Справа № 0670/2529/12
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ракалович В.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"20" серпня 2012 р. Справа № 0670/2529/12

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2

при секретарі Кошиль О.Ю.

за участю сторін:

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" травня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації заробітної плати та компенсації за затримку виплати заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2012 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила зобов'язати ОСОБА_4 фінансову інспекцію в Житомирській області нарахувати та виплатити їй середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в сумі 87,97 грн. за 15 робочих днів. Зазначала, що при звільненні її 05.03.2012 року з посади провідного контролера - ревізора контрольно-ревізійного відділу в Житомирській області відповідач не провів з нею повного розрахунку. 29.03. 2012 року, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, відповідач нарахував і виплатив їй залишок в сумі 87 грн.97 коп. Під час розгляду справи позивачка збільшила свої позовні вимоги і остаточно просила стягнути з відповідача на її користь недоплачену заробітну плату в розмірі 310 грн.74 коп. за лютий-березень 2011 року у зв'язку з неправильним визначенням середньої зарплати за дні відряджень, зобов'язати відповідача виплатити компенсацію за затримку виплати зарплати, середній заробіток за час затримки розрахунку та провести індексацію зарплати (премії) за березень і квітень 2012 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.05.2012 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі за лютий - березень 2011 року в сумі 216.80 грн. та зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачці компенсацію за затримку виплати заробітної плати за лютий - березень 2011 року в сумі 216.80 грн. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі позивачка посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову від 25 травня 2012 року та прийняти нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено, що позивачка працювала на посаді провідного контролера - ревізора контрольно - ревізійного відділу в Житомирському районі КРУ в Житомирській області. Наказом в.о. начальника Державної фінансової інспекції №68-0 від 02.03.2012 року позивачку звільнено з займаної посади з 05.03. 2012 року у зв'язку з реорганізацією Контрольно-ревізійного управління в ОСОБА_4 фінансову інспекцію. При звільненні з позивачкою був проведений розрахунок по всіх нарахованих їй виплатах.

За результатами роботи фінансової інспекції в лютому-березні 2012 року позивачці була нарахована і 29 березня та 26 квітня виплачена премія в розмірі 87,97 грн. та 16,76 грн., відповідно, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що така виплата не може розцінюватись як затримка розрахунку при звільненні з вини відповідача, оскільки йдеться про премію, розмір якої не міг бути визначений відповідачем на день її звільнення 5 березня 2012 року.

Відповідно до пунктів 2.3, 5.1, 5.3 і 5.6 Положення про систему преміювання працівників Державної фінансової інспекції в Житомирській області, розрахунок фонду преміювання здійснюється за підсумками роботи за місяць, суми коштів, які спрямовуються на преміювання, розраховуються до 10 числа наступного місяця, підставою для виплати є відповідний наказ, проект якого готується до 15 числа наступного місяця, а сама виплата проводиться не пізніше терміну виплати заробітної плати за другу половину місяця, що настає за звітним. За таких обставин, коли відповідач в спірних правовідносинах діяв правомірно і добросовісно, виплатив позивачці премію вчасно, підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (ст.117 КЗпП України) відсутні.

Відсутні і докази того, що при виплаті позивачці премії за лютий-березень 2012 року в розмірі 87,97 грн. та 16,76 грн., відповідно, були допущені порушення постанови КМ України від 17 липня 2003 р. N 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення".

Судом першої інстанції також правильно встановлено, що при нарахуванні позивачці заробітної плати за дні перебування її у відрядженні в лютому - березні 2011 року внаслідок помилки при складанні табелів обліку використання робочого часу їй було не доплачено 216,80 грн. На день звільнення ні відповідач, ні сама позивачка не знали про існування такої помилки. У квітні 2012 року, зробивши власні розрахунки, позивачка виявила таку помилку, проте в справі відсутні докази того, що вона зверталась до відповідача в позасудовому порядку за отриманням вказаної заборгованості, а останній їй протиправно відмовив.

Отримавши копію відповідної заяви в суді, відповідач до постановляння судового рішення вніс відповідні зміни в накази, які стосувались цього питання, зробив відповідний перерахунок і видав наказ №110 від 24 травня 2012 року з метою виплати позивачці заборгованості в сумі 216,80 грн. За таких обставин, спірні правовідносини не можуть бути кваліфіковані як затримка розрахунку при звільненні з вини власника або уповноваженого ним органу.

Правильним є висновок суду першої інстанції, що стягненню на користь позивачки підлягає лише сама визнана відповідачем сума заборгованості, ще не сплачена на день розгляду справи, та компенсація за затримку її виплати. Строк звернення з позовом про стягнення компенсації за затримку виплати цієї суми не пропущений, оскільки таке правопорушення є триваючим, і перебіг строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки виплати.

Відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159, компенсація застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, незалежно вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі є обґрунтованою та законною, а тому її слід залишити без змін, доводи ж позивача є не переконливими, спростовуються наведеним вище та відповідно, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" травня 2012 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10020

3- відповідачу ОСОБА_4 фінансова інспекція в Житомирській області м-н С.П.Корольова,12,м.Житомир,10014