Справа № 808/6221/14
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року о/об 10 год. 07 хв.Справа № 808/6221/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М.,

за участю:

представник позивача - О.О. Резниченко,

представника відповідача - Ю.Т. Дяченко,

розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХЕНЕРГОХІМ»

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХЕНЕРГОХІМ» (далі - позивач або ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ») до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач або ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 02.07.2013 №, від 02.07.2013 №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі висновків відповідача про безпідставне включення позивачем до податкового кредиту з ПДВ сум по господарським операціям з придбання у ТОВ «Лантанбуд» товарно-матеріальних цінностей. Вказаний висновок зроблено контролюючим органом на підставі висновків, викладених у постанові про призначення перевірки від 04.03.2013 слідчого СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції Диби О.Д. щодо контрагента позивача - ТОВ «Лантанбуд». Відповідачем не наведено об'єктивності доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не доведено узгодженості дій позивача з недобросовісним платником податків (постачальником) з метою незаконного отримання податкової вигоди.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач зазначив, що ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, як суб'єкт владних повноважень прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяла відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих контролюючим органам.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду (головуючий - суддя Недашківська К.М.).

Розпорядженням керівника апарату Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2015 №14 призначено повторний автоматичний розподіл справи №808/6221/14 у зв'язку з припиненням виконання суддею Недашківською Катериною Михайлівною повноважень судді Запорізького окружного адміністративного суду на підставі Указу Президента України від 14.02.2015 №83/2015 «Про переведення суддів».

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року прийнято до провадження адміністративну справу та призначено справу до розгляду.

В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 31 березня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХЕНЕРГОХІМ» зареєстровано, як юридичну особу за адресою: 69065, Запорізька область, місто Запоріжжя, Ленінський район, вулиця Ульянова, будинок 54, ідентифікаційний код 22161169 (а.с.32).

На підставі направлення від 17.04.2013 №624, згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), на підставі наказу ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя від 16.04.2013 №530, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХЕНЕРГОХІМ» () з питання дотримання вимог діючого податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Лантанбуд» () за період з 01.10.2010 по 31.12.2011. За результатами перевірки складено Акт від 30.04.2013 №638/22-12/22161169 (а.с.11-22).

Згідно висновків перевірки встановлено, що позивачем порушено: 1) пп. 7.4.1, пп. 7.4.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР із змінами та доповненнями та п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, внаслідок чого ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ» занижено податок на додану вартість у сумі 14 566,00 грн., у тому числі по періодам: за листопад 2010 року у сумі 2 607,00 грн., за грудень 2010 року у сумі 2 607,00 грн., з лютий 2011 року у сумі 2 289,00 грн., за березень 2011 року у сумі 7 063,00 грн.; 2) пп. 7.4.1, пп. 7.4.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР із змінами та доповненнями та п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, внаслідок чого ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ»завищено від'ємне значення в сумі 40 440,00 грн., у тому числі по періодам: за травень 2011 року у сумі 7 331,00 грн., за червень 2011 року у сумі 9 509,00 грн., за серпень 2011 року у сумі 10 422,00 грн., за вересень 2011 року у сумі 5 990,00 грн., за жовтень 2011 року у сумі 7 188,00 грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 02.07.2013 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів за загальну суму 15 870,50 грн. (за основним платежем в сумі 14 566,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 304,50 грн.) та від 02.07.2013 №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення на суму податку на додану вартість у розмірі 40 440,00 грн. (а.с.5,6).

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Лантанбуд» (Продавець) та ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ» (Покупець) укладено Договір від 08.02.2011 №072011-ОД (далі - Договір). За умовами договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити в порядку та на умовах передбачених цим Договором - «Товар» (а.с.74-75).

Крім того, між сторонами підписано Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.2011 №ОУ-0024748 (а.с.41).

На виконання умов договору ТОВ «Лантанбуд» виписано позивачу рахунки-фактури від 30.09.2011 №33009 на суму 43 125,00 грн. (у т.ч. ПДВ 7 187,50 грн.) (а.с.38), від 15.08.2011 №21508 на суму 62 531,25 грн. (у т.ч. ПДВ 10 421,87 грн.) (а.с.43); податкові накладні від 03.10.2011 №1 на суму 43 125,00 грн. (у т.ч. ПДВ 7 187,50 грн.) (а.с.39), від 12.09.2011 №36 на суму 35 937,50 грн. (у т.ч. ПДВ 5 989,58 грн.) (а.с.42), від 15.08.2011 №32 на суму 62 531,25 грн. (у т.ч. ПДВ 10 421,87 грн.) (а.с.45), від 22.06.2011 №122068 на суму 57 052,60 грн. (у т.ч. ПДВ 9 508,77 грн.) (а.с.48), від 27.05.2011 №127055 на суму 43 987,50 грн. (у т.ч. ПДВ 7 331,24 грн.) (а.с.51), від 30.03.2011 №134 на суму 42 375,00 грн. (у т.ч. ПДВ 7 062,50 грн.) (а.с.54), від 16.02.2011 №11602 на суму 13 734,00 грн. (у т.ч. ПДВ 2 289,00 грн.) (а.с.57), від 06.12.2010 №10612 на суму 15 643,13 грн. (у т.ч. ПДВ 2 607,19 грн.) (а.с.59), від 29.11.2010 №12911 на суму 15 643,13 грн. (у т.ч. ПДВ 2 607,19 грн.) (а.с.62); видаткові накладні від 12.09.2011 №31209 на суму 35 937,50 грн. (у т.ч. ПДВ 5 989,58 грн.) (а.с.40), від 22.06.2011 №12206 на суму 57 052,60 грн. (у т.ч. ПДВ 9 508,77 грн.) (а.с.46), від 30.05.2011 №13005 на суму 43 987,50 грн. (у т.ч. ПДВ 7 331,24 грн.) (а.с.49), від 30.03.2011 №13003 на суму 42 375,00 грн. (у т.ч. ПДВ 7 062,50 грн.) (а.с.52), від 16.02.2011 №11602 на суму 13 734,00 грн. (у т.ч. ПДВ 2 289,00 грн.) (а.с.55), від 06.12.2010 №10612 на суму 15 643,13 грн. (у т.ч. ПДВ 2 607,19 грн.) (а.с.58), від 29.11.2010 №12911 на суму 15 643,13 грн. (у т.ч. ПДВ 2 607,19 грн.) (а.с.61); прибуткові накладні від 29.11.2010 №ПН-0000165 на суму 15 643,13 грн. (у т.ч. ПДВ 2 607,19 грн.) (а.с.64), від 08.12.2010 №ПН-0000165 на суму 15 643,13 грн. (у т.ч. ПДВ 2 607,19 грн.) (а.с.65), від 03.10.2011 №ПН-0001127 на суму 43 125,00 грн. (у т.ч. ПДВ 7 187,50 грн.) (а.с.65), від 15.09.2011 №ПН-0001328 на суму 35 937,50 грн. (у т.ч. ПДВ 5 989,58 грн.) (а.с.66), від 23.06.2011 №ПН-0000647 на суму 57 052,60 грн. (у т.ч. ПДВ 9 508,77 грн.) (а.с.66), від 30.05.2011 №ПН-0000503 на суму 43 987,50 грн. (у т.ч. ПДВ 7 331,24 грн.) (а.с.67), від 17.02.2011 №П-0000084 на суму 13 734,00 грн. (у т.ч. ПДВ 2 289,00 грн.) (а.с.67), від 18.08.2011 №ПН-0001016 на суму 62 531,25 грн. (у т.ч. ПДВ 10 421,87 грн.) (а.с.68), від 01.04.2011 №ПН-0000275 на суму 42 375,00 грн. (у т.ч. ПДВ 7 062,50 грн.) (а.с.68).

Оплата за отримані послуги здійснювалася у безготівковій формі, про що свідчать банківські виписки (а. с. 71-73).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Пунктом 1.7 ст.1 Закону №168/97 «Про податок на додану вартість» (далі - Закону №168/97 ) визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, що визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону №168/97 податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Для операцій, що оподатковуються і звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).

У відповідності з п.п. 7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є пiдставою для нарахування податкового кредиту.

Пунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР встановлено, що податковий кредит визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг) та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (послуг) та основних фондів, незалежно від того, чи такi товари (послуги) та основнi фонди почали використовуватися в оподатковуваних операцiях у межах господарської дiяльностi платника.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями .

Отже, Законом 168/97-ВР встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація тощо), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту. Норми Закону №168/97-ВР встановлюють право платника податків на віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту у разі наявності податкових накладних.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Одним із основних принципів на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Як зазначено у ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Згідно з п. 1.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Відповідно до п. 2.1 Положення №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Як зазначено у п. 2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

З матеріалів справи вбачається, що виконання умов договору підтверджується належним чином оформленою первинною документацією, яка була надана під час проведення перевірки, копії якої долучені до матеріалів справи та досліджені судом.

Як зазначено у п. 1.1 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів", затверджених 10.01.2007 наказом Міністерства фінансів України №2 (далі - Методичні рекомендації №2), методичні рекомендації можуть застосовуватися підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами (далі - підприємства) незалежно від форм власності (крім банків та бюджетних установ).

Відповідно п. 3.1 Методичних рекомендацій №2 надходження запасів на підприємство оформлюється відповідними документами, типові форми яких затверджуються Державним комітетом статистики України та іншими центральними органами виконавчої влади. Якщо для оформлення господарської операції типові форми первинних документів відсутні, то підприємство складає такі первинні документи, які б містили обов'язкові реквізити, передбачені законодавством та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено у пп. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Підпунктом 198.3. ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.2 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

За приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведені правові норми підтверджують, що визначальною умовою правомірності формування валових витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податків та підтвердження витрат розрахунковими, платіжними та первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Наведені правові норми свідчать, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку та підтвердження розрахунковими, платіжними та первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність у позивача необхідних первинних документів, що дає підстави для включення витрат до складу валових витрат за відповідний період.

Суд звертає увагу на те, що в Акті перевірки відповідач посилається на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2013 у відношенні ОСОБА_5, яку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України та на постанову від 04.03.2013 слідчого СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області старшого лейтенанта Диби О.Д. про призначення за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081, позапланової документальної перевірки щодо дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ» по взаємовідносинам з ТОВ «Лантанбуд» за 2011 рік, які не можуть бути належними доказами нереальності здійснення господарських операцій з огляду на наступне.

Обставини щодо діяння фізичних осіб, з огляду на приписи ч. 4 ст. 72 КАС України, встановлені вироком суду по кримінальній справі відносно ОСОБА_5, не можна вважати обов'язковими при оцінці адміністративним судом правомірності дій юридичної особи-контрагента, якщо йдеться про відповідальність за порушення податкового законодавства за цією юридичною особою.

В матеріалах справи наявні копії Акту-реєстру за серпень 2011 року №57311 (а.с.44), за червень 2011 року №36460 (а.с.47), за травень 2011 року №26389 (а.с.50), за березень 2011 року №9269 (а.с.53), за лютий 2011 року №6659 (а.с.56), за грудень 2011 року №99939 (а.с.60), за листопад 2010 року №90890 (а.с.63); журналів обліку (а.с.69-70); Акту-реєстру за квітень 2011 року №16527, що підтверджує факт надання Перевізником транспортних послуг за вказаний період (а.с.107); Договору оренди від 01.07.2010 №010710 (а.с.184-185).

Отже, первинні документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача та отримання ним реального результату в процесу господарської діяльності, відтак суд вважає, що ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ» правильно сформувало податковий кредит з податку на додану вартість та валові витрати відповідних періодів за результатом проведення господарських операцій з ТОВ «Лантанбуд» з дотриманням вимог Податкового кодексу України.

Згідно ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку і податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Пред'явлені до перевірки та надані у судовому засіданні документи є первинними документами у розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та повністю підтверджують факт здійснення операції і, відповідно, право позивача на включення до податкового кредиту та до складу своїх валових витрат вартості придбаних товарів, що у подальшому були використані при здійсненні господарської діяльності.

Згідно зі статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

З наведених рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що при розгляді даної категорії справ Європейський суд з прав людини виходить з того, що держава в особі податкових органів може і повинна вживати заходів для недопущення та/або зупинення зловживань у сфері сплати ПДВ та бюджетного відшкодування, але відмова у бюджетному відшкодуванні платнику податків, який добросовісно виконав свої зобов'язання перед бюджетом і виконав всі передбачені національним законодавством умови для отримання такого відшкодування, тільки на тій підставі, що податковий орган не встановив сплати ПДВ з боку постачальника та/або його контрагентів у ланцюгу, за умови відсутності шахрайських дій з боку отримувача відшкодування, та на думку Європейського суду з прав людини, порушує права такого платника податків.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХЕНЕРГОХІМ» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 02.07.2013 та № від 02.07.2013 Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХЕНЕРГОХІМ» 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 копійок) судового збору.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова