Справа № 813/5450/14
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 р. Справа № 876/58/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Червонограді Львівської області до Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року Управління Пенсійного фонду України у м. Червонограді Львівської області (надалі - позивач, УПФ України у м. Червонограді) звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» (надалі - відповідач, ПАТ «Шахта «Надія») про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених по Списку №1 на загальну суму 413968,39 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання вимог п. 6.4 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, відповідачу направлено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1. Оскільки відповідач не відшкодував Пенсійному фонду України витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, позивач, зменшивши позовні вимоги, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача в користь УПФ України у м. Червонограді 412984,94 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2014 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Шахта «Надія» на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Червонограді заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 412984,94 грн. (з врахуванням ухвали цього суду від 18.12.2014 року про виправлення описки).

Постанову суду оскаржив відповідач. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову і постановити нову, якою відмовити УПФ України у м. Червонограді у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду справи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, ряду працівникам, які раніше працювали у відповідача було призначено пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Заборгованість відповідача перед управлінням Пенсійного фонду України у м. Червонограді по витратах на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених по Списку №1 за червень 2014 року становить 412984,94 грн.

Сума заборгованості підтверджується розрахунками суми відшкодувань фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Під час розгляду справи доказів сплати заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суду відповідачем не надано.

За змістом п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу 4 п.п. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці 5 цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списками №1 і №2, покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абзацу 5 п.п.1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, то і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду та Державного бюджету України відповідно.

Аналіз положень п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» у контексті ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає підстави для висновку про те, що порядок за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Звідси, висновок суду першої інстанції про обов»язок відповідача відшкодувати пенсійному органу витрати на виплату та доставку пенсій, які призначені працівникам підприємства відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Також позивачем дотримані вимоги Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженої постановою правління ПФ України №21-1 від 19.12.2003 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки пенсійним органом направлялись платнику розрахунки з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій згідно списку №1 призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»: №1260/04-36-1 від 22.01.2014 року, №1261/04-36-1 від 22.01.2014 року, №1479/04-36-1 від 28.01.2014 року, №1480/04-36-1 від 28.01.2014 року, №3562/04-36-1 від 12.03.2014 року, №3564/04-36-1 від 12.03.2014 року, №6499/04-36/1 від 15.05.2014 року, №6502/04-36/1 від 15.05.2014 року, №6503/04-36/1 від 15.05.2014 року, №7865/04-36/1 від 18.06.2014 року, №7866/04-36/1 від 18.06.2014 року, №7874/04-36/1 від 18.06.2014 року, №7875/04-36/1 від 18.06.2014 року, №7876/04-36/1 від 18.06.2014 року, №7867/04-36/1 від 18.06.2014 року.

Під час судового розгляду справи відповідачем не представлено будь-яких переконливих доказів щодо неправомірності та неправильності нарахування спірної суми заборгованості, також останнім не спростовано правильності нарахування спірної суми боргу.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що відповідач як платник збору на обов»язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівнику якої призначена пільгова пенсія, зобов»язаний відшкодувати відповідачу фактичні витрати на виплату та доставку пільгової пенсії.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

З урахуванням наведеного, заявлений позов є підставним та обгрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2014 року у справі №813/5450/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький