Справа № 826/4162/15
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 травня 2015 року 16:50 № 826/4162/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Р.А.М.»
до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві
третя особа Приватне підприємство «Калотта»
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.02.2015 № ,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.А.М.» з позовом до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.02.2015 № , відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 102 563 грн. за основним платежем та на 51 282 грн. за штрафними санкціями.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням та зазначає, що висновки ДПІ ґрунтуються на тому, що операції з контрагентом начебто не проводились та, на думку ДПІ, відсутній об'єкт оподаткування та, відповідно, відсутні правові підстави для формування позивачем спірних сум податкових вигод. При цьому, висновки про нездійснення спірних операцій, ДПІ обґрунтовує начебто відсутністю у контрагента ресурсів та можливостей для виконання спірних операцій.

Однак, як наполягає позивач, спірні операції з надання послуг з координації та контролю торгового персоналу, включаючи складання плану, постановки завдань, обробки поточних звітів, управління змінами планів/завдань і т.ч., контрагентом фактично виконані, документально оформлені, у т.ч. видані податкові накладні.

Крім того, придбані послуги були використані в подальшому у власній господарській діяльності товариства, а саме для виконання взятих товариством на себе зобов'язань за договорами з клієнтами ТОВ «Нокія Україна», ТОВ «Кампарі Юкрейн», ТОВ «Лореаль Україна».

Враховуючи наведене у сукупності, позивач вважає, що мав всі законні підстави для формування спірних сум податкових вигод, а спірне рішення вважає необґрунтованим та протиправним, з огляду на що позивач просить задовольнити позов.

Представник третьої особи у судові засідання не з'явився. Поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження у справі та позовними матеріалами повернуто до суду без вручення у зв'язку із закінчення терміну зберігання. Між тим, за підписом керівника ПП «Колотта» надано письмові пояснення по справі від 14.04.2015 р., в яких керівник зазначає про виконання спірних операцій та підтримує позовні вимоги. З огляду на наведене та відсутність підстав для відкладення розгляду справи, розгляд справи не відкладався та судом ухвалено розглядати справу за відсутності представника третьої особи на підставі наявних матеріалів справи.

ДПІ з підстав, викладених в Акті перевірки та запереченнях на позов, вважає спірне рішення законним та обґрунтованим, вірним по суті, а відтак не вбачає підстав для його скасування, оскільки вважає, що фактично спірні операції не виконувались, у контрагента відсутні ресурси для діяльності, відбувалось лише оформлення документів та перерахування коштів не для цілей господарської діяльності, а відтак відсутній об'єкт оподаткування та, відповідно, підстави для формування спірних сум податкових вигод.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України у судовому засіданні 21.04.2015 р. ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши думку представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Р.А.М.» (код 31724470) з питань дотримання податкового законодавства при взаємовідносинам з контрагентами за березень 2014 р.

За результатами перевірки складено акт від 13.02.2015 р. № 84/26-57-22-04-10/31724470 (далі - Акт перевірки).

Згідно з Актом перевірки позивача взято на податковий облік 25.10.2001 р. за № 3285. Товариство зареєстровано платником ПДВ 02.11.2001 р.

ДПІ встановлено наявність у користуванні позивача на умовах піднайму (суборенди) нежилого приміщення площею 365,5 кв.м., яке орендується згідно договору від 11.04.2014 р. по 31.03.2017 р.

Відповідно до звіту ф. 1-ДФ позивач мав у своєму штаті 371 особу із середньою заробітною платою у розмірі 2 255,35 грн.

При проведенні перевірки використано акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 27.05.2014 р. № 604/04-62-22-3/34683232 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Колотта» за період лютий - квітень 2014 р.

При цьому (т.1., а.с. 32) в Акті перевірки зазначено про наявність у позивача кваліфікованого персоналу з надання послуг своїм покупця з просування продукції,надання послуг для тренінгів.

Між тим, перевіркою взаємовідносин з ПП «Колотта» встановлено укладання договору від 03.02.2014 р. № 03/02-У з надання послуг з організації та проведення тренінгових програм та координації та контролю торгового персоналу, в результаті чого сформовано у березні 2014 р. податковий кредит з ПДВ у розмірі 102 563,43 грн. при обсязі операцій з ПДВ - 615 380,60 грн. Платежі проведені в період квітня - липня 2014 р. Акти складені 03.03.2014 р., 31.03.2014 р. На ці ж дати складені податкові накладні.

В контексті наведеного контрагента в Акті перевірки міститься посилання на акт від 27.05.2014 р. та відомості з нього щодо не підтвердження здійснення вказаним підприємством діяльності, відсутність об'єктів оподаткування. Контрагент придбавав різноманітні групи товарів: труба стальна, бензин А-95, підліжка, комплект теплого полу, круги, слабоалкогольні напої.

Таким чином, виходячи по суті з відсутності у контрагента необхідних ресурсів та можливостей, ДПІ приходить до висновку про нездійснення спірних операцій та, відповідно, до висновку про відсутність об'єкту оподаткування та підстав для формування позивача спірних сум податкових вигод, посилаючись на положення п. 44.1., п. 198.3., п. 198.6., 201.1., п. 201.2. та п. 201.6. ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за березень 2014 року на суму 102 563 грн.

На підставі зазначених висновків акту перевірки прийнято оскаржуване рішення.

У взаємозв'язку з наведеним та щодо сутності операцій, за якими були сформовані спірні суми податкових вигод, під час розгляду справи встановлено, що між ПП «Колотта» (виконавець) та ТОВ «Р.А.М.» (замовник) підписано договір від 03.02.2014 р. № 03/02-У на виконання послуг. Місцезнаходження виконавця: м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 17 кв. 2-89. Перелік послуг викладений у п. 3.1. договору. Обумовлена можливість залучення субвиконавців, при цьому виконавець несе відповідальність за дії таких осіб.

Згідно з додатком № 1 від 03.02.2014 р. обумовлено надання послуг з координації та контролю торгового персоналу, включаючи складання плану, постановки завдань, обробки поточних звітів, управління змінами планів/завдань та надання зворотного зв'язку. Період надання послуг (т.1., а.с. 68) з 03.03.2014 р. по 31.08.2014 р.

Вартість людино-дня по координації та контролю торгового персоналу - 1 084,00 грн. з урахуванням кількості витраченого часу. До додатку складено план (т.1., а.с. 69).

31.03.2014 р. складено Звіт до додатку № 1 від 03.02.2014 р. (т.1., а.с. 70).

Зазначено у звіті (т.1., а.с. 70-42), що послуги надавалися у містах: Б. Церква, Київ, Черкаси, Житомир, Бровари, Проліски, Вінниця у 115 торгових точках. При цьому, кількість відпрацьованих годин складала від 0,25 год. до 171 год. на одній торговій точці.

31.03.2014 р. складено акт здачі-приймання робіт (надання послуг), де вартість послуг визначена на рівні 274 468,80 грн. з ПДВ. Кількість людино-днів - 211.

31.03.2014 р. складено податкову накладну № 697 на вищевказану суму з номенклатурою поставки «координація та контроль торгового персоналу».

Оплата проведена 08.04.2014 р. у розмірі 105 000 грн., 08.07.2014 р. - 169 468,80 грн.

Згідно з додатком № 2 від 10.02.2014 р. до вищезгаданого договору сторони погодили виконання послуг «розробка брифу щодо надання консультацій в ТТ» вартістю 17 511,80 грн. з ПДВ 2 918,63 грн. Термін виконання - до 31.03.2014 р. У той же час, вже станом на 10.02.2014 р. складено звіт до додатку № 2 «Бриф для консультантів у торгових точках». Строки - 12 - 18 лютого включно, графік 14:00 до 20:00, перерва - 20 хв. Ціль проекту - вивід на ринок нового продукту ТМ Mondoro - вермут. Завдання - організація консультацій в магазинах Metro. Підтвердженням продажу в рамках акції є чек, його фото або реквізити.

Станом на 03.03.2014 р. складено акт на суму 17 511,80 грн. та податкова накладна № 39. Оплата проведена 08.07.2014 р. - 17 511,80 грн.

Крім цього, між сторонами договору підписано додаток № 3 від 17.02.2014 р. щодо надання виконавцем послуг по організації та проведенню тренінгових програм, проведення навчальних занять по роз'ясненню програм, підготовка відповідей на питання учасників тренінгів відносно програм. Послуги надаються у період з 03.02.2014 р. по 31.07.2014 р. Сторонами складено план-програма від 31.03.2014 р., якою затверджено план-програму на період з 01.03.2014 р. по 31.03.2014 р. Станом на 31.03.2014 р. складено звіт до додатку № 3.

Станом на 31.03.2014 р. складено акт надання послуг вартістю 323 400 грн. з ПДВ 53 900 грн. Номенклатура поставки «організація та проведення тренінгових програм». Кількість тренінгів - 77. Вартість одиниці - 3500 грн. Оформлена податкова накладна № 698 від 31.03.2014 р. на вказану вище суму. Оплата проведена 04.06.2014 р. - 323 400 грн.

Вирішуючи з урахуванням наведеного спір по суті, суд зазначає наступне.

Так, проаналізувавши у взаємозв'язку з вищенаведеним положення ПК України (в редакції на час оформлення операцій та формування податкових вигод), а саме:

- п/п. 14.1.36. (щодо визначення терміну «господарська діяльність»), п/п. 14.1.185. (щодо визначення «постачання послуг»), п/п. 14.1.203 (щодо визначення «продаж результатів робіт (послуг), п/п. 14.1.191. (щодо визначення «постачання товарів»), п/п. 14.1.202. (щодо визначення «продаж (реалізація) товарів»),

- (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення «податок на додану вартість»), п/п. 14.1.181 (щодо визначення «податковий кредит»), п. 188.1. (щодо бази оподаткування), п. 185.1. (щодо визначення «об'єкт оподаткування»), п. 198.1. ПК України (щодо операцій, при здійсненні яких виникає право на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.2. (щодо дати виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.3. (щодо порядку визначення сум податкового кредиту), п. 201.1. (щодо видачі п/п та її реквізитів), п. 201.4. (щодо дати видачі податкової накладної), п. 201.6. (щодо статусу податкової накладної (п/н) та її відображення у РПН), п. 201.7. (щодо видачі п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг); п. 201.8. (щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н), п. 201.10 ПК України (щодо видачі п/н платником податку та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту); п. 198.6. (щодо наслідків не підтвердження сум податку),

- а також п/п. 16.1.2., 16.1.3., п. 44.1. ПК України (щодо ведення обліку та підтвердження даних обліку) та положення ч. 2. ст. 3., ч. 1 ст. 9, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути складені за фактично вчиненою операцією, повинні мати всі обов'язкові реквізити, містити відомості про господарську операцію, про зміст та обсяг операцій, та бути підписані уповноваженими особами, що надає первинному документу юридичну значимість для цілей відображення фактично вчинених операцій у бухгалтерському та податковому обліку.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкового кредиту та які є передумовою їх формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення господарських операцій, які є об'єктом оподаткування; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності; (4) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (5) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою, (6) наявності ділової мети, розумних економічних причин (причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності - п/п. 14.1.231. ПК України).

При цьому, суть останнього, слід розуміти так, що діяльність платника податків не ставиться під сумнів, якщо у неї є розумна ділова мета. Податкова економія при цьому діловою метою не визнається. В іншому випадку податкові наслідки переосмислюються у відповідності з економічною суттю операцій.

Недоведеність наявності зазначених чинників, з якими наведені вище норми законодавства пов'язують можливість формування платником податків податкових вигод, зокрема, недоведеність фактичного здійснення певних операцій (нездійснення операцій), позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на формування цих податкових вигод, навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/робіт/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників певних операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкових вигод.

В даному випадку, дослідивши та оцінивши відповідно до положень ст. 86 КАС України («Оцінка доказів») наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з положень ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо предмету доказування) та з урахуванням положень ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України, суд приходить до висновку про недоведеність фактичного виконання спірних операцій з боку контрагента позивача та відсутність підстав для формування спірних сум податкових вигод, виходячи з наступного.

З податкової декларації контрагента з ПДВ за березень 2014 р. вбачається, що загальний обсяг постачання контрагентом товарів, робіт, послуг у цьому місяці склав 22 342 736 грн. (без ПДВ), ПДВ склало 4 468 547 грн., що, відповідно, та з урахуванням сутності та обсягу операцій задекларованих за відносинами з позивачем, їх трудомісткості, віддаленості точок надання послуг, потребувало наявності у контрагента відповідного кваліфікованого персоналу, технічних/адміністративних працівників для забезпечення роботи персоналу, задіяного при наданні послуг по торговим точкам, наявності власного або залученого транспорту для переміщення персоналу по території України та наявності місць для тимчасового перебування для працівників контрагента позивача (у відрядженні, тощо).

Із пояснень, наданих керівником ПП «Колотта» до матеріалів справи, не вбачається виконання обумовлених для позивача послуг із залученням інших осіб, натомість, третя особа наполягає на самостійному виконанні обмовлених операцій.

Однак, не дивлячись на те, що ухвалою судді про відкриття провадження у справі у третьої особи витребовувались докази наявності у спірному періоді на підприємстві кваліфікованого персоналу та матеріальних ресурсів, необхідних для здійснення спірних операцій, під час розгляду справи не надано доказів наявності у контрагента трудових та інших ресурсів, у т.ч. кваліфікованого персоналу, продавців-консультантів, мерчендайзерів, необхідного для виконання значного обсягу обумовлених операцій протягом стислого періоду часу. Не надано і будь-яких доказів перебування певних осіб контрагента на торгових точках, як і власне доказів проходження вказаними особами навчання для цілей надання послуг, обумовлених в договорах з позивачем. Відсутні і докази відрядження працівників контрагента по торговим точкам в різних містах України.

Під час розгляду справи представнику позивача ставилось питання щодо ідентифікації осіб, які з боку контрагента виконували зазначені послуги, однак під час розгляду справи не надано документально підтверджених відомостей про осіб, які з боку третьої особи приймали участь у виконанні спірних операцій.

У той же час, обізнаність позивача відносно наявності у контрагента відповідних ресурсів, кваліфікованого персоналу при укладанні та виконанні угод обумовлюється звичайною діловою практикою, а також характером і специфікою угод (обумовлених операцій), у т.ч. пов'язано із необхідністю забезпечення високого рівня виконання послуг у відносинах з власниками відомих торгових марок та мережевих супермаркетів.

Під час розгляду справи не надано і будь-яких підтверджень з боку власників торгових мереж, власників торгових марок щодо участі в організації заходів ПП «Колотта» та участі у заходах певних працівників третьої особи.

У взаємозв'язку з наведеним слід додати, що відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі № 804/7934/14 (номер рішення в ЄДРСР 43760298), копія якої з ЄДРСР залучена до матеріалів справи відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», відмовлено у задоволенні позову ПП «Каллота» в якому зазначене підприємство просило: визнати протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо виключення (коригування) на підставі акту від 27 травня 2014 року №604/04-62-22-3/34683232 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Калотта» () щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за лютий-квітень 2014 року, з (в) електронної (-ій) бази (-і) даних «Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» та інших електронних баз даних суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені ПП «Калотта» () у податкових деклараціях за період лютий-квітень 2014 року; зобов'язати ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в електронній базі даних «Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» показники податкової звітності ПП «Калотта» (), зазначених останнім в податкових деклараціях за період лютий-квітень 2014 року.

Між тим, згідно наявної у вказаному акті інформації, вказане підприємство не подавало декларацію з податку на прибуток та додатки до неї, тобто на заявляло щодо наявності витрат, пов'язаних із здійсненням звичайної господарської діяльності та спірних операцій, зокрема наявності власного або орендованого майна, наявності ресурсів, необхідних для здійснення звичайної господарської діяльності, маючи, однак, лише за один березень 2014 р. обсяги реалізації більше 22 млн. грн., а обсяг податкового кредиту з ПДВ за лютий - квітень 2014 р. - 5 776 492 грн. (ПДВ).

Відтак, враховуючи специфіку та особливості зазначених операцій, під час розгляду справи не надано сукупності тих відомостей і документів, які за звичайною діловою практикою супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності з первинними документами підтверджують їх фактичне (реальне) виконання, а відтак не доведено фактичного виконання спірних операцій контрагентом позивача.

При цьому, суд враховує, що наявність оплати за спірними операціями сама по собі також не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та в даному випадку - самостійною підставою для формування спірних сум податкових вигод, оскільки рух цих коштів, виходячи з вищенаведеного у сукупності, не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю підприємств - учасників спірних операцій.

Що стосується надання аналогічних послуг позивачем на користь своїх покупців - кінцевих споживачів послуг, зокрема власників торгових мереж та відомих торгових марок, слід зазначити, що власне реальність цих «вихідних» операцій, ДПІ не спростовується та судом під сумнів не ставиться. Однак, виконання цих послуг за відносинами між позивачем та споживачами цих послуг, само по собі не свідчить про те, що до цього ці послуги були поставлені позивачу в порядку субпідряду та виконані саме контрагентом позивача - третьою особою. По суті, як вбачається з матеріалів справи та оцінки доказів у їх сукупності, послуги на користь споживачів цих послуг фактично надавалися безпосередньо позивачем.

Суд приходить до висновку, що за спірними операціями лише оформлювались окремі документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентом обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди. Складені за такими операціями документи та податкова накладна, є юридично дефектними та не створюють правових наслідків для цілей формування спірних сум податкових вигод.

Виходячи з того, що в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 1 ст. 71 КАС України, під час розгляду справи не доведено обставин фактичного виконання спірних операцій та, відповідно, не доведено наявності обставин, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість правомірного формування податкових вигод за спірними операціями, суд приходить до висновку про відсутність у позивача підстав для їх формування за результатами оформлення вищезгаданих операцій.

Наведені позивачем та третьою особою доводи та надані ними матеріали не спростовують наведеного та не доводять зворотного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, за результатами розгляду справи суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке, як приходить до висновку суд, є законним та обґрунтованим, вірним по суті, а отже підстав для задоволення позову не має.

При цьому, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити та беручи до уваги, що позивачем при зверненні з позовом сплачено 307,69 грн. (10 % розміру ставки судового збору), суд зазначає, що відповідно до положень абз. 2 п/п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 87 КАС України з позивача підлягає стягненню решта суми судового збору. Так, позивачем заявлено вимогу про скасування рішення, відповідно до якого збільшено грошові зобов'язання позивача перед бюджетом загалом на 153 845,00 грн. Відтак, виходячи з положень зазначеного закону, загальний розмір судового збору, що підлягає сплаті, складає 3 076,90 грн. (повна ставка судового збору). Враховуючи сплачену позивачем суму та у зв'язку з відмовою у задоволенні позову підлягає стягненню з позивача решта суми судового збору у розмірі 2 769,21 грн., який на підставі ст. 9 вказаного Закону підлягає зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України. При цьому, виходячи з вимог ч. 3 ст. 258 КАС України, щодо стягнення судового збору підлягає видачі виконавчий лист, який надсилається судом до державної податкової інспекції.

Керуючись вимогами 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.А.М.» (код 31724470; адреса: 03115, м. Київ, вул. Ф.Пушиної, 11) судовий збір у розмірі 2 769,21 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 4007, код бюджетної класифікації 22030001; код ЄДР суду 34414689). Після набрання постановою суду законної сили - видати виконавчий лист.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін