Справа № 463/1725/15-а
Суддя: Головатий Р. Я.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. Львів Справа №463/1725/15-а

Провадження №2-а/463/99/15

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративний позов ОСОБА_2 до ВДАІ Мукачівського МВ (з обслуговування м. Мукачево та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області, третя особа: прапорщик міліції ОСОБА_3, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, уточнивши позовні вимоги просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №125074 від 27.03.2015р., винесену інспектором Мукачівського взводу ДПС УДАІ УМВС України в Закарпатській області, про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що 27 березня 2015 року ІДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №1 прапорщиком міліції ОСОБА_3 винесено постанову серії ПС2 №125074 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у порушенні пункту 9.8 Правил дорожнього руху (ПДР) та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Підставою винесення оскаржуваної постанови став протокол про адміністративне правопорушення від 27 березня 2015 року серії АБ2 № 190354, в якому зазначено, що 27 березня 2015 року о 14 год. 25 хв. на автодорозі Київ-Чоп 717 км. д, позивач керував автомобілем НОМЕР_1, не ввімкнувши ближнє світло фар або денні ходові вогні поза межами населеного пункту, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП України. Разом з тим, вказані обставини не підтверджені жодними доказами та є такими, що не відповідають дійсності, оскільки позивач керував вказаним автомобілем з увімкненим ближнім світлом фар, що пояснив інспектору та записав у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім цього, вважає, що відповідальність за рух транспортного засобу поза населеним пунктом без увімкнення ближнього світла фар ч.2 ст.122 КпАП України взагалі не передбачено. Диспозиція вказаної частини статті передбачає відповідальність за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами лише при початку руху чи зміні його напрямку.

Враховуючи наведене вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, такою, що винесена незаконно при відсутності події та складу правопорушення, а тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні вищенаведеним. Разом з тим, уточнив, що в адміністративному позові помилково вказав про скасування постанови серії ПС2 №125075, в той час як позивача притягнено до відповідальності постановою ПС2№125074.

Представник відповідача в судове засідання не зявився повторно, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, доказів в заперечення позовних вимог суду не представив.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

У відповідності до ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України, оскільки відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні за даної явки, а тому справу слід розглянути на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №125074 (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. у зв'язку із вчиненням правопорушення, яке виразилося у тому, що 27 березня 2015 року о 14 год. 25 хв. на автодорозі Київ-Чоп 717 км. д, позивач керував автомобілем НОМЕР_2, не ввімкнувши ближнє світло фар або денні ходові вогні поза межами населеного пункту.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №190354 (а.с.11), на підставі якого винесено оскаржувану постанову.

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності слід довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема його об'єктивну сторону, яку визначає в тому числі час, місце, спосіб та умови скоєння правопорушення.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В позовній заяві позивач заперечив факт порушення ним вимог п.8.9 ПДР України та ствердив, що 27 березня 2015 року о 14 год. 25 хв. на автодорозі Київ-Чоп 717 км. д, керував автомобілем НОМЕР_2, з увімкненими фарами денного світла, що власне і зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідач наведені позивачем обставини не спростував, суду жодних доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення не представив, а тому суд не вправі вважати доведеним факт правопорушення.

Крім цього, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

В оспорюваній постанові всупереч вимогам вказаної норми не наведено обставини, які враховувалися при обранні позивачу стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесено з порушенням вимог ст.ст. 9, 33, 251, 258, 280 КпАП України, у звязку з чим її слід скасувати як таку, що винесена з порушенням передбачених законодавством вимог.

Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги ОСОБА_2 про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, оскільки відповідно до п.3 ч.2 ст.222 КпАП України розгляд та вирішення даної категорії справ віднесено до компетенції саме працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а не суду.

Керуючись ст.ст.2, 71, 160-163, 171-2 КАС України, -

постановив:

адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову серії ПС2 №125074 від 27.03.2015 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Суддя: Р.Я. Головатий