Справа № 804/3846/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2015 р. Справа № 804/3846/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріПрихно К.С.
позивача представника відповідача ОСОБА_3 Савчук О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-
10 березня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області, в якому просить:
визнати протиправними дії територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області щодо відмови виплатити позивачу середній заробіток за весь період затримки остаточного розрахунку з дня звільнення по день фактичного розрахунку;
зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області виплатити позивачу середній заробіток за весь період затримки остаточного розрахунку з дня звільнення з 31 грудня 2010 року по день фактичного розрахунку з виплатою компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з несвоєчасним її нарахуванням та виплатою.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що наказом Бабушкінського районного суду «Про відрахування судді ОСОБА_3» від 31 грудня 2010 року за №171-К він був відрахований зі штату Бабушкінського районного суду 31 грудня 2010 року у зв'язку з виходом у відставку.
21 січня 2011 р. позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України, територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, стягнення заробітної плати та щомісячного грошового утримання.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2014 р. позовні вимоги позивача задоволено частково та зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області провести перерахунок і виплату ОСОБА_3 надбавки за вислугу років у відповідності з положенням частини першої ст. 44 Закону України «Про статус суддів», у редакції чинній на час існування спірних правовідносин, з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2010 р.
Суд також зобов'язав територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області провести перерахунок і виплатити ОСОБА_3 довічне грошове утримання за період з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2010 р. з урахуванням перерахованої надбавки за вислугу років у відповідності з положенням частини четвертої ст. 44 Закону України «Про статус суддів» у редакції, чинній на існування спірних правовідносин.
26 грудня 2014 р. територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області по виконавчому листу позивачу виплачено 54 968 грн. 02 коп.
Надбавка за вислугу років є складовою заробітної плати судді.
Позивач стверджує, що територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області грубо порушило ст.116 КЗпП України, відповідно до якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.
Відповідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Крім того, позивач зазначив, що відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» він має право на компенсацію втрати частини заробітної плати в зв'язку з несвоєчасним її нарахуванням та виплатою.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив відмовити у їх задоволенні, надавши письмові заперечення, та додатково пояснив, що на момент відрахування ОСОБА_3 зі штату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 31.12.2010 року, у зв'язку з виходом у відставку, територіальним управлінням нараховано та виплачено йому неоспорювану суму заробітку, зокрема: посадовий оклад у розмірі 2 490,00 грн., доплату за кваліфікаційні класи у розмірі 350,00 грн., надбавку за високі показники у розмірі 1 420,00 грн. (50% від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційні класи), надбавку за вислугу років у розмірі 1 136,00 грн. (40% від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційні класи), премію за підсумками роботи за 2010 рік (94% від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційні класи), що свідчить про повне дотримання норм законодавства України про працю.
В той же час Дніпропетровським окружним адміністративним судом розглядався позов ОСОБА_3 щодо перерахунку йому надбавки за вислугу років.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року у справі №2а/0470/1428/11 територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області зобов'язано провести перерахунок і виплатити ОСОБА_3 надбавку за вислугу років у відповідності з положенням частини четвертої ст. 44 Закону України «Про статус суддів» з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року.
Крім того, суд зобов'язав територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести перерахунок і виплатити ОСОБА_3 довічне грошове утримання за зазначений період з урахуванням перерахованої надбавки за вислугу років.
Всі виплати проводить Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на підставі оригіналів документів, що є підставою для оплати.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 року у справі №2а/0470/1428/11 заявником було надано територіальному управлінню лише 08 грудня 2014 року.
Кошторисом видатків територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області відсутня КЕКВ 1340 (оплата довічного грошового утримання), яке з 2011 року нараховують та виплачують органи Пенсійного фонду України.
А тому, виконуючі рішення суду, територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області було невідкладно проведено перерахунок і виплату коштів, які зараховані, за винятком податків, на картку ОСОБА_3 26 грудня 2014 року з КЕКВ 2111 (заробітна плата).
Також в обґрунтування заперечень представник відповідача зазначив, що апеляційні скарги ОСОБА_3 Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом задоволено частково. А тому, відповідно до ч. 2 ст. 117 КЗпП України у випадках, коли спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 року у справі №2а/0470/1428/11 такого відшкодування не передбачено. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у зв'язку з наступним.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 працював головою суду та суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з квітня 1990 року по 31 грудня 2010 року.
Наказом Бабушкінського районного суду від 31 грудня 2010 року за №171-К позивач був відрахований зі штату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 31 грудня 2010 року у зв'язку з виходом у відставку.
21 січня 2011 р. позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України, територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, стягнення заробітної плати та щомісячного грошового утримання.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2014 р. позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково та зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області провести перерахунок і виплату ОСОБА_3 надбавки за вислугу років у відповідності з положенням частини першої ст.44 Закону України «Про статус суддів» у редакції чинній на час існування спірних правовідносин, з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2010 р.; зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області провести перерахунок і виплатити ОСОБА_3 довічне грошове утримання за період з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2010 р. з урахуванням перерахованої надбавки за вислугу років у відповідності з положенням частини четвертої ст. 44 Закону України «Про статус суддів» у редакції, чинній на існування спірних правовідносин.
Згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2014 р. позивачу було видано виконавчий лист, який останнім 8 грудня 2014 р. був переданий на виконання до відповідача.
Відповідачем 26 грудня 2014 р. по виконавчому листу позивачу було виплачено 54 968 грн. 02 коп.
22 січня 2015 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
На вищезазначене звернення відповідач відповів листом №Б-с-291 від 16.02.2015 року, в якому повідомив, що постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 року у справі №2а/0470/1428/11, за якою територіальне управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області зобов'язано провести перерахунок і виплату надбавки за вислугу років у розмірі 40% від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, позивачем надано лише 08.12.2014 року.
Апеляційні скарги Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом задоволено частково. Відповідно до частини другої ст. 117 КЗпП України у випадках, коли спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Постановою такого відшкодування не передбачено.
Таким чином, відповідач повідомив, що територіальне управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області не вбачає достатніх підстав для виплати позивачу середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку та компенсації, оскільки, відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці», компенсація втрати частини заробітної плати провадиться у зв'язку з порушенням строків її виплати.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.1992 р. (що був чинний на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.
Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про статус суддів» трудові відносини суддів (крім суддів військових судів), не врегульовані цим Законом, визначаються законодавством України про працю.
Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Тобто, чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством було передбачено виплату працівникові середнього заробітку за весь час затримки виплати певних сум.
Як вбачається з матеріалів справи, час затримки виплати позивачу суми 54 968,02 грн. складає з 31 грудня 2010 року по 26 грудня 2014 року.
У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову в частині шляхом визнання протиправними дії територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області щодо відмови виплатити позивачу середній заробіток за весь період затримки остаточного розрахунку з дня звільнення з 31 грудня 2010 року по день фактичного розрахунку 26 грудня 2014 року та зобов'язання територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області виплатити позивачу середній заробіток за весь період затримки остаточного розрахунку з дня звільнення з 31 грудня 2010 року по день фактичного розрахунку 26 грудня 2014 року.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995 р. компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Що стосується позовних вимог щодо виплати компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з несвоєчасним її нарахуванням та виплатою відповідно до вимог ст. 34 Закону України "Про оплату праці", суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині, так як вважає, що вимоги вищевказаної статті не стосуються тих правовідносин, які виникли між позивачем та територіальним управлінням Державної судової адміністрації
Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, суд також вважає за необхідне присудити на користь ОСОБА_3 з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 54,81 грн.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області щодо відмови виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за весь період затримки остаточного розрахунку з дня звільнення з 31 грудня 2010 року по день фактичного розрахунку 26 грудня 2014 року.
Зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за весь період затримки остаточного розрахунку з дня звільнення з 31 грудня 2010 року по день фактичного розрахунку 26 грудня 2014 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_3 з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 54,81 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 29 квітня 2015 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник