Справа № 826/1932/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 травня 2015 року № 826/1932/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТехноНіколь-Центр"

до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління

юстиції у м.Києві

про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №46163089

від 21.01.2015 та ВП №46163099 від 21.01.2015

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТехноНіколь-Центр" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Максимів М.М. про визнання незаконною бездіяльність та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №46163089 від 21.01.2015 та ВП №46163099 від 21.01.2015.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2015 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк Товариство з обмеженою відповідальністю "ТехноНіколь-Центр" усунуло недоліки позовної заяви та визначило, що відповідачем по справі має виступати Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.05.2015 закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання незаконною бездіяльності Відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві в особі головного державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Максимів Миколи Миколайовича щодо не надання строку на самостійне виконання рішення суду, який пропущений з поважних причин в межах виконавчого провадження № 45563614 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТехноНіколь-Центр" суми боргу у розмірі 68 608.55 грн. та щодо неприйняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 45563614 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТехноНіколь-Центр" суми боргу у розмірі 68 608,55 грн. у зв'язку зі сплатою суми заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є юридичною особою, яка зареєстрована та здійснює свою господарську діяльність у Печерському районі міста Києва з огляду на що у відповідача не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження не за місцем знаходження боржника.

У судовому засіданні 18.03.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.03.2015 проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №46163089 від 21.01.2015 та ВП №46163099 від 21.01.2015 були прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства суд, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача , суд, -

В С Т А Н О В И В:

21.11.2014 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45563614, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/369/1956/14 виданого 18.11.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ТОВ "Техноніколь - центр" на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі у розмірі 13885,75 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 54722,80 грн.

21.01.2015 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанови ВП№45563614 про стягнення з боржника виконавчого збору, якою стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноніколь - центр" виконавчий збір у розмірі 6860,85 грн. та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, якою стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноніколь - центр" витрати на проведення виконавчих дій у сумі 100,12 грн.

21.01.2015 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№45563614, якою на підставі пункту 8 частини першої статті 49, статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" закінчено виконавче провадження та постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій № 45563614 від 21.01.2015 винесено в окреме провадження.

Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2015, якими відкрито виконавче провадження ВП №46163089 з примусового виконання постанови № 45566317 виданої 21.01.2015 ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про стягнення виконавчого збору у розмірі 6860,85 грн. та ВП № 45563614 з примусового виконання постанови № 45566317 виданої 21.01.2015 ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про стягнення витрат на проведення виконавчих дій 100,12 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноніколь - центр" не погоджуючись з постановами про відкриття виконавчого провадження ВП №46163089 від 21.01.2015 та ВП №46163099 від 21.01.2015 та вважаючи їх такими, що підлягають скасуванню звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини першої статті 2 зазначеного Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 17 зазначеного Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Частиною сьомою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини першої та п'ятої статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, державний виконавець в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження" якщо виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, не стягнуто має відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.02.2015 у справі К/800/46714/14.

Виконавче провадження № 45566317 в рамках якого було прийнято постанови ВП №45566317 від 21.01.2015 про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій перебували на примусовому виконанні у відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві.

Постановами про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2015, було відкрито виконавче провадження ВП №46163089 з примусового виконання постанови № 45566317 виданої 21.01.2015 ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про стягнення виконавчого збору у розмірі 6860,85 грн. та ВП № 45563614 з примусового виконання постанови № 45566317 виданої 21.01.2015 ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про стягнення витрат на проведення виконавчих дій 100,12 грн.

Посилання позивача на факт того, що його місцезнаходженням є м. Київ, вул. Професора Підвисоцького/Драгоманова, буд. 10/10 кімн. 60-61, тобто Печерський, а не Святошинський район міста Києва, як на обставину, яка зумовлює відсутність у відповідача правових підстав для винесення постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №46163089 від 21.01.2015 та ВП №46163099 від 21.01.2015, неприймаютьсяя судом до уваги, оскільки відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" обов'язок щодо відкриття виконавчого провадження за постановами про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій покладено на державного виконавця, який виніс постанову про закінчення виконавчого провадження в рамках якого було прийнято вказані постанови.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про відсутні підстав для скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №46163089 від 21.01.2015 та ВП №46163099 від 21.01.2015.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов