Справа № 820/1361/15
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 травня 2015 р. № 820/1361/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі сторін:

представників позивача - Машир В.О., Філатова П.А.

представника відповідача - Куропятник Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Вагат-транс» до Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ПП «Вагат-транс», звернувся до суду з адміністративним позовом до Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.10.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму - 51835,00грн., з яких за основним платежем - 41468,00грн., за штрафними (фінансовими санкціями) 10367,00грн.

Позивач вважає рішення відповідача неправомірним, необґрунтованим, безпідставним через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить задовольнити позов в повному обсязі.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Приватне підприємство «Вагат-транс» взято на податковий облік 03.12.2010 року за №19477, і станом на даний час перебуває на обліку в Куп'янській об'єднаній державній податковій інспекції Головного Управління Міндоходів у Харківській області.

На підставі службового посвідчення серія УХК № 163782, виданого 08.01.2009р. ДПА у Харківській області, Новіковою Мариною Олександрівною - головним державним ревізором - інспектором відділу податкового аудиту, згідно з п.п. 78.1.1 п.78.1. ст.78 та ст.79 Податкового Кодексу України та відповідно до наказу Куп'янської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області від 23.09.2014р. №454 проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ПП «ВАГАТ - ТРАНС», код за з питань виявленої недостовірності даних податкового кредиту по факту взаємовідносин з ТОВ «Делва ЛТД» код ЄДРПОУ; 38905373, ТОВ «Атом Сталь» , ТОВ «Радаліт» , ТОВ «Авто-Алекс» код ЄДРГІОУ 35985770, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.03.2014р. по 30.04.2014р.

За результатами вказаної перевірки ДПІ складено акт від 17.10.2014 року № 338/20-26-22-09-37298527, яким зафіксовані наступні порушення: п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3; п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України п.4, п.18 «Порядку заповнення податкової накладної», затвердженого наказом Міністерства Доходів і зборів України від 14.01.2014р. №10 та зареєстрованого Міністерством юстиції України від 30,01.2014р. №185/24962, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість в сумі 41468,0 грн., у тому числі за березень 2014 року-22463,0 грн., за квітень 2014 року-19005,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки 30.10.2014 року ДПІ було винесено податкове повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму - 51835,00грн., з яких за основним платежем -41468,00грн., за штрафними (фінансовими санкціями) 10367,00грн.

Судом встановлено, що підставою для винесення податкового повідомлення-рішення послугувало твердження ДПІ про те, що вказані порушення відбулись в результаті не підтвердження реальності здійснення господарських відносин із контрагентами позивача, а саме: ТОВ «Делва ЛТД», ТОВ «Атом Сталь», ТОВ «Радаліт», ТОВ «Авто Алекс» , що призвело до завищення підприємством податкового кредиту на загальну суму 41468,00 грн.

Дослідивши надані до справи матеріали, судом встановлено що між позивачем та ТОВ «Делва ЛТД» було укладено договір поставки №5/14-п від 01.01.2014 року.

Виконання вказаного договору підтверджено наданими до матеріалів справи первинними документами, а саме: податковими накладними, рахунками - фактурами, видатковою накладною, ТТН, платіжними дорученнями.

Також, між позивачем та ТОВ «Атом Сталь» було укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №6/14-то від 01.01.2014 року.

Виконання вказаного договору підтверджено наданими до матеріалів справи документами, а саме: додатковою угодою до договору, податковими накладними, рахунками, актами про надання послуг, платіжними дорученнями.

Між позивачем та ТОВ«Радаліт» було укладено договір поставки №35/04-п від 01.04.2014 року.

Виконання вказаного договору підтверджено наданими до матеріалів справи первинними документами, а саме: податковими накладними, рахунками - фактурами, видатковою накладною, ТТН, платіжними дорученнями.

Також, між позивачем та ТОВ «Авто Алекс» було укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №39/04-14 від 01.04.2014 року.

Виконання вказаного договору підтверджено наданими до матеріалів справи документами, а саме: податковою накладною, актами про надання послуг.

Суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а)придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б)придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в)отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено,що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд вказує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладені правочини є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не кім не оскарженими та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених робіт свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні» і п.2.4. ст.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку».

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Також суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд вваж є за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд також вважає за необхідним зазначити, що на час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію платника податку на додану вартість, отже, вони мали право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Таким чином, на думку суду, не має підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між підприємствами не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Вищевикладене свідчить про те, що позивачем правомірно, відповідно до і норм чинного законодавства включило до складу податкового кредиту за перевіряємий період суми ПДВ за податковими накладними.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 6-14, 71, 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного підприємства «Вагат-транс» до Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області від 30.10.2014 року №.

Стягнути з державного бюджету на користь приватного підприємства «Вагат-транс» сплачений судовий збір в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанову у повному обсязі складено 12 травня 2015 року.

Суддя А.В. Зінченко