Справа № 127/27097/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/27097/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Борисюк І.Е.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

06 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення дій. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням виконкому Ленінської районної ради м.Вінниці № 7 від 10.01.1990 року будинок АДРЕСА_1 було визнано ветхим та таким, що не підлягає капітальному ремонту. Рішенням виконкому ВМР № 2284 від 03.06.2014 року було затверджено склад комісії для обстеження стану житлових будинків і 20.03.2014 року нею було обстежено вказаний будинок. Вважаючи, що рішення виконкому №2632 від 27.11.2014 року щодо розгляду акту від 20.03.2014 року не відповідає вимогам Положення № 189 та іншим нормативним актам, просили визнати протиправним рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.11.2014 року №2632 про розгляд акту обстеження санітарно-технічного стану житлового будинку АДРЕСА_1 від 20.03.2014 року та скасувати його; зобов'язати виконавчий комітет повторно направити комісію для обстеження стану житлового будинку та прийняти рішення щодо непридатності для проживання жилого будинку (приміщення) в цілому і по кожній квартирі окремо.

Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2015 року адміністративний позов задоволено частково. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області в частині задоволення позову, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Представник відповідача у поданій заяві просив розгляд апеляційної скарги проводити без його участі, підтримавши її доводи.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2013 року, яка набрала законної сили 12 лютого 2014 року згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Вінницької міської ради з розгляду питання про визнання жилого будинку АДРЕСА_1 таким, що не відповідає санітарним і технічним вимогам і є непридатним для проживання людей та вирішенням питання про знесення або переобладнання його в нежилий. Зобов'язано виконавчий комітет Вінницької міської ради направити комісію в складі відповідно до вимог пункту 6 Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.84 № 189, для обстеження стану жилого будинку АДРЕСА_1. (а.с. 18-25).

Рішенням виконкому ВМР № 2284 від 03.06.2014 року було затверджено склад комісії для обстеження стану житлових будинків і 20.03.2014 року нею було обстежено вказаний будинок. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.11.2014 року №2632 про розгляд акту обстеження санітарно-технічного стану житлового будинку АДРЕСА_1 від 20.03.2014 року встановлено, що вказаний будинок є ветхим. Доручено департаменту житлового господарства спільно з власниками квартир №1, №3, №4, №5, №6 здійснити на умовах співфінансування невідкладний підтримуючий ремонт по будинку в цілому та підсилення деяких конструктивних елементів квартир відповідно до технічного заключення (а.с. 34).

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що визнання житлового будинку непридатним для проживання врегульовано статтею 7 ЖК України та Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженим постановою Ради Міністрів У РСР від 26.04.84 № 189. Відповідно до п.1 даної Постанови обстеження стану жилих будинків державного і громадського житлового фонду провадиться не менше одного разу на п'ять років. Обстеження житлових будинків (приміщень) проводиться згідно п. 3Положення інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості. У разі необхідності до обстеження залучаються фахівці проектних і науково-дослідних організацій та органів і закладів санітарно-епідеміологічної служби. Якщо під час обстеження стану житлових будинків буде виявлено невідповідність санітарним і технічним вимогам цих будинків (жилих приміщень) та неможливість або недоцільність проведення капітального ремонту житлово-експлуатаційна організація вносить до виконкому міської ради пропозицію про визнання жилого будинку (жилого приміщення) таким, що не відповідає вказаним вимогам і є непридатним для проживання (абзац 2 пункт 5 положення), а виконавчий комітет відповідно до пункту 6 Положення призначає обстеження комісією у відповідному складі.

Пунктом 5 Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженим постановою Ради Міністрів У РСР від 26.04.84 № 189 визначено, що якщо під час обстеження стану жилих будинків буде виявлено невідповідність санітарним і технічним вимогам цих будинків (жилих приміщень), яку можливо і доцільно усунути шляхом проведення капітального ремонту, житлово-експлуатаційна організація вирішує в установленому порядку питання про проведення такого ремонту. В разі неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту житлово-експлуатаційна організація вносить до виконкому районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів пропозицію про визнання жилого будинку (жилого приміщення) таким, що не відповідає вказаним вимогам і є непридатним для проживання. При цьому додаються такі документи: а) акт обстеження стану жилого будинку з відповідним висновком; б) технічний паспорт жилого будинку з даними про його фізичну зношеність; в) висновок проектної або науково-дослідної організації (при необхідності) щодо технічного стану жилого будинку (жилого приміщення) та про неможливість або недоцільність проведення капітального ремонту будинку (жилого приміщення); г) висновок органу або закладу санітарно-епідеміологічної служби щодо відповідності жилого будинку (жилого приміщення) санітарним вимогам.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Житло має відповідати всім будівельним, архітектурним, санітарним, пожежним та іншим нормам, завдяки яким можливе безпечне проживання в ньому людини, що визначається безпосередньо в процесі введення житлового будинку в експлуатацію (в тому числі, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» від 13.04.2011 р. № 461, Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 24.12.2008 № 637, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 20.01.2009 за № 39/16055 «Про затвердження Переліку внутрішніх опоряджувальних робіт, без виконання яких можливе прийняття в експлуатацію житлових будинків, та Переліку виконавчої та іншої документації, що надається приймальній комісії при прийнятті в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів»).

Згідно ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки», житловим приміщенням є опалюване приміщення, розташоване у надземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-епідеміологічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізуючого випромінювання.

Відповідно до норм житлового законодавства житловий будинок складається з обладнаних квартир (квартири) та допоміжних приміщень.

Житловий будинок (приміщення) має бути призначеним та придатним для постійного проживання в ньому, а отже відповідати нормам щодо опалення, санітарно-епідеміологічним вимогам, параметрам шуму, вібрації, випромінювання тощо.

Придатність житла для проживання визначається шляхом обстеження житлових будинків згідно з Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 року № 189, що є чинним на час виникнення спірних правовідносин, розгляду справи.

Відповідно до вказаного Положення обстеження стану жилих будинків провадиться інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості. У разі необхідності до обстеження жилих будинків залучаються фахівці проектних і науково-дослідних організацій та органів і закладів санітарно-епідеміологічної служби (п. 3 Положення).

На підставі матеріалів обстеження стану жилих будинків житлово-експлуатаційна організація визначає будинки, що відповідають санітарним і технічним вимогам, і складає про це відповідний акт, який затверджується керівником вказаної організації (п. 4 Положення).

Якщо під час обстеження стану жилих будинків буде виявлено невідповідність санітарним і технічним вимогам цих будинків (жилих приміщень), яку можливо і доцільно усунути шляхом проведення капітального ремонту, житлово-експлуатаційна організація вирішує в установленому порядку питання про проведення такого ремонту.

Крім того, Постановою КМ України від 26.04.1984 року № 189 затверджено Положення «Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання», яким передбачено порядок обстеження жилих приміщень, і що акт обстеження жилого приміщення складається за формою, що встановлюється Міністерством житлово-комунального господарства України, після обстеження стану жилого приміщення комісія матеріали надає на розгляд виконавчому комітету місцевої Ради народних депутатів, який приймає відповідне рішення, отже, в даному випадку, акт обстеження і є тими матеріалами, які повинен розглянути виконавчий комітет міської ради, оскільки саме до компетенції виконавчого комітету Вінницької міської ради належить контроль за житловим фондом, призначення комісії у разі неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту, визнання житла непридатним для проживання.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 року встановлено, що Виконавчим комітетом Вінницької міської ради з 2011 року залишено поза увагою висновок ТОВ «ВІНСТРАТЕГІЯ-БУДЕКСПЕРТИЗА» яке в 2011-2012р. провело дослідження та надало висновок щодо будинку в цілому, згідно якого будівельні конструкції будинку в цілому знаходяться в аварійному стані, це підтверджено також висновками про незадовільний протипожежний стан та санітарно-технічний, згідно висновку у редакції листа від 30.09.2011року технічний стан будинку класифікується як аварійний у зв'язку з аварійним станом конструкцій перекриття та покрівлі, житловий будинок не придатний для безпечного проживання людей, мешканці підлягають відселенню, встановлений термін експлуатації даної будівлі вичерпаний.

Згідно технічного звіту № 1509/163.2011 від 05.09.2011 року, складеного ПП «Будівельно-випробувальна лабораторія Вінницябуд», за результатами обстеження технічного стану будівельних конструкцій 6-ти квартирного 1-но поверхового житлового будинку №5 по вул.Інтернаціональній у м. Вінниці, на підставі «Нормативних документів з питань обстежень, паспортизації, безпечної та надійної експлуатації виробничих будівель та споруд затверджених Спільним наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України та Держнаглядохоронпраці України від 27 листопада 1997 року за № 32/288 та результатів проведених обстежень технічного стану будівельних конструкцій будинку технічний стан будівельних конструкцій будинку №5 по вул.Інтернаціональній у м. Вінниці класифікується як незадовільний та непридатний для нормальної експлуатації. Технічний стан житлового будинку класифікується, як аварійний в зв'язку з аварійним станом конструкцій перекриття та покрівлі. Житловий будинок непридатний для безпечного проживання людей, які підлягають відселенню. Встановлений термін експлуатації даної будівлі вичерпаний.

Разом із тим, оскаржуваним рішенням виконкому ВМР було вирішено встановити, що житловий будинок №5 по вул. Інтернаціональній у м. Вінниці є ветхим і доручено департаменту житлового господарства спільно з власниками квартир провести невідкладний підтримуючий ремонт. Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що рішення виконкому ВМР №2632 від 27.11.2014 року не відповідає критеріям, встановленим частиною 3 статті 2 КАС України, є протиправним і підлягає скасуванню. Колегія суддів бере до уваги і те, що згідно рішення Виконавчого комітету ВМР від 30.04.2015 р. №916 оскаржуване рішення №2632 від 27.11.2014 року визнано таким, що втратило чинність. На час розгляду апеляційної скарги згідно рішення Виконкому ВМР від 09.04.2015 року №705 квартири у будинку №5 по вул.Інтернаціональній визнані непридатними для проживання.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.