Справа № 2а/0270/5752/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2015р. м. Київ К/9991/31458/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби (ОДПІ)

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09.02.2012

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.04.2012

у справі № 2а/0270/5752/11 Вінницького окружного адміністративного суду

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (СПД) ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м. Вінниці

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.02.2012, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.04.2012, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2011.

В касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу податкових зобов`язань з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 12.12.2011 № 4836/17/, про порушення позивачем норм пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР), а саме: 1) завищено податковий кредит у податковому обліку за грудень 2010 року на 220284,00 грн. у зв`язку з включенням податку на додану вартість у цій сумі за податковими накладними, виписаними ПП «Херсонський завод пластикових виробів», на поставку будівельних матеріалів; 2) завищено податкові зобов'язання за грудень 2010 року - лютий 2011 року на загальну суму 90243,00 грн.; 3) занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до Державного бюджету України за грудень 2010 року, лютий 2011 року на 98065,00 грн.

При цьому контролюючий орган послався на той факт, що під час проведення перевірки постачальника позивача - ПП «Херсонський завод пластикових виробів» встановлено, що він мав господарські відносини з ПП «БИА Плюс» та ПП «Компанія «Моноліт», які не мають виробничих та трудових ресурсів, декларують обсяги продажу та податкові зобов'язання з метою зменшення значення рядка 26 декларацій з податку на додану вартість. На підставі цього, ДПІ зроблено висновок про безтоварність операцій з поставки між позивачем і ПП «Херсонський завод пластикових виробів».

За наслідками перевірки ДПІ у м. Вінниця прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.12.2011 № про донарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 147097,50 грн. (у т.ч. 98065,00 грн. - основний платіж та 49032,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

У судовому процесі встановлено, що між позивачем (покупець) та ПП «Херсонський завод пластикових виробів» (постачальник) укладено договір купівлі-продажу від 01.12.2010 № 28-12, згідно якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар (будівельні матеріали), а покупець - прийняти та оплатити вказаний товар.

За наслідками виконання вказаного договору ПП «Херсонський завод пластикових виробів» виписало позивачу податкові та видаткові накладні, суми ПДВ за якими позивач включив до податкового кредиту у податковому обліку за грудень 2010 року.

Підпунктом 1.7 ст.1 Закону № 168/97-ВР визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 вказаного Закону у редакції Закону України від 25.03.2005 № 2505-IV податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) (підпункт 7.4.5 пункту 7.4 вказаної статті).

На підставі досліджених у судовому процесі доказів (копій договору купівлі-продажу від 01.12.2010 № 28-12, податкових накладних № 26 від 01.12.2010, № 3 від 10.01.2011, № 4 від 01.02.2011, видаткових накладних № 33 від 01.12.2010, № 4 від 10.01.2011, № 4 від 01.02.2011, товарно-транспортних накладних № 6 серії ГБЖ від 01.12.2010, № 1 серії СБЖ від 10.01.2011, № 1 серії ЛБЖ від 01.02.2011, виписаних на перевезення автопідприємством ФОП «ОСОБА_5» будівельних матеріалів за маршрутом м. Херсон, вул. Запорізька, 140/л , вантажовідправник ПП «Херсонський завод пластикових виробів» - АДРЕСА_1, вантажоодержувач ФОП ОСОБА_4 (а.с.40-42)) суди попередніх інстанцій встановили факт придбання позивачем у ПП «Херсонський завод пластикових виробів» будівельних матеріалів на загальну суму 1321705,41 грн., у тому числі ПДВ 220284,00 грн., та сплати позивачем цієї суми податку ПП «Херсонський завод пластикових виробів» як постачальнику (останній факт ДПІ не заперечується).

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність цих висновків суду, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23.02.2012 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.04.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев

№ К/9991/31458/12