновків перевіряючих, на підставі яких прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

В судове засідання з'явився представник Відповідача, який щодо позовних вимог заперечує в повному обсязі, просить в задоволенні позову відмовити із підстав, викладених у письмових запереченнях, мотивуючи тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте податковим органом правомірно, оскільки Позивачем порушені норми ПК України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-ХІV від 16.07.1999 р. (надалі - Закон №996) та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 р. (надалі - Положення №88).

У судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2.), який повідомив про обставини господарських операцій позивача з Приватним акціонерним товариством "Завод напівпровідників" (надалі - ПАТ "Завод напівпровідників"), Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецмонтаж СВ" (надалі - ТОВ "Спецмонтаж СВ"), Товариством з обмеженою відповідальністю "Ен Ес Ай Буд" (надалі - ТОВ "Ен Ес Ай Буд").

Згідно зі ст.122 КАС України справа розглядається в письмовому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Розглянувши наявні в матеріалах докази та заслухавши пояснення представників сторін та свідка, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Грінтек Енержи" (код ЄДРОПУ 37702760) зареєстроване 25.05.2011 р. Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, з 27.05.2011 р. взято на податковий облік та станом на дату проведення перевірки перебуває на обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Основним видом діяльності Позивача згідно із даними довідки з ЄДРПОУ серії АА №874232 є діяльність у сфері архітектури.

Поряд із цим, у період з 19.05.2014 р. по 22.07.2014 р. Відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Грінтек Енержи" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складений акт №690/26-55-22-07/37702760 від 29.07.2014 р. "Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтек Енержи" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р." (надалі - Акт перевірки №690), в якому зазначено про виявлення наступних порушень вимог законодавства, зокрема:

ь п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено суму ПДВ у розмірі 7 801 699,00 грн., в т.ч. в січні 2013 р. на суму 316 947,00 грн., у лютому 2013 р. на суму 104 880,00 грн., у вересні 2013 р. на суму 2 900 668,00 грн., у жовтні 2013 р. на суму 440 523,00 грн., у листопаді 2013 р. на суму 4 038 681,00грн.

Не погоджуючись із зазначеними вище висновками податкового органу, ТОВ "Грінтек Енержи" подало до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві заперечення за вих. №615 від 01.08.2014 р., за результатом розгляду якого рішенням податкового органу №36915/10/26-55-22-07 від 11.08.2014 р. залишені без змін викладені в Акті перевірки №690 висновки, а вказане заперечення - без задоволення.

Згідно із зазначеним, на підставі Акту перевірки №690 ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві було прийняте податкове повідомлення-рішення №07 від 14.08.2014 р., яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: ПДВ на загальну суму 11 702 549,00 грн., з яких: 7 801 699,00 грн. - основний платіж, 3 900 850,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

В той же час, за результатами адміністративного оскарження, рішенням ГУ Міндоходів у м. Києві №10156/10/26-15-10-06-15 від 08.10.2014 р. "Про результати розгляду первинної скарги" та ДФС України №7951/6/99-99-10-01-25 від 03.12.2014 р. "Про результати розгляду скарг" було залишене без змін прийняте ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкове повідомлення-рішення №07 від 14.08.2014 р., а скарги Позивача - без задоволення.

Разом із тим, вважаючи, що Відповідачем були порушені права та охоронювані законом інтереси ТОВ "Грінтек Енержи" під час проведення перевірки та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, Позивач оскаржив його у судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Так, як вбачається з матеріалів справи, у перевіряємий період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. ТОВ "Грінтек Енержи" (Покупець) здійснювало свою діяльність за господарськими операціями із контрагентом ПАТ "Завод напівпровідників" (Продавець) на підставі укладеного Договору купівлі-продажу №ZP-GTE/MOD від 12.08.2013 р., відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця товар, зазначений у специфікації, яка підписується покупцем та продавцем і є додатком до договору та його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити вказаний товар. Загальна сума Договору складає 74 164 879,41 грн., в т.ч. ПДВ 14 832 975,88 грн.

На підтвердження виконання сторонами умов зазначеного вище Договору купівлі-продажу №ZP-GTE/MOD від 12.08.2013 р. Позивачем надані суду наступні докази, зокрема: видаткові та прибуткові накладні, товарно-транспортні накладні, оборотно-сальдові відомості.

Крім того, у перевіряємий період Позивач (Генпідрядник) мав господарські взаємовідносини із ТОВ "Спецмонтаж СВ" (Субпідрядник) на підставі укладених тотожних Договорів підряду №02/9-1 від 02.09.2013 р., №02/9-3 від 02.09.2013 р., №02/9-4 від 02.09.2013 р., №02/9-5 від 02.09.2013 р., №4 від 14.11.2013 р., відповідно до яких субпідрядник приймає на себе зобов'язання в строки і на умовах, передбачених договором, та відповідно до затвердженої проектної документації, виконати наступні роботи: монтаж системи зовнішнього освітлення електростанції на джерелах сонячної енергії, розташованої на території Владиславівської сільської ради Кіровського району АР Крим ТОВ "Бора Cолар", ТОВ "Канарі Cолар", ТОВ "Кларіон Солар" та ТОВ"Лєннєт Солар".

На підтвердження виконання сторонами умов зазначених вище договорів підряду Позивачем надані суду наступні докази, зокрема: локальні кошториси, договірні ціни, акти прийому-передачі виконаних робіт за формою КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт.

Поряд із цим, у перевіряємий період Позивач (Замовник) мав господарські взаємовідносини із ТОВ "Ен Ес Ай Буд" (Субпідрядник) на підставі укладених тотожних Договорів субпідряду №17/4/1 від 17.04.2012 р., №17/4/2 від 17.04.2012 р. та №542 від 23.08.2012 р., відповідно до яких субпідрядник зобов'язувався власними та залученими силами, засобами та механізмами за замовленнями замовника у строки, обумовлені договором, виконати всі роботи по будівництву об'єктів (генеруючі електростанції на сонячних батареях ТОВ "Кілія Солар" та ТОВ "Кілія Піві", розташовані за межами м. Кілії Кілійського р-ну Одеської обл.; електростанції на джерелі сонячної енергії ТОВ "Нептун Солар", розташована за межами населених пунктів на території Таборовської сільської рди Вознесенського р-ну Миколаївської обл.), а замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх.

Між тим, на підтвердження виконання сторонами умов зазначених вище договорів субпідряду Позивачем надані суду підписані сторонами акти прийому-передачі виконаних робіт за формою КБ-2в.

Поряд із цим, з огляду на наявні в матеріалах справи документи встановлено, що розрахунки між ТОВ "Грінтек Енержи" та ПАТ "Завод напівпровідників", ТОВ "Спецмонтаж СВ" та ТОВ "Ен Ес Ай Буд" проведено у безготівковій формі, про що свідчать надані до суду платіжні доручення з відміткою банку про проведення операції.

В той же час, відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Згідно з п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). При цьому, у п.201.10 ст.201 ПК України зазначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях та реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Так, при проведенні податковим органом аналізу податкової звітності ТОВ "Грінтек Енержи" встановлено відображення Позивачем у реєстрах отриманих та виданих податкових накладних суму ПДВ у загальному розмірі 7 801 699,00 грн. та включення її до складу податкового кредиту на підставі отриманих від контрагентів (ПАТ "Завод напівпровідників", ТОВ "Спецмонтаж СВ" та ТОВ "Ен Ес Ай Буд") податкових накладних.

Поряд із цим, відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з р.V цього Кодексу.

Згідно із п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу; ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35-37 Митного кодексу України; з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35-37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

В пп."б" п.187.1 ст.187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема: дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

При цьому, згідно із пп."а" п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В абз.2 п.198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Поряд із цим, як вбачається з Акту перевірки №690, за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. ТОВ "Грінтек Енержи" задекларовано податкового кредиту з ПДВ у розмірі 213 718 240,00 грн. Проте, перевіркою визначення податкового кредиту Відповідачем встановлено його завищення на суму 7 801 699,00 грн., що призвело до заниження суми ПДВ на 7 801 699,00 грн.

В той же час, згідно із п.22.1 ст.22 ПК України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

При цьому, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні регулюються Законом №996. Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ч.1 ст.2 Закону №996).

Згідно зі ст.1 Закону №996 господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ч.2 ст.3 Закону №996).

Згідно із ч.1 ст.9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ст.1 Закону №996 первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, п.1.1 р.1 Положення №88 передбачено, що дане положення встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

Відповідно до п.1.2 Положення №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1 р.2 Положення №88 встановлено порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (установи), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо (п.2.2 р.2 Положення №88).

Як наслідок, суд дійшов висновку, що будь-які документи (у тому числі договори, акти, рахунки, звіти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Водночас, як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі №742/11/13-11 від 02.06.2011 р., з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Поряд із цим, суд також звертає увагу на інформаційний лист Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 р., зі змісту якого вбачається, що задля вжиття належних заходів із метою встановлення обставин реальності здійснення спірної господарської операції суди повинні витребувати у платника податків ті докази, які не надані учасниками справи, але які, на думку суду, можуть підтвердити або спростувати доводи податкового органу щодо наявності порушень з боку платника податків. Відповідні дії можуть бути вчинені судом на підставі п.1 ч.2 ст.110, ст.114 КАС України.

У разі ненадходження витребуваних додаткових доказів у строк, установлений судом, спір може бути розв'язано на підставі наявних у справі доказів. Якщо позивач без поважних причин ухиляється від надання доказів на вимогу суду, а наявних у справі матеріалів недостатньо для спростування підтверджених належними доказами висновків контролюючого органу, покладених в основу ухваленого ним спірного рішення, у позові платника податків може бути відмовлено.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Окрему увагу слід звернути на припис інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 стосовно наступного: "судам апеляційної інстанції при вирішенні питання про прийняття доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, варто враховувати приписи ч.2 ст.195 КАС України. Згідно з наведеною нормою, суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції.

Отже, у разі дослідження судом апеляційної інстанції доказів, які не досліджувалися в суді першої інстанції, апеляційний суд повинен зазначити у своєму рішенні поважні причини, з яких такі докази не могли бути надані до суду першої інстанції. Наведене стосується також і доказів, які були витребувані судом першої інстанції, але не були надані позивачем або відповідачем".

Згідно із зазначеним, ухвалою від 23.12.2014 р. судом витребовувались від Позивача всі документи, які мають значення для вирішення справи по суті та підтверджують реальність господарських операцій.

В свою чергу, суд акцентує увагу, що у відповідності до правової позиції Вищого адміністративного суду України, яка викладена у його листі №742/11/13-11 від 02.06.2011р., податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Крім того, суд також звертає увагу, що оцінка господарських операцій судом під час розгляду справ, що виникають з податкових відносин, змісту господарських операцій може здійснюватися і окремо від застосування положень про цивільні правочини чи господарські зобов'язання.

Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій.

Отже, якщо цивільні правочини є сферою приватного права й можуть розглядатися лише з урахуванням норм Цивільного та Господарського кодексів, то господарські зобов'язання підприємства повинні оцінюватися, передусім, з огляду на норми податкового законодавства. При цьому дотримання норм цивільного чи господарського права не означає автоматично реальності вчинення господарської операції. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Судом встановлено, що за результатами перевірки Позивача були виявлені порушення податкового законодавства, на підставі чого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. При цьому, суд звертає увагу, що наслідки порушення податкового законодавства можуть (і повинні) застосовуватися незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності.

Крім того, суд вважає доцільним зазначити, що до загальновизнаних у світі дієвих механізмів, завдяки яким здійснюється аналіз господарських угод, виявлення та класифікація протиправних схем та методик незаконного ухилення від сплати податків, відносяться спеціальні судові доктрини.

Щодо правочинів між Позивачем та його контрагентами доречним є застосування доктрини "ділова мета".

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, що мають розумну економічну причину.

Вказана доктрина закріплена у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, згідно якого розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків мав намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Положення ділової мети та розумного змісту господарської операції широко застосовуються в судовій практиці на підставі судових узагальнень.

Верховний Суд України, скасовуючи рішення судів у справах про відшкодування ПДВ, неодноразово зазначав, що в справах не встановлено наміру одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності.

Зокрема, вперше доктрину "ділова мета" в Україні використано Верховним Судом України у постанові його Судової палати в адміністративних справах від 12.02.2008 р. у справі №08/28 за позовом ТОВ "Метпромсервіс" до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, в якій зазначено про те, що задовольняючи позов, суди виходили тільки з наявності у позивача податкових накладних продавців, проте, не взяли до уваги того, що позивач протягом тривалого часу набував через посередників сировину у осіб, які систематично не сплачували податки, діяльність яких мала ознаки фіктивного підприємства, за юридичною адресою не знаходилися, не звітували про свою діяльність або подавали податкові декларації про відсутність такої, зареєстровані власники та посадові особи яких не визнають своєї причетності до їхньої діяльності, а також, що позивач, продавці та їхні постачальники працювали в одному сегменті ринку, у якому існують налагоджені стабільні зв'язки й часники якого обізнані стосовно один одного.

В той же час, на виконання вимог ухвали суду, Позивачем були надані документи, які, на його думку, в повному обсязі посвідчують реальність господарських операцій між ТОВ "Грінтек Енержи" та ПАТ "Завод напівпровідників", ТОВ "Спецмонтаж СВ", ТОВ "Ен Ес Ай Буд", з огляду на які судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності ТОВ "Грінтек Енержи" є діяльність у сфері архітектури, при цьому, також позивач здійснює будівництво інших споруд, н.в.і.у.

З метою ведення господарської діяльності ТОВ "Грінтек Енержи", як Генеральним підрядником, був укладений із контрагентами - ТОВ "Бора Cолар", ТОВ "Канарі Cолар", ТОВ "Кларіон Солар", ТОВ"Лєннєт Солар", ТОВ "Кілія Солар", ТОВ "Кілія Піві" та ТОВ "Нептун Солар", як Замовниками, тотожні Договори генерального підряду №Т1, №Т3, №Т4 та №Т5 від 17.06.2013 р., №3/1, №4/1 від 09.11.2011 р. та №25-ПД ві01.11.2011 р., відповідно до умов яких Генпідрядник зобов'язувався власними та залученими силами, засобами та механізмами за замовленнями Замовників у строки, обумовлені договором, виконати всі роботи по будівництву об'єктів (електростанції на джерелах сонячної енергії, розташованих на території Владиславівської сільської ради Кіровського району АР Крим ТОВ "Бора Cолар", ТОВ "Канарі Cолар", ТОВ "Кларіон Солар" та ТОВ"Лєннєт Солар"; генеруючі електростанції на сонячних батареях ТОВ "Кілія Солар" та ТОВ "Кілія Піві", розташовані за межами м. Кілії Кілійського р-ну Одеської обл.; електростанції на джерелі сонячної енергії ТОВ "Нептун Солар", розташована за межами населених пунктів на території Таборовської сільської рди Вознесенського р-ну Миколаївської обл.), а замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх.

Позивачем, з метою виконання своїх обов'язків як Генерального підрядника за зазначеними вище Договорами генерального підряду, були укладені тотожні Договори підряду (субпідряду) із контрагентами(Субпідрядниками):

- ТОВ "Спецмонтаж СВ" №02/9-1 від 02.09.2013 р., №02/9-3 від 02.09.2013 р., №02/9-4 від 02.09.2013 р., №02/9-5 від 02.09.2013 р., №4 від 14.11.2013 р., відповідно до умов яких субпідрядник прийняв на себе зобов'язання в строки і на умовах, передбачених договором, та відповідно до затвердженої проектної документації, виконати наступні роботи: монтаж системи зовнішнього освітлення електростанції на джерелах сонячної енергії, розташованої на території Владиславівської сільської ради Кіровського району АР Крим ТОВ "Бора Cолар", ТОВ "Канарі Cолар", ТОВ "Кларіон Солар" та ТОВ"Лєннєт Солар", а замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх;

- ТОВ "Ен Ес Ай Буд" №17/4/1 від 17.04.2012 р., №17/4/2 від 17.04.2012 р. та №542 від 23.08.2012 р., відповідно до умов яких субпідрядник зобов'язувався власними та залученими силами, засобами та механізмами за замовленнями замовника у строки, обумовлені договором, виконати всі роботи по будівництву об'єктів (генеруючі електростанції на сонячних батареях ТОВ "Кілія Солар" та ТОВ "Кілія Піві", розташовані за межами м. Кілії Кілійського р-ну Одеської обл.; електростанції на джерелі сонячної енергії ТОВ "Нептун Солар", розташована за межами населених пунктів на території Таборовської сільської рди Вознесенського р-ну Миколаївської обл.), а замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх.

Поряд із цим, на підтвердження реальності спірних господарських операцій ТОВ "Грінтек Енержи" із ТОВ "Спецмонтаж СВ" та ТОВ "Ен Ес Ай Буд" Позивачем надані суду локальні кошториси, договірні ціни, акти прийому-передачі виконаних робіт за формою КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та платіжні доручення з відміткою банку про проведення операції.

Крім того, з метою ведення господарської діяльності ТОВ "Грінтек Енержи", як покупцем, був укладений із ПАТ "Завод напівпровідників", як продавцем, був укладений Договір купівлі-продажу №ZP-GTE/MOD від 12.08.2013 р., відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця товар, зазначений у специфікації (зокрема: елементи фотогальвінічні для сонячних електростанцій), яка підписується покупцем та продавцем і є додатком до договору та його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити вказаний товар.

При цьому, на підтвердження виконання сторонами умов зазначеного вище Договору купівлі-продажу №ZP-GTE/MOD від 12.08.2013 р. Позивачем надані суду були надані відповідні видаткові та прибуткові накладні, товарно-транспортні накладні, оборотно-сальдові відомості та платіжні доручення з відміткою банку про проведення операції.

За таких обставин, ТОВ "Грінтек Енержи" обґрунтовано наявність господарської мети та економічної доцільності при укладанні зазначених вище Договорів підряду (субпідряду) із ТОВ "Спецмонтаж СВ" та ТОВ "Ен Ес Ай Буд", а також Договору купівлі-продажу №ZP-GTE/MOD від 12.08.2013 р.

Слід також зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

В той же час, відповідно до пояснень Позивача, що також підтверджується представником Відповідача, під час здійснення податковим органом перевірки Позивачем, окрім вищенаведених документів первинної та бухгалтерської документації, надавались документи на підтвердження руху активів у процесі здійснення господарської операції, а також інші документи, на підставі яких здійснювалось відображення ТОВ "Грінтек Енержи" показників податкової звітності за перевіряємий період.

При цьому, суд акцентує увагу на те, що як під час проведення Відповідачем перевірки, так і під час судового розгляду даної справи, за аналізом отриманих від Позивача документів податковим органом, а також судом не встановлено відхилень при їх складенні, не встановлено включення Позивачем до складу податкового кредиту податкових накладних, незареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Натомість, з огляду на зміст Акту перевірки №690 встановлено, що заявлені Позивачем суми податкового кредиту за перевіряємий період, за висновками податкового органу, сформовані безпідставно, оскільки Договори підряду (субпідряду), укладені між ТОВ "Грінтек Енержи" та його контрагентами ТОВ "Спецмонтаж СВ" та ТОВ "Ен Ес Ай Буд" за період діяльності, а також Договір купівлі-продажу №ZP-GTE/MOD від 12.08.2013 р. (з ПАТ "Завод напівпровідників"), є такими, що укладені без мети настання реальних наслідків, а виписані ними первинні документи на адресу Позивача не мають відношення до господарської діяльності та не можуть бути відображені у складі податкового кредиту.

Водночас, підставою для висновку податкового органу про наявність порушень з боку ТОВ "Грінтек Енержи", що також підтверджується представником Відповідача, стали матеріали щодо контрагентів Позивача, які були використані при перевірці, а саме: Акт ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській обл. №39/14-03-22-08/34707148 від 31.01.2014 р. "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Спецмонтаж СВ" () щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків контрагентами - постачальниками ТОВ "ТК - Веста" () за період січень, лютий, травень 2013 р., ТОВ "Греймаркет" (код 38693972) за період жовтень 2013 року ТОВ "Промтехелектро-Юг" (код 33797817) за період жовтень 2013 року та контрагентами - покупцями"; Акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві №540/26-55-22-09/33785199 від 20.06.2014 р. "Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ен Eс Ай Буд", код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2013 р."; Акт СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів №279/26-20/31792555 від 11.12.2013 р. "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ "Завод Напівпровідників", (код за ) з питання реальності та повноти відображення в бухгалтерському та податковому обліку господарських відносин з платниками податків ТОВ "Юпітер Солар" (код ЄДРПОУ 7774112), ТОВ "Капелла Солар" (), ТОВ "Оріон Солар" () за вересень 2013 року".

Таким чином, податковий орган на підставі вищенаведеної інформації прийшов до висновку про те, що фактично ТОВ "Грінтек Енержи" не придбавало у ТОВ "Спецмонтаж СВ", ТОВ "Ен Ес Ай Буд" та ПАТ "Завод напівпровідників" послуги (товар) з метою їх подальшого використання у межах господарської діяльності, а лише отримувало податкові накладні з метою "штучного" формування податкового кредиту, рух активів за спірними господарськими операціями задекларований лише на папері, а тому у Позивача відсутні підстави для формування даних податкового обліку за спірними господарськими операцій.

В свою чергу, суд звертає увагу, що листом Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. №742/11/13-11 також визначено, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Отже, висновки Відповідача про порушення Позивачем вимог чинного законодавства України, сформовані на підставі аналізу змісту договірних відносин контрагентів-виконавців з іншими суб'єктами господарської діяльності не є належними доказами порушення Позивачем податкового законодавства, оскільки результати аналізу другого ланцюга постачання відповідно до вимог податкового законодавства України не можуть бути підставами для висновків, які стосуються Представництва.

Крім того, відповідно до вимог ст.183 ПК України право платника податку на податковий кредит і виписку податкових накладних виникає після добровільної реєстрації особи як платника податку або особи, яка відповідає вимогам, визначеним пп.6 п.180.1 ст.180 цього Кодексу та з початком податкового періоду, з якого така особа вважатиметься платником податку.

Отже, для вирішення спору важливе значення має факт реєстрації та перебування контрагента Позивача в стані, власне, платника ПДВ, що надає право такому платнику видавати податкові накладні, які є підставою для формування податкового кредиту.

Дана правова позиція викладена у вищезгаданому листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011 р., відповідно до якого підлягає встановленню статус постачальника товарів (послуг), придбання яких є підставою для формування податкового кредиту та/або сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. Особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.

При цьому для висновків про наявність порушення податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника податку щодо дефекту у правовому статусі його контрагентів. Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

Суд зазначає, що у разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ, контрагент був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцем, ні за можливу недостовірність відомостей про нього, наведеного у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

При цьому, слід ураховувати вимоги ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", згідно з якою відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, були внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Проте, Відповідачем не надано суду доказів припинення ТОВ "Спецмонтаж СВ", ТОВ "Ен Ес Ай Буд" та ПАТ "Завод напівпровідників" (скасування державної реєстрації, виключення його з ЄДРПОУ) внесення недостовірної інформації до ЄДРПОУ, тощо, під час взаємовідносин із Позивачем.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на момент складання податкових накладних, контрагенти Позивача - ТОВ "Спецмонтаж СВ", ТОВ "Ен Ес Ай Буд" та ПАТ "Завод напівпровідників" були зареєстровані як платники ПДВ у встановленому законодавством порядку, що також не спростовується Відповідачем.

Із наявних матеріалів справи суд приходить до висновку, що не спростовано Відповідачем в порядку передбаченому ч.2 ст.71 КАС України, що ТОВ "Спецмонтаж СВ", ТОВ "Ен Ес Ай Буд" та ПАТ "Завод напівпровідників" не мали дефектів у своєму правовому статусі та мали право укладати правочини та вчиняти інші юридично значимі дії. Податкові накладні за своєю формою та змістом відповідають ст.9 Закону №996, зокрема, містять такі обов'язкові реквізити як порядковий номер податкової накладної та дату її виписки, точне найменування юридичних осіб, їх індивідуальні податкові номери, вид робіт та послуг, їх ціну та вартість, а також зареєстровані в ЄР податкових накладних.

Наведені у сукупності обставини та досліджені документальні докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з надання послуг та виконання робіт мали реальний характер, факти отримання Позивачем відповідних послуг та робіт оформлені документально та спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними Договорами підряду за перевіряємий період, підтверджуються з урахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій.

Слід також зауважити, що вчинення платником податків дій, що мають своїм результатом одержання податкової вигоди (звільнення від оподаткування, зменшення бази або ставки оподаткування, одержання права на залік або відшкодування податку на додану вартість тощо), саме по собі по собі не означає, що відповідні правочини були вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету або подання податкової звітності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку контрагентом чи неподання ним звітності (у тому числі внаслідок ухилення) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, то факт виконання поставки товару та надання послуг входить до предмету доказування у справі. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.03.2011 р. у справі №К-12509/08.

Суд наголошує, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентами податку до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей. Аналогічна правова позиція вказана в постанові Вищого адміністративного суду України від 19.02.2013 р. по справі № 2а-6067/11/1470.

Відтак, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податку.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах "Інтерсплав проти України" (2007 р., заява №803/02), "Булвес" АД проти Болгарії" (2009 р., заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр проти Болгарії" (2010 р., заява №6689/03), у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Між тим, Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що Позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємством було одержання Позивачем податкової вигоди.

В свою чергу, надані Позивачем суду докази не дають підстав для висновку, що вчинені ТОВ "Грінтек Енержи" господарські операції є сумнівними, не відповідають дійсному економічному змісту, і вчинені з метою одержання доходу саме за рахунок податкової вигоди за відсутності наміру здійснювати реальну підприємницьку діяльність.

Суд звертає увагу, що Відповідач не заперечує проти правомірності видачі та правильності оформлення податкових накладних, на підставі яких Позивачем було сформовано податковий кредит за рахунок ПДВ.

Наведені обставини свідчать, що податковий орган формально підійшов до встановлення правомірності формування Позивачем податкового кредиту, викладені в Акті перевірки №690 висновки не ґрунтуються на дослідженні Договорів підряду (субпідряду), які укладалися Позивачем із ТОВ "Спецмонтаж СВ" та ТОВ "Ен Ес Ай Буд", а також на дослідженні Договору купівлі-продажу №ZP-GTE/MOD від 12.08.2013 р. (ПАТ "Завод напівпровідників"), а висновки про їх формальність ґрунтуються виключно на припущеннях не підтверджених жодними доказами.

З огляду на викладене, за вказаними вище та відображеними в Акті перевірки №690 порушеннями, допущеними начебто Позивачем при взаємовідносинах із контрагентами, податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що Позивач як платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємством було одержання Позивачем податкової вигоди, що свідчить про необґрунтованість зроблених Відповідачем висновків та протиправність прийнятих із зазначених підстав податкового повідомлення-рішення №07 від 14.08.2014 р., що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Позивача. Крім того, відповідно до ст.94 КАС України та Закону України "Про судовий збір" судовий збір підлягає відшкодуванню Позивачу в розмірі 487,20 грн.

З врахуванням Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір"" №2 від 23.01.2015 р. решта суми судового збору із відповідача не стягується.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтек Енержи" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві №07 від 14.08.2014 р.

3. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтек Енержи" () витрати зі сплати судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. із Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя Б.В. Санін