Справа № 623/3591/13-а
Суддя: Бутенко В. М.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/3591/13-а
Номер провадження 2-а/623/34/2015
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бутенка В.М.

при секретарі Костенко В.В.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання протиправними дій та бездіяльності субєкта владних повноважень, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, в якому просив: визнати протиправними дії та бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області (далі ВДВС) щодо ненадсилання у встановленому законом порядку та не надання на подані заяви копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 липня 2012 року вих.№14835 та постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 квітня 2013 року вих.№5924 за виконавчим листом №2-а-5519/2011, виданим 15 лютого 2012 року; зобовязати ВДВС видати постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 липня 2012 року вих.№14835 та постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 квітня 2013 року вих.№5924 за виконавчим листом №2-а-5519/2011, виданим 15 лютого 2012 року; зобовязати ВДВС подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

(а.с. 1, 87)

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року, адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду (а.с. 34-38, 48-52).

Ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року, а матеріали справи направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 71-74).

Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року прийнято до продовження розгляду вищевказану адміністративну справу (а.с. 81-82).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, підтримує позовні вимоги і просить суд адміністративний позов задовольнити (а.с. 10-11, 87, 95).

Представник відповідача ВДВС в судове засідання не з'явився, надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, ВДВС надали заперечення на позовні вимоги і просять суд у задоволенні адміністративного позову відмовити (а.с. 17-18, 96).

Оскільки від всіх осіб, які беруть участь у справі, надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд на підставі ч.4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права.

Відповідно до ч.5 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 і 3 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV.

Статтею 1 цього Закону встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які проводилися на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно правовими актами прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконання ( далі рішення).

Згідно ч.1 і ч.2 ст. 2 цього Закону примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі державні виконавці).

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановлених виконавчим документом і цим законом.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що відповідно наданих суду копії виконавчого провадження № 3540/16, №№ перереєстрації 82/16-13, номер за ЄДРВП 33622001 (а.с. 20-32), вбачається, що стягувач ОСОБА_1 подав до ВДВС заяву від 09 липня 2012 року про прийняття до виконання виконавчого листа №2-а-5519/2011, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 15 лютого 2012 року за постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2011 року по справі № 2-а-5519/2011 року про зобов'язання ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області провести ОСОБА_1 перерахунок відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи із законодавчо встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, та провести виплату належних сум відповідно до закону, з 01.01.2011 року по 18.06.2011 року з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 21, 24).

Постановою заступника начальника ВДВС від 27 липня 2012 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а-5519/2011, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 15.02.2012 року, копії якої за вих. №14835 від 27 лютого 2012 року направлено сторонам виконавчого провадження із супровідними листами простою кореспонденцією (а.с. 22, 23).

В постанові про відкриття виконавчого провадження визначено, що боржник ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області, у семиденний строк з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, повинен добровільно виконати рішення суду.

Згідно повідомлення за вих. №3001/1-13 від 17 квітня 2013 року ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області на виконання постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2011 року по справі № 2-а-5519/2011 року здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленому ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2011р. по 18.06.2011р. та передано на виплату на листопад 2012 року. Нарахована сума буде виплачена за умови бюджетного фінансування (а.с. 25).

23 квітня 2013 року заступником начальника ВДВС ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа - виконавчого листа №2-а-5519/2011, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 15.02.2012 року, та повернуто суду з підстав п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», копії якої за вих. №5925 від 29 квітня 2013 року направлено сторонам виконавчого провадження із супровідними листами простою кореспонденцією (а.с. 26, 27).

23 липня 2013 року стягувач ОСОБА_1 звертався з заявою до начальника ВДВС щодо примусового виконання виконавчого документа - виконавчого листа №2-а-5519/2011, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 15.02.2012 року за постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2011 року по справі № 2-а-5519/2011 року (а.с. 2, 28).

05 серпня 2013 року листом ВДВС за вих. №11215 на адресу стягувача ОСОБА_1 направлено інформацію про хід примусового виконання виконавчого документа - виконавчого листа №2-а-5519/2011, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 15.02.2012 року за постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2011 року по справі № 2-а-5519/2011 року, та розяснено, що згідно ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Стягувач ОСОБА_1 особисто в часи прийому громадян для отримання потрібних копій матеріалів виконавчого провадження до державного виконавця не звертався (а.с. 3, 29).

21 серпня 2013 року стягувач ОСОБА_3 повторно звертався до начальника ВДВС про надання інформації щодо примусового виконання виконавчого документа - виконавчого листа №2-а-5519/2011, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 15.02.2012 року за постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2011 року по справі № 2-а-5519/2011 року (а.с. 2, 30).

04 вересня 2013 року листом ВДВС за вих. №13259 на адресу стягувача ОСОБА_1 повторно направлено інформацію про хід примусового виконання виконавчого документа - виконавчого листа №2-а-5519/2011, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 15.02.2012 року за постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2011 року по справі № 2-а-5519/2011 року (а.с. 3, 31).

Згідно листа ОСОБА_2 Пенсійного фонду в Ізюмському районі Харківської області від 02 серпня 2013 року № 146/К-14 на звернення стягувача ОСОБА_1 з заявою до начальника ОСОБА_2 ПФУ щодо заборгованості пенсійної виплати за постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2011 року по справі № 2-а-5519/2011 року, вбачається, що в жовтні 2012 року на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження № 33622001, виданої Ізюмським міськрайонним управлінням юстиції та постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2011 року по адміністративній справі № 2-а-5519/2011 року, за матеріалами пенсійної справи був проведений перерахунок пенсії за період з 01.01.2011 року по 18.06.2011 року, сума боргу складає 635,45 гривень. Заборгованості по виплаті пенсії з 01.11.2011 року не існує (а.с. 15об.-16).

Судом встановлено, що копії оскаржуваних листів та постанов ВДВС як протиправних дій та бездіяльності субєкта владних повноважень, позивачу ОСОБА_1 направлено ВДВС із супровідними листами простою кореспонденцією за вих. № 14835 від 27.07.2012 року, за вих. № 5924 від 29.04.2013 року, за вих. № 11215 від 05.08.2013 року, за вих. №13259 від 04.09.2013 року.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що із позовної заяви позивача та матеріалів справи вбачається, що копію постанови заступника начальника ВДВС від 27 липня 2012 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а-5519/2011, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 15.02.2012 року, та копію постанови заступника начальника ВДВС від 23 квітня 2013 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа - виконавчого листа №2-а-5519/2011, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 15.02.2012 року, з підстав п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», позивач отримав тільки 10 грудня 2013 року на особовому прийомі у ВДВС (а.с. 97).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та керівник вищестоящого органу.

Згідно ч.1 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» посадові особи, зазначені у статті 81 цього Закону, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням вищестоящої посадової особи, з власної ініціативи або під час розгляду скарги на постанову начальника підпорядкованого органу державної виконавчої служби, винесеної за результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Пунктом 1.8 Інструкції про проведення виконавчих дій, контроль за законністю виконавчого провадження здійснюється у відповідності до статей 8 - 83 Закону України «Про виконавче провадження».

Керівник органу державної виконавчої служби при здійсненні контролю за діями державного виконавця під час виконання рішень, якщо вони суперечать вимогам Закону, вправі своєю постановою скасувати постанову, акт, інший процесуальний документ, винесений у виконавчому провадженні державним виконавцем, який йому безпосередньо підпорядкований, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, передбаченому цим Законом.

Керівник органу державної виконавчої служби вищого рівня в разі виявлення порушень вимог Закону своєю постановою визначає вказані порушення та надає доручення керівнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, визначених абзацами другим та третім цього пункту.

Суд зазначає, що вимоги Закону України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, а саме: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом у вересні 2013 року, на час звернення до суду, в порушення ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», ВДВС не надіслали ОСОБА_1, як стягувачу, копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2012 року та постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.04.2013 року, за виконавчим листом № 2-а-5519/2011, виданим 15.02.2012 року у відповідності до статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не надсилали рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а також не надавали на подані заяви позивача копії вищевказаних постанов.

Із матеріалів адміністративної справи № 2-а-5519/2011 вбачається, що у грудні 2013 року позивач ОСОБА_1 звертався до суду з адміністративним позовом до ВДВС щодо визнання незаконною постанови заступника начальника ВДВС про закінчення виконавчого провадження від 23.04.2013 року та повернення виконавчого документу до суду, який його видав; зобовязати ВДВС здійснити заходи та провести примусове виконання рішення та виконавчого листа № 2-а-5519/2011, виданого 15.02.2012 року за виконавчим провадженням № 33622001; зобовязати ВДВС подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2014 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову ВДВС від 23.04.2013 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 33622001 та повернення виконавчого документу до суду, який його видав. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

(а.с. 29, 63-64, 80-82)

Таким чином, оскільки відповідач діяв в не межах повноважень та не у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України (частина 2 статті 19), тому є підстави для часткового задоволення позову щодо визнання протиправними дії та бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області щодо ненадсилання у встановленому законом порядку та не надання на подані заяви копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 липня 2012 року вих.№14835 та постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 квітня 2013 року вих.№5924 за виконавчим листом №2-а-5519/2011, виданим 15 лютого 2012 року.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 10-18, 71-72, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання протиправними дій та бездіяльності субєкта владних повноважень задовольнити частково.

Визнати протиправними дії та бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області щодо ненадсилання у встановленому законом порядку та не надання ОСОБА_1 на подані заяви копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 липня 2012 року вих.№14835 та постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 квітня 2013 року вих.№5924 за виконавчим листом №2-а-5519/2011, виданим 15 лютого 2012 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати на судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги в строк десять днів з дня отримання копії постанови до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ізюмський міськрайонний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя