Справа № 2а-2106/11/1370
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 р. Справа № 876/3085/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В. та Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2015р. у справі за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_1, третя особа - Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом до суду та просив стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податок з власників транспортних засобів та самохідних машин і механізмів в сумі 24 610,00 грн..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» - фізичні особи податок з власників транспортних засобів сплачують перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд. Зокрема зазначає, що відповідачем даний податок не сплачено, тому підлягає стягненню податковим органом в примусовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставину справі. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що

30.07.2009 року ОСОБА_1 зареєстрував автомобіль НОМЕР_1, 2001 року випуску.

З розрахунку суми податку з власників транспортних засобів під час здійснення першої реєстрації транспортних засобів в Україні наданого ДПІ вбачається, що сума податку, яка підлягала сплаті, становить 24610,00 грн..

Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області листом від 31.08.2010 року вих. № 9/2074 «Щодо надання інформації про проведення першої реєстрації автомобілів ввезених на територію України» повідомив податковий орган, що громадянин ОСОБА_1 30.07.2009 року зареєстрував транспортний засіб: автомобіль марки VOLKSWAGEN T4, 2001 року випуску, об'єм двигуна 2461 куб см, державний номерний знак НОМЕР_2, який відповідно до статті 2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» є об'єктом оподаткування.

Відповідно до довідки ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 04.11.2010 року № 30067/9/19-023/1532, кошти по податку з власників транспортних засобів від ОСОБА_1 в сумі 24 610 грн. до бюджету не надходили.

Відповідно до ст.1 Закону №1963-ХІІ платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ст.2 цього Закону об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до ст.3 Закону №1963-ХІІ перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1963-ХІІ податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Відповідно до ч.5-8 ст.6 Закону №1963-ХІІ сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону №1963-ХІІ фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

На момент реєстрації транспортного засобу на ім'я відповідача, єдиний на території України «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (далі - Порядок).

Згідно з п.2 Порядку такий є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до п.8 вказаного Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

При цьому, відповідно до ч.4 ст.5 Закону №1963-ХІІ власники зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію відповідні квитанції або платіжні доручення про сплату податку.

Відповідно до ч.6 ст.5 Закону №1963-ХІІ у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, апеляційний суд приходить до переконання, що обов'язковими умовами здійснення першої реєстрації транспортних засобів є особисте подання до відповідного органу заяви про реєстрацію транспортного засобу, необхідних документів для вчинення реєстраційної дії, а також документів про сплату податку з власників транспортних засобів або документів, що дають право на користування пільгами. При цьому здійснюючи державну реєстрацію транспортного засобу, органи, що здійснюють реєстрацію наділенні правом перевіряти сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством (та які є обов'язковими при реєстрації таких транспортних засобів). У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи, що здійснюють реєстрацію відмовляють у реєстрації транспортного засобу, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до абзацу 3 п.40 Порядку скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 17 грудня 2013 року в справі №21-422а13 та від 22 жовтня 2013 року в справі № 21-104а13.

Крім того, колегія суддів також бере до уваги ту обставину, що слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу № 181-0311 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1,3 ст. 358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, використання невстановленими особами підроблених документів).

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_2 встановлено, що протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів без сплати податку з власників транспортних засобів на наступних фізичних осіб. Серед них і VOLKSWAGEN T4, 2001 року випуску, об'єм двигуна 2461 см3, державний номерний знак НОМЕР_2., зареєстовано 30.07.2009 року, ОСОБА_3 .

Як вбачається з вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. органами досудового слідства у вину ОСОБА_2 ставилося проведення протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області реєстрації транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів на наступних фізичних осіб.

Як зазначено у вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р., з оглянутих у судовому засіданні реєстраційних справ стосовно вищевказаних засобів вбачається, що спеціалістами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, які здійснювали перевірку поданих документів, у всіх випадках перевірялась наявність квитанції про сплату податку з власників транспортних засобів, про що зроблені відповідні відмітки на бланку заяви про реєстрацію транспортного засобу.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що у своєму рішенні від 23 липня 2002 року в справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Європейського Суду з прав людини зазначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

В той же час, позивачем під час розгляду справи не наведено суду належних та допустимих доказів щодо наявності в діях відповідача ознак неправомірності, як і не доведено правомірності донарахування йому суми податку з власників транспортних засобів.

Водночас, оскільки факт реєстрації транспортного засобу підтверджує те, що на момент такої реєстрації на ім'я відповідача було виконано всі обов'язкові вимоги, в тому числі й щодо сплати податку з власників транспортних засобів, то підстави для задоволення позовних вимог ДПІ відсутні.

Також, апеляційний суд враховує, що платник не може нести відповідальності за дії працівників ДАІ чи банківських установ в процесі сплати та перерахування податків до бюджету, оскільки такі є підставою для проведення відповідної перевірки правоохоронними органами. Реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку чи неперерахування відповідних коштів тягне за собою відповідальність посадових осіб органу, які здійснили таку реєстрацію чи проводили відповідні розрахунки. В свою чергу, відсутність надходження податку в дохід бюджету не є підставою для стягнення його саме з відповідача, оскільки його вина у несплаті такого не доведена належним чином.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ДПІ щодо стягнення податку з власників транспортних засобів.

Керуючись, ст.ст. 41, 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2015р. у справі № 2а-2106/11/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль