Справа № П/811/1333/15
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року Справа № П/811/1333/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мирошниченка В.С.

за участю секретаря с/з - Озерної М.О.

представника позивача - Демченко О.М.

представника відповідача - Руденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді адміністративну справу за позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватної агрофірми ім. Ульянова про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені у розмірі 38524,98 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі за текстом - ВФСЗІ, позивач) звернулось до суду із позовною заявою до приватної агрофірми ім.Ульянова (далі за текстом -відповідач), в якій просило стягнути з відповідача адміністративно-господарської санкції у розмірі 38333,33 грн. та пеню в розмірі 191,65 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідно до ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, які використовують найману працю та на яких середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно -господарські санкції.

Відповідачем своєчасно подано звіт за формою 10-ПІ за 2014 р. (10.02.2015р.) про зайнятість і працевлаштування інвалідів. Пэро те, норматив по працевлаштуванню інвалідів не виконується, оскільки на підприємстві у 2014 р. працював 1 інвалід з передбачених - 2. Підприємство самостійно адміністративно - господарські санкції в термін до 16.04.2015 р. не сплатило. За ПА «Зоря» рахується заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій до відділення Фонду на суму 38333,33 грн. та пені за несвоєчасну сплату адміністративно -господарських санкцій в сумі 191,65 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача зі сплати адміністративно-господарських санкцій та пені складає 38524,98 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила стягнути з відповідача адміністративно - господарські санкції та пеню.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що ПА ім.Ульянова вжито усіх заходів зі свого боку для того щоб працевлаштувати інвалідів. Протягом 2014 р. підприємство подавало до Новоукраїнського районного центру зайнятості звіти за формою №3-ПН про наявність вакансій для інвалідів за професіями: сторож, вагар, підсобний робітник. Взагалі замість 2 посад, фактично було створено 3 робочих місця для працевлаштування інвалідів, 1 інвалід дійсно працював у господарстві.

Протягом 2014 року інваліди до ПА ім.Ульянова для працевлаштування Новоукраїнським районним центром зайнятості не направлялись, безпосередньо інваліди також не звертались і їм у працевлаштуванні не відмовлялось.

Пояснив, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання. Господарство цих порушень не допускало.

Заслухавши представників позивача та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 р. №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік.

На підставі ст.18 вказаного Закону забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 20 вказаного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно ч.4 ст.20 вказаного Закону адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою ст. 19 цього Закону

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів (форма N10-ПІ) за 2014 рік, поданого самостійно відповідачем, середньооблікова кількість штатних працівників відповідача у 2014 році складала 42 особи, фонд оплати праці у 2014 році становив 1610,0 тис. грн., норматив створення робочих місць для інвалідів складав - 2 робочих місця. Згідно звіту відповідача, у 2014 році штатних працівників, яким встановлена інвалідність і які працювали на підприємстві - 1 особа, середньорічна заробітна плата штатного працівника складала - 38333,33 грн. (а.с. 8).

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №70 інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Подання відповідного звіту до центру зайнятості є належним (єдиним) підтвердженням наявності на підприємстві створеного та введеного в дію місця для працевлаштування інваліда.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем на адресу позивача подавались щомісячні звіти (Форма №3-ПН) про наявність вакансій, в т.ч. і для працевлаштування інвалідів за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. (а.с. 26-73).

Таким чином відповідач постійно (щомісячно) повідомляв центр зайнятості про наявні вакансії для працевлаштування інвалідів.

Доказів безпідставної відмови відповідача у прийнятті на роботу інвалідів, які безпосередньо звертались до нього чи були направлені на підприємство центром зайнятості, позивачем не надано.

З вищенаведеного вбачається, що відповідачем було виконано вимоги чинного законодавства України та вжито всіх заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування відповідних органів і посадових осіб з метою працевлаштування інвалідів.

Адміністративно-господарську відповідальність, передбачену ст. 20 Закону України "Про основу соціальної захищеності інвалідів в Україні" можна визначити як господарсько-правову відповідальність. Підставою для застосування такої відповідальності, відповідно до ч.1 ст.218 ГК України, є вчинене роботодавцем правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ч.2 ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях ПА ім. Ульянова відсутня вина у не працевлаштуванні інвалідів на створене ним робоче місце для інвалідів, наявність якої є обов'язковою умовою накладення на відповідача штрафних санкцій, передбачених ст. 20 Закону України "Про основу соціальної захищеності інвалідів в Україні", а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача адміністративно-господарської санкції та пені є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судових витрат, які підлягали б відшкодуванню на користь відповідача судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а у разі відкладення складання постанови в повному обсязі, а також її прийняття у письмовому провадженні, -протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Дата складання постанови в повному обсязі - 08.05.2014р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду В.С. Мирошниченко