Справа № 819/185/13-а
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2015р. м. Київ К/800/32898/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Стародуба О.П,

розглянувши в порядку попереднього розгляду адміністративну справу

за позовом управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області до Публічного акціонерного товариства «Квантор» про стягнення заборгованості

за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2013 року управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області звернулось в суд із позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Квантор» витрати, понесені Пенсійним фондом на виплату і доставку пільгових пенсій на суму 2 083,49 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року, у задоволені позову відмовлено.

Позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій і постановити нове - про відмову задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах, визначених частиною 2 статті 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення без задоволення касаційної скарги, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Судами встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Квантор» зареєстроване в управлінні Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області я платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», загальний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за грудень 2012 року складає 1 036,71 грн. та за січень 2013 року - 1 046,78 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у позивача відсутні правові підстави зараховувати кошти, які надійшли з визначеним відповідачем призначенням платежу, на погашення заборгованості за минулі періоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Таким чином, витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списками № 1 і № 2, покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абзацу 5 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, то і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду та Державного бюджету України відповідно.

Аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у контексті статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає підстави для висновку про те, що порядок за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З урахуванням викладеного, висновок судів першої та апеляційної інстанції про обов'язок відповідача відшкодувати пенсійному органу витрати на виплату та доставку пенсій, які призначені працівникам підприємства відповідно до пунктів «б»-«з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до платіжного доручення № 193 від 24 грудня 2012 року відповідачем сплачено 1036,71 грн. з призначенням платежу «пільгові пенсії за грудень 2012 року» та згідно платіжного доручення № 12 від 24 січня 2013 року - 1046,78 грн. з призначенням платежу «пільгові пенсії за січень 2013 року».

Сплачені кошти були в порядку статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зараховані відповідачем у погашення боргу згідно постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2011 року у справі № 2а-1970/3485/11 (сума боргу за цим рішенням становить 15753,15 грн.).

Судами попередніх інстанцій вірно не прийнято до уваги посилання позивача на положення частини п'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки дана норма втратила чинність з 01 січня 2011 року згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно частини шостої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не поширюються на відносини з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списками №1 та №2 не є сплатою єдиного внеску в розумінні вказаного Закону.

Враховуючи вище викладене та той факт, що зарахування сплачених коштів проведено пенсійним органом в рахунок погашення боргу, стягнутого за рішенням суду, що підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо неправомірності зарахування сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості за минулі періоди.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 224, 230 КАС України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопольського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Кобилянський М.Г.

СУДДІ : Амєлін С.Є.

Стародуб О.П.