Справа № 804/19723/14
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С.
при секретаріГамовій Л.І.
представника позивача - представника позивача - представника позивача - представника позивача - представника відповідача - представника відповідача - представника третьої особи - свідка - Руденко С.О. Сокола Ю.В. Байдак Н.В. Зуєвої І.О. Зуб А.І. Путрі А.П. Кісенко В.В. ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у місті Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Майстер-Буд», Приватне підприємство «Компанія будівництва «Нове століття», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
У листопаді 2014 року ДП «Придніпровська залізниця» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у місті Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - відповідач) в якому просить:
З таким рішенням відповідача позивач не згоден, вважає, що вказані податкові повідомлення-рішення суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки вони винесені на підставі незаконних висновків акту перевірки, а тому такі рішення мають бути визнані протиправними та скасованими. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити.
Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, у задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі. Надали письмові заперечення, у яких зазначили, що перевірка позивача проведена правомірно, а оскаржувані позивачем рішення винесені в межах та у відповідності до вимог чинного законодавства України, у задоволенні позову просили відмовити.
Представник третьої особи ТОВ «Майстер-Буд» у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов суд задовольнити, посилаючись на реальність здійснення господарських операцій.
Представник третьої особи ПП «Компанія будівництва «Нове століття» у судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, свідка, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ДП «Придніпровська залізниця» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської ради народних депутатів та перебуває на обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів.
За результатами перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів складено акт № 598/28-01-48-03-01073828 від 03.11.2014 року.
У ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки ДП «Придніпровська залізниця» встановлено:
- п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 з урахуванням положень 14.1.13, п. п. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого підприємством Державного підприємства «Придніпровська залізниця» занижено податок на прибуток за 2013 рік на суму 362 826,27 грн.;
- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України неправомірно включено до складу податкового кредиту за період з 01.03.2013 року по 31.03.2013 року та з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року суми податку на додану вартість у розмірі 312 933,00 грн, в результаті чого підприємством ДП «Придніпровська залізниця» занижено податок на додану вартість по періодах: за березень 2013 року у сумі 263 929 грн., за січень 2014 року у сумі 49 064,00 грн.
Надаючи правову оцінку правомірності спірних податкових повідомлень-рішень, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
При цьому, з метою участі у процедурі закупівлі за державні кошти ТОВ «Майстер-Буд» були надані наступні документи:
-пропозиція конкурсних торгів;
-Баланс на 31.12.2011, в якому було визначено відповідні показники прибутків;
-Звіт про фінансові результати за 2011 рік (форма № 2);
-Звіт про рух коштів за 2011 рік (Форма № 3);
-Лист Філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 06.04.2012 року №050/29-2222 про відсутність заборгованості за кредитами та відсотками ТОВ «Майстер-Буд»;
-Довідку № 1/904 від 09.04.2012 року про досвід виконання аналогічних договорів;
-Довідку № 2/0904 від 09.04.2012 року про наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідний досвід та знання;
-Довідку №3/0904 від 09.04.2012 року про наявність обладнання та матеріально- технічної бази для виконання договору;
-Копію Статуту ТОВ «Майстер-Буд» від 27.09.2004 року;
-Витяг з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Майстер-Буд» станом на 09.04.2012 року, згідно якого ТОВ «Майстер-Буд» не перебуває в процесі припинення;
-Довідку ЄДРПОУ ТОВ «Майстер-Буд» від 05.07.2011 року;
-Копію свідоцтва № 04660581 про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «Майснер-Буд»;
-Копія довідки про взяття на облік платника податків від 15.07.2011 № 8967;
-Лист Філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від
28.02.2012 року №050/36-1340 про відкриття поточного рахунку в банку;
-Копію протоколу № 31 від 04.04.2012 загальних зборів ТОВ «Майстер-Буд» про надання дозволу на укладення договору з залізницею;
-Копію наказу про вступ на посаду директора ТОВ «Майстер-Буд» від 01.07.2011 року;
-Копію протоколу № 16 від 30.06.2011 загальних зборів ТОВ «Майстер-Буд» про обрання директора товариства;
-Копію довіреності № 0126/Т-12 від 04.04.2012, якою уповноважено Іванюк О.О. на представництво інтересів ТОВ «Майстер-Буд» в тендері;
-Копію довіреності № 0127/Т-13 від 25.04.2012, якою уповноважено Кісенко В.В. на представництво інтересів ТОВ «Майстер-Буд» в тендері;
-Ліцензію Міністерства регіонального розвитку та будівництва від 28.04.2011 на здійснення господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури;
-Дозвіл № 666.02.12-45.21.1 від 07.10.2002 року Державного департаменту з нагляду за охороною праці територіального управління Держнаглядохоронпраці по Дніпропетровській області на початок роботи ТОВ «Майстер-Буд» з виконання будівельно-монтажних робіт, інжинірингових робіт, оптову торгівлю будівельними матеріалами;
-Дозвіл Територіального управління Держгірпромнагляду по Дніпропетровській області на початок виконання роботи з підвищеною небезпекою № 178.09.12- 45.21.1;
-Дозвіл Територіального управління Держгірпромнагляду по Дніпропетровській області на виконання робіт № 052.11.12;
-Дозвіл Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці і гірничого нагляду на початок виконання роботи з підвищеною небезпекою № 2927.09.30-45.21.1;
-Довідку про відсутність заборгованості з податків і зборів (обов'язкових платежів) щодо ТОВ «Майстер-Буд» від 06.04.2012 № 2792/10/19;
Зазначені документи вказують на належний статус ТОВ «Майстер-Буд», як платника податку на додану вартість, як на момент укладення договору із залізницею, так і на момент його виконання, а також спроможність вказаного товариства належним чином виконувати свої договірні зобов'язання.
Крім того, ТОВ «Майстер-Буд» надало ліцензію Міністерства регіонального розвитку та будівництва від 28.04.2011 на здійснення господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури.
Так, відповідно до пункту 4 Ліцензійних умов провадження будівельної діяльності (вишукувальні та проектні роботи для будівництва, зведення несучих та огоджуючих конструкцій, будівництво та монтаж інженерних і транспортних мереж) затверджених наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 13.09.2001 № 112/182, діючих на момент видачі ліцензії та здійснення монтажних робіт на залізниці, передбачені вимоги до провадження господарської діяльності із зведення несучих та огороджуючих конструкцій, будівництва та монтажу інженерних і транспортних мереж.
Зокрема, ліцензію на вищевказані види будівельних робіт суб'єкт господарювання може отримати лише виконавши ряд організаційних та кваліфікаційних вимог, зокрема: укомплектованість підприємства інженерно-технічними працівниками і робітниками необхідних професій та кваліфікації;
-наявність фонду діючих державних (міждержавних) стандартів, інших нормативних документів та нормативно-правових актів, згідно з переліком чинних в Україні нормативних документів у галузі будівництва, затвердженим наказом Держбуду України від 21.12.98 № 295;
-наявність засобів вимірювань, методик, інструкцій, які необхідні для перевірки встаноновлених параметрів продукції і технологічних операцій;
-забезпечення своєчасного оформлення та ведення виробничої та виконавчої документації, передбаченої ДБН, ДСТУ, СНиП на конкретні види робіт;
-впровадження системи якості продукції суб'єкта господарювання на всіх етапах її виробництва згідно з ДСТУ 180 серії 9000.
При цьому керівник підприємства повинен мати повну або базову вищу освіту відповідного напрямку підготовки (магістр, спеціаліст, бакалавр). Стаж роботи за професією для магістра або спеціаліста не менше 2 років, бакалавра - не менше 3 років.
Саме дотримання вказаних вимог було об'єктом перевірки ліцензійного органу під час видачі ліцензії ТОВ «Майстер-Буд».
Таким чином, висновок відповідача про фіктивність здійснюваної ТОВ «Майстер-Буд» будівельної діяльності є безпідставним.
Судом встановлено, що на підтвердження належного та реального виконання договору з боку ТОВ «Майстер-Буд» були складені: акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В за березень 2013 року № 1/3, підсумкову відомість ресурсів за березень 2013 року; акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В за березень 2013 року № 2/3, підсумкову відомість ресурсів за 7 березня 2013 року; акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В за березень 2013 року № 3/3, підсумкову відомість ресурсів за 7 березня 2013 року; акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-15 за березень 2013 року № 4/3, підсумкову відомість ресурсів за 1 березня 2013 року; акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В за березень 2013 року № 5/3, підсумкову відомість ресурсів за 1 березня 2013 року, а також довідку про вартість виконаних робіт за березень 2013 року.
З метою здійснення розрахунку за виконані роботи ТОВ «Майстер-Буд» виставило рахунок № 27 від 28.03.2013 за виконані будівельні роботи по розширенню металевого мосту по станції Севастополь.
ДП «Придніпровська залізниця» сплатило заборгованість за виконані роботи, що підтверджується випискою обслуговуючого банку - АБ «Експрес-Банк».
Крім цього, ТОВ «Майстер-Буд» 28.03.2013 року виписано податкову накладну № 15, що вказує на належне оформлення віднесення суми податку на додану вартість у розмірі 328 719, 02 грн. до податкового кредиту. Вказана податкова накладна відображена в реєстрі отриманих податкових накладних.
Також, судом встановлено, що ДП «Придніпровська залізниця» під час проведення перевірки направлено лист на адресу ВСП «Сімферопольська дистанція колії» ДП «Придніпровська залізниця» з вимогами надати всі первинні фінансово-господарські документи щодо взаємовідносин з ТОВ «Майстер-Буд».
Однак, отримала дані копії документів на підтвердження реальності виконання договірних відносин з ТОВ «Майстер-Буд» лише 28.11.2014 року, оскільки відповідно до Закону України від 15.04.2014 №1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій торії України», територія АР Крим отримала статус тимчасово окупованої та на даний час законодавчо не врегульовано та не регламентовано порядок дій державних підприємств щодо доступу до майна, первинних документів, розташованих на території АР Крим.
Таким чином, суд приходить до висновку, ДП «Придніпровська залізниця» не мала живості під час проведення перевірки надати документальне підтвердження фінансово-господарських операцій між відокремленими структурними підрозділами залізниці, які розташовані на території АР Криму, та контрагентами з якими вони працювали.
Крім того, судом встановлено, що між ДП «Придніпровська залізниця» та ПП «КБ «Нове століття» 24.12.2013 року укладено договір №ПР/Е-131753, відповідно до якого підрядник зобов'язався на свій ризик виконати роботи по об'єкту «Ремонт покрівлі адміністративної будівлі ЕЧ-4 ст. 4 Запоріжжя-2», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Аволіані, 4А, з власних матеріалів та здати в установлений договором строк закінчені роботи, а замовник зобов'язався прийняти закінчені роботи та оплатити їх.
Відповідно до акту-приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року № 1/ЕЧ-4 передбачені договором роботи з ремонту покрівлі були виконані контрагентом залізниці в повному обсязі.
На підставі рахунку на оплату за виконані роботи від 31.12.2013 року, ДП «Придніпровська залізниця» 31.01.2014 року перерахована вартість виконаних робіт у розмірі 319 220, 22 грн., в тому числі ПДВ 53 203,37 грн.
Крім того, 31.12.2013 року ПП «КБ «НОВЕ СТОЛІТТЯ» виписана податкова накладна №7.
Також, судом встановлено, що на виконання п.п. 5.3 п. 5 договору від 24.12.2013, з метою своєчасного виконання умов договору, ПП «КБ «НОВЕ СТОЛІТТЯ» було залучено субпідрядну організацію для виконання вказаного договору, а саме - ТОВ «ВЕНЦЕДОР КОМПАНІ», відповідно до договору №НВ/Р-2412 від 24.12.2013 року.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Відповідно до пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).
Пунктом 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (п. 198.1 ст. 198 ПК України).
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Отже, оплата товарів, робіт (послуг) відповідно до умов договору або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною, є підставою для виникнення права платника податку на податковий кредит.
Згідне з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
-придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:
а)порядковий номер податкової накладної;
б)дата виписування податкової накладної;
в)повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г)податковий номер платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи-продавця, зареєстрованої як платник податку;
д)повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е)опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж)ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з)загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
и)вид цивільно-правового договору;
і)код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).
Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Судом встановлено, що у ДП «Придніпровська залізниця» наявні договори, податкові накладні, рахунки, акт приймання виконаних робіт-передачі товарів, тощо. Всі надані документи оформлені у повній відповідності до вимог ПК України. Контрагенти ДП «Придніпровська залізниця», як на момент укладення угоди, так і на момент її виконання, були платниками ПДВ, свідоцтво платників ПДВ не було анульоване у встановленому чинним законодавством порядку.
Отже, ДП «Придніпровська залізниця» правомірно включило до складу податкового кредиту суму ПДВ, нараховану у зв'язку із оплатою за поставлені товари та документально підтвердило реальне та фактичне отримання результатів вказаних робіт.
Таким чином, висновки податкового органу щодо порушення залізницею пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, пп. 35.5.4 п. 135.5 ст. 135, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток є необгрунтованими.
Щодо висновку податкового органу про заниження ДП «Придніпровська залізниця» податку на прибуток, то суд зазначає.
Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п. 138.4, 138.6-138.9, пп. 138.10.2-138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з п. 138.5, п.п. 138.10.5, 138.10.6 п. 138.10, п. 138.11, 138.12 цієї статті, п. 140.1 ст. 140 і ст.. 141 цього Кодексу.
Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Підпунктом 138.8.1 п. 138.8 ст. 138 ПК України передбачено, що до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.
Згідно пп. 139.1.5, пп. 139.1.9 п. 139.1. ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, лернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які влягають амортизації згідно зі ст. 144 - 148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 ст. 146 та п. 148.5 ст. 148 цього Кодексу; витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Отже, норми Податкового кодексу України в якості підстави для не включення до складу валових витрат передбачають тільки випадки повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, передбачених законодавством.
Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З наданих позивачем доказів вбачається, що укладені ДП «Придніпровська залізниця» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним.
Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, який закріплений в ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).
Також, суд зазначає, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Крім того, зазначені в акті перевірки доводи щодо відсутності у підприємства документів на підтвердження реальності господарської операції є нічим іншим, як припущеннями, здійснення яких неприпустимо під час проведення перевірки.
Свідок ОСОБА_10, допитана у судовому засіданні, пояснила, що на час взаємовідносин ПП «КБ «НОВЕ СТОЛІТТЯ» з ДП «Придніпровська залізниця» займала посаду директора ПП «КБ «НОВЕ СТОЛІТТЯ», однак з грудня 2014 року звільнилась з підприємства, підтвердила, що 24.12.2013 року між ДП «Придніпровська залізниця» та ПП «КБ «Нове століття» укладено договір, відповідно до якого підрядник зобов'язався на свій ризик виконати роботи по об'єкту «Ремонт покрівлі адміністративної будівлі ЕЧ-4 ст. 4 Запоріжжя-2», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Аволіані, 4А, з власних матеріалів та здати в установлений договором строк закінчені роботи, а замовник зобов'язався прийняти закінчені роботи та оплатити їх. Відповідно до акту-приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року передбачені договором роботи з ремонту покрівлі були виконані в повному обсязі, ДП «Придніпровська залізниця» перерахована вартість виконаних робіт. Крім того, з метою своєчасного виконання умов договору, ПП «КБ «НОВЕ СТОЛІТТЯ» залучило субпідрядну організацію ТОВ «ВЕНЦЕДОР КОМПАНІ», з яким укладено договорів №НВ/Р-2412 від 24.12.2013 року, копію якого надано свідком у судовому засіданні та долучено до матеріалів справи. Дані докази підтверджуються журналом фіксації судового засідання.
Також, судом встановлено, що висновки податкового органу про заниження ДП «Придніпровська залізниця» податку на прибуток та завищення податкового кредиту з ПДВ по операціях з контрагентами ТОВ «Майсер-Буд» та ПП «КБ «НОВЕ СТОЛІТТЯ» зроблені на підставі актів перевірок іншими податковими органами.
Вказана інформація стала підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки Державного підприємства «Придніпровська залізниця» з питань дотримання вимог податкового законодавства України, правильності, повноти нарахування та сплати податків до бюджету при фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «Майсер-Буд» за період з 01.03.2013 року по 31.03.2013 року, ПП «КБ «НОВЕ СТОЛІТТЯ» за період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року, проведеної співробітниками СДПІ у м. Дніпропетровську. За результатами перевірки складено акт № 598/28-01-48-03-01073828 від 03.11.2014 року, яким встановлено нереальності здійснення фінансово-господарських операцій за договорами.
Враховуючи вищезазначені акти перевірок контрагентів Державного підприємства «Придніпровська залізниця», Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів зробила висновок, що складені контрагентами первинні документи не мають статусу первинних документів та носять протиправний характер. Також податкова зробила висновок, що у Державного підприємства «Придніпровська залізниця» відсутнє право на формування витрат та податкового кредиту по операціях з контрагентами - ТОВ «Майстер-Буд», ПП «КБ «НОВЕ СТОЛІТТЯ».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
У аналізу викладеного вбачається, що в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій та добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на формування витрат та податкового кредиту.
Суд не приймає до уваги посилання податкового органу на висновки, викладені в актах перевірки контрагентів Державного підприємства «Придніпровська залізниця» - ТОВ «Майстер-Буд», ПП «КБ «НОВЕ СТОЛІТТЯ».
Чинним законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.
Таким чином, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.
Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
Навіть за наявності беззаперечних доказів порушення контрагентом позивача чинного в Україні законодавства, зокрема, податкового законодавства, то це тягне за собою правові наслідки у вигляді відповідальності виключно для зазначеного суб'єкта господарювання, тобто, в даному випадку - ТОВ «Майстер-Буд», ПП «КБ «НОВЕ СТОЛІТТЯ».
Згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Висновки податкової не узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява N 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Так, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних рішень.
Отже, суд не може вважати, що рішення відповідача є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами ч. 1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням, яке міститься в матеріалах справи, підлягає компенсації з Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 11, 71, 72, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у місті Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Майстер-Буд», Приватне підприємство «Компанія будівництва «Нове століття», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 04 березня 2015 року.

Суддя О.С. Луніна