Справа № 2а/0370/960/12
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 95069/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Старунського Д.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2012 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 05.04.2012року звернувся з позовом до Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 06.12.2011 року, якими визначено суму грошового зобов'язання за платежем: штраф за затримку сплати суми грошового зобов'язання на загальну суму 180,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 11.11.2011 року було проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності, за результатами якої було складено акт № 864/1701/НОМЕР_3 від 21.11.2011 року. На підставі вищевказаного акту 06.12.2012 року Ківерцівською МДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення № та № від 06.12.2011 року про нарахування ФОП ОСОБА_1 штрафу за затримку сплати суми грошового зобов'язання на загальну суму 180,00 грн. В подальшому позивач подав скарги до ДПА у Волинській області та ДПС України. За результатами розгляду скарг вказаними інстанціями були прийняті рішення про залишення податкових повідомлень-рішень без змін, а скарги - без задоволення. Позивач не погоджується з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями та вважає їх безпідставними посилаючись на те, що застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату суми грошового зобов'язання, передбачено статтею 126 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме відповідальність за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом. Також зазначає, що підстави для сплати суми грошового зобов'язання відсутні, оскільки відповідно до ч. 5 п. 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до набрання судовим рішенням законної сили. Отже, оскільки податкові зобов'язання, визначені згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 15 червня 2010 року не можуть бути узгодженими, оскільки зупинені відповідною ухвалою Вищого адміністративного суду України.

Оскаржуваною постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2012 року в задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. В своїй апеляційній скарзі покликається на те, що на підставі вищевказаного акту 06.12.2012 року Ківерцівською МДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення № та № від 06.12.2011 року про нарахування ФОП ОСОБА_1 штрафу за затримку сплати суми грошового зобов'язання на загальну суму 180,00 грн. В подальшому позивач подав скарги до ДПА у Волинській області та ДПС України. За результатами розгляду скарг вказаними інстанціями були прийняті рішення про залишення податкових повідомлень-рішень без змін, а скарги - без задоволення. Позивач не погоджується з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями та вважає їх безпідставними посилаючись на те, що застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату суми грошового зобов'язання, передбачено статтею 126 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме відповідальність за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом. Також зазначає, що підстави для сплати суми грошового зобов'язання відсутні, оскільки відповідно до ч. 5 п. 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до набрання судовим рішенням законної сили. Отже, оскільки податкові зобов'язання, визначені згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 15 червня 2010 року не можуть бути узгодженими, оскільки зупинені відповідною ухвалою Вищого адміністративного суду України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається із акту № 864/1701/НОМЕР_3 від 21.11.2011 року, позивачем порушено граничний строк сплати грошового зобов'язання із затримкою на 71 та 162 календарні дні, у зв'язку з чим Ківерцівською МДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення № та № від 06.12.2011 року, якими зобов'язано ФОП ОСОБА_1 сплатити штраф на загальну суму 180,00 грн.

Щодо посилання позивача на те, що постанова Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2010 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2011 року оскаржена ним до Вищого адміністративного суду в касаційному порядку, який ухвалою від 31.08.2011 року відкрив касаційне провадження і зупинив виконання вищевказаної постанови та ухвали суду до закінчення касаційного провадження у справі, на думку суду не є підставою для скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень від 06.12.2011 року, оскільки даною ухвалою не зупинено дію самих податкових повідомлень-рішень Ківерцівської МДПІ від 15.06.2010 року № 1/0, та № /0, які згідно з рішенням суду, що набрало законної сили, не скасовані, а податкове повідомлення-рішення № /0 визнано протиправним та скасовано лише в частині зменшення суми бюджетного відшкодування на 38199,00 грн.

З врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до Ківерцівської МДПІ про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 06.12.2011 року, якими визначено штраф за затримку сплати суми грошового зобов'язання на загальну суму 180,00 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької діяльності фізична особа-підприємець, зареєстрований Ківерцівською районною державною адміністрацією 02.09.2003 року, що також підтверджується випискою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААБ № 587587 від 12.12.2011 року.

Ківерцівською МДПІ на підставі п.п. 20.1.4 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75 ПК України старшим державним податковим інспектором відділу оподаткування фізичних осіб Ківерцівської МДПІ Ковальчук Н. А. 11.11.2011 року проведена камеральна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питання своєчасності сплати прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльні, за результатами якої складено акт від 21.11.2011 року за № 864/1701/НОМЕР_3. Перевіркою встановлено порушення п. 57.3 ст. 57 ПК України, а саме платником несвоєчасно сплачено прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності.

За наслідками перевірки та на підставі акту № 864/1701/НОМЕР_3 від 21.11.2011 року Ківерцівською МДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення: № від 06.12.2011 року, яким зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 90,00 грн. за затримку на 71 календарний день сплати суми грошового зобов'язання в сумі 450,00 грн., та № від 06.12.2011 року, яким зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 90,00 грн. за затримку на 162 календарних дні сплати суми грошового зобов'язання в сумі 450,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач подавав скарги до ДПА у Волинській області та ДПС України. За результатами розгляду скарг вищевказаними інстанціями прийняті рішення № К/9/25-006, № К/10/25-006 від 08.02.2012 року та № 9201/к/10-2315 від 13.03.2012 року про залишення податкових повідомлень-рішень Ківерцівської МДПІ № та № від 06.12.2011 року та рішення ДПА у Волинській області - без змін, а скарг - без задоволення.

Судом встановлено, що відповідачем була проведена документальна планова перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року. За результатами якої були прийняті податкові повідомлення-рішення від 15.06.2010 року № /0, яким донараховано 132425,00 грн. податку на додану вартість і застосовано 66212,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій, № /0, яким зменшено бюджетне відшкодування ПДВ на загальну суму 197670,00 грн. та у зв'язку з тим, що було відшкодовано 142139,00 грн. ПДВ, визначено податкове зобов'язання з ПДВ у розмірі 142139,00 грн. і застосовано 69361,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій, та № /0, яким донараховано податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 290711,00 грн.

Позивач не погодився із вищевказаними рішеннями податкового органу та оскаржив її в судовому порядку. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2010 року в справі № 2а-2270/10 податкове повідомлення-рішення № /0 від 15.06.2010 року скасовано в частині зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 38199,00 грн.

Згідно з пунктом 1.2 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-III від 21.12.2000 року (далі - Закон № 2181), чинного на момент вчинення порушення, податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Підпунктами 4.2.1 та 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону № 2181 визначено, що у разі, якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом. Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків, зокрема, у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення Суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Відповідно до пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181 у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження. Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків (підпункт 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 зазначеного Закону).

Відповідно до підпунктів 1.3 статті 1 Закону № 2181 податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом також встановлено, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2011 року рішення Волинського окружного адміністративного суду в справі № 2а-2270/10 залишено без змін.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постановою Вищого адміністративного суду України від 24.09.2012 року Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2011 скасовано. Прийняти нову постанову. Позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції Волинської області від 15.06.2010 № /0, від 15.06.2010 №/0, від 15.06.2010 №/0.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається із акту № 864/1701/НОМЕР_3 від 21.11.2011 року, позивачем на думку відповідача порушено граничний строк сплати грошового зобов'язання із затримкою на 71 та 162 календарні дні, у зв'язку з чим Ківерцівською МДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення № та № від 06.12.2011 року, якими зобов'язано ФОП ОСОБА_1 сплатити штраф на загальну суму 180,00 грн.

Враховуючи наведене колегія суддів зазначає, що постанова Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2010 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2011 року оскаржена ним до Вищого адміністративного суду в касаційному порядку, який ухвалою від 31.08.2011 року відкрив касаційне провадження і зупинив виконання вищевказаної постанови та ухвали суду до закінчення касаційного провадження у справі, а постановою Вищого адміністративного суду України від 24.09.2012 року Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2011 скасовано. Прийняти нову постанову. Позов задоволено. Визнати протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції Волинської області від 15.06.2010 № /0, від 15.06.2010 №/0, від 15.06.2010 №/0.

З врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про протиправність дій Ківерцівської МДПІ щодо винесення податкових повідомлень-рішень № та № від 06.12.2011 року, якими визначено штраф за затримку сплати суми грошового зобов'язання на загальну суму 180,00 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи податкові повідомлення-рішення № та № від 06.12.2011 року діяв всупереч законодавства України, а отже є підстави для визнання їх протиправними та їх скасування.

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови не вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 202 КАС України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2012 року у справі № 2а/0370/960/12 - скасувати та прийняти нову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволити частково.

Визнати протиправними та скасувати повідомлення-рішення Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції № та № від 06.12.2011 року.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді Д.М. Старунський

В.Я. Качмар