Справа № 826/2688/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 квітня 2015 року 13:56 № 826/2688/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі судового засідання Новик В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.12.2014 року №, -

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2,

від відповідача - Михайлюк-Філімонової Є.В.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.12.2014 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2015 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом безпідставно, оскільки, як стверджує останній, відповідачем не враховано розмір витрат на придбання реалізованих інвестиційних активів, які підтверджуються первинними документами, а саме: договорами купівлі-продажу цінних паперів та виписками з рахунку у цінних паперах про зарахування та списання цінних паперів, які підтверджують понесені позивачем витрати.

У судове засідання 28.04.2015 року з'явилися представники сторін.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень у зв'язку з виявленим під час перевірки фактом отримання позивачем інвестиційного прибутку у більшому розмірі, аніж останнім задекларовано.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, правонаступником якої наразі є ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, у зв'язку з чим складено акт №4288/26-58-17-01-17- від 22.09.2013 року (надалі - акт перевірки).

У відповідності до змісту вищезазначеного акту, контролюючим органом зроблено висновок про порушення п. 138.1 ст. 138, п. 153.8 ст. 153, ст. 164, п. 170.2 ст. 170, п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого фізична особа - платник податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року отримав дохід та не підтвердив витрати від операцій з інвестиційними активами в сумі 2 680 825,71 грн. із зазначенням того, що фізичною особою - платником податків на перевірку не надано відповідних документів, пов'язаних з отриманням інвестиційного прибутку за 2013 рік (зокрема документів підтверджуючих понесені витрати).

Не погоджуючись з вищезазначеними висновками, ОСОБА_1 подано до ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві заперечення до акту перевірки від 29.09.2014 року, за результатами розгляду яких листом від 07.10.2014 року №10330/Г/26-58-17-01-11 позивача повідомлено, що по суті акт перевірки залишається без змін.

На підставі викладеного вище, ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 09.10.2014 року №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем у розмірі 455 225,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 113 806,25 грн.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вищезазначеного податкового повідомлення-рішення, позивачем подано скаргу до Головного управління ДФС у м. Києві, розглянувши яку рішенням Головного управління ДФС у м. Києві про результати розгляду первинної скарги від 25.12.2014 року №450/Г/26-15-10-08 скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 09.10.2014 року № в частині суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 482 268,56 грн. (основний платіж - 385 814,85 грн., штрафні санкції - 96 453,71 грн.), в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

З огляду на викладене, ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 29.12.2014 року №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем у розмірі 69 410,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 17 352,54 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 04.02.2015 року №956/Г/99-99-10-01-03-14 про результати розгляду повторної скарги залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 29.12.2014 року № та рішення ГУ ДФС у м. Києві від 25.12.2014 року №450/Г/26-15-10-08.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 29.12.2014 року № протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами виявлених порушень з боку ОСОБА_1 в звітних (податкових) періодах за 2013 рік.

Відповідно до абз. 5 п. 1 розділу ХІХ Податкового кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011 року, крім розділу III цього Кодексу, який набирає чинності з 1 квітня 2011 року.

Отже, основним нормативно-правовим актом, що врегульовує спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (надалі - ПК України).

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу (пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України).

Разом з тим, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

В свою чергу, особливості справляння податку на доходи фізичних осіб визначено положеннями розділу IV ПК України «Податок на доходи фізичних осіб».

Згідно п. 162.1 ст. 162 ПК України, платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

При цьому, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. (п. 164.1 ст. 164 ПК України).

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, зокрема, включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу (пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Водночас, особливості оподаткування інвестиційного прибутку визначені п. 170.2 ст. 170 ПК України.

Так, облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік (пп. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 ПК України).

Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Крім того, документальним підтвердженням (первинним документом) доходів та витрат за операціями з інвестиційними активами, укладеними в електронній формі на фондовій біржі для клієнтів - учасників фондової біржі, визнається звіт торговця цінними паперами (брокера), який формується на базі біржового звіту та договору на брокерське обслуговування (пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України).

При цьому, у розумінні положень ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), а доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

З огляду на викладене вище вбачається, що згідно положень п. 170.2 ст. 170 ПК України, про порушення яких йде мова в акті перевірки, оподаткуванню підлягає лише інвестиційний прибуток, який розраховується як різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, з урахуванням висновків рішення Головного управління ДФС у м. Києві про результати розгляду первинної скарги від 25.12.2014 року №450/Г/26-15-10-08, контролюючим органами зроблено висновок, що загальною сумою фактично отриманого позивачем доходу від продажу цінних паперів є 414 389,58 грн. (від продажу акцій ПАТ «Асвіо Банк» - 1 989,58 грн., від продажу акцій ПрАТ «СК «Укренергополіс» - 412 400,00 грн.), загальна сума фактично понесених витрат на придбання цінних паперів - 3 062,99 грн. (ПАТ «Асвіо Банк» - 3 062,99 грн., ПрАТ «СК «Укренергополіс» - 0,00 грн.), загальний фінансовий результат - 411 326,59 грн., сума податку на доходи фізичних осіб - 69 696,12 грн., сума податку на доходи фізичних осіб, сплачена платником - 285,97 грн.

Щодо інвестиційного прибутку, отриманого позивачем від реалізації акцій ПрАТ «СК «Укренергополіс» суд зазначає про наступне.

У відповідності до наявної у матеріалах справи копії договору №БВ-3/13-1 купівлі-продажу цінних паперів від 08.11.2013 року, укладеного між позивачем (Покупець) та ТОВ «Бровтек» (Продавець), сторони погодили, що Продавець зобов'язується передати у власність Покупця цінні папери, зазначені у п. 1.2 цього Договору, а Покупець зобов'язується прийняти цінні папери і сплатити Продавцю грошову суму, визначену в п. 1.2 цього Договору як загальна вартість ЦП.

Емітентом вказаних ЦП виступає ПрАТ «СК «УкрЕнергоПоліс», кількість ЦП - 3 124 шт., загальна вартість ЦП - 3 125 000,00 грн.

В подальшому, позивачем акції ПрАТ «СК «УкрЕнергоПоліс» було відчужено за наступними договорами, копії яких наявні у матеріалах справи:

- договір №БВ-5/13-1 купівлі-продажу цінних паперів від 08.11.2013 року, укладеного з ТОВ «Арсеналінвестбуд» (кількість ЦП - 850 шт., загальна вартість ЦП - 850 850,00 грн.);

- договір №ДД-8/13 купівлі-продажу цінних паперів від 27.12.2013 року, укладеного з ПАТ «Асвіо Банк» (кількість ЦП - 4 шт., загальна вартість ЦП - 4 000,00 грн.);

- договір №ДД-1/13 купівлі-продажу цінних паперів від 27.12.2013 року, укладеного з ТОВ «ФСУ» (кількість ЦП - 4 шт., загальна вартість ЦП - 4 000,00 грн.);

- договір №БВ13-207/1 купівлі-продажу ЦП на виконання договору доручення №БД13-207 від 07.10.2013 року від 07.10.2013 року, укладеного з ОСОБА_4 (кількість ЦП - 223 шт., загальна вартість ЦП - 223 000,00 грн.);

- договір №БВ-3/13-1 купівлі-продажу цінних паперів від 27.12.2013 року, укладеного з ОСОБА_4 (кількість ЦП - 4 шт., загальна вартість ЦП - 4 400,00 грн.);

- договір №БВ-4/13-1 купівлі-продажу цінних паперів від 08.11.2013 року, укладеного з ТОВ «Текстурум» (кількість ЦП - 1 590 шт., загальна вартість ЦП - 1 591 590,00 грн.).

На підтвердження витрат на придбання вищезазначених цінних паперів за договором №БВ-3/13-1 купівлі-продажу цінних паперів від 08.11.2013 року, укладеного ТОВ «Бровтек», позивачем документальних доказів не надано, проте, наголошено, що приписами п. 2.1 даного договору, сторони погодили, що Покупець (позивач) зобов'язується не пізніше 31 грудня 2015 року здійснити оплату цінних паперів шляхом перерахування на поточний рахунок Продавця грошової суми, визначеної у п. 1.2 цього Договору як загальна вартість ЦП, а, відтак, як станом на момент проведення перевірки контролюючим органом, так і станом на момент розгляду справи судом, строк для сплати вартості вказаних акцій ще не настав.

Суд одразу звертає увагу, що вважає вказані твердження необґрунтованими, оскільки, виходячи зі змісту п. 170.2 ст. 170 ПК України, як було зазначено вище, інвестиційний прибуток розраховується як різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а, відтак, виходячи з вищенаведеного та не наданням позивачем документально підтверджених витрат на придбання даного активу, вбачається, що розмір інвестиційного прибутку дорівнює доходу, отриманого від реалізації цінних паперів, який складає 414 389,58 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи випискою з банківського рахунку.

Щодо інвестиційного прибутку, отриманого позивачем від реалізації акцій ПАТ «Асвіо Банк» суд зазначає про наступне.

Згідно договору купівлі-продажу цінних паперів №7110-Б/11 від 21.10.2011 року, укладеного між позивачем (Покупець) та гр. ОСОБА_5 (Продавець), Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити вказані у цьому пункті цінні папери Емітента, вказаного нижче, на умовах передбаченого цим Договором, а саме: ПАТ «Асвіо Банк», кількість ЦП - 83 063 873 шт., загальна договірна вартість - 9 475 736,01 грн.

Крім того, у матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви від 21.10.2011 року, згідно якої гр. ОСОБА_5 зазначив, що отримав від гр. ОСОБА_1 гроші в сумі 9 475 736,01 грн. як повний розрахунок за продані цінні папери (емітент ПАТ «Асвіо Банк», кількість ЦП - 83 063 873 шт.).

Надалі, позивачем на підставі договорів №БД3-13/03/2013 від 13.03.2013 року, №БД 1-13/03/2013 від 13.03.2013 року, №БД 2-13/03/2013 від 13.03.2013 року про доручення на продаж цінних паперів відчужено акції ПАТ «Асвіо Банк» у кількості 8900 шт. за ціною 989,68 грн. (згідно звіту №1 до договору №БД3-13/03/2013 від 13.03.2013 року доручення на продаж цінних паперів від 15.03.2013 року), у кількості 9 000 шт. за ціною 999,90 грн. (згідно звіту №1 до договору №БД 1-13/03/2013 від 13.03.2013 року доручення на продаж цінних паперів від 15.03.2013 року), у кількості 8 950 шт. за ціною 996,13 грн. (згідно звіту №1 до договору №БД 2-13/03/2013 від 13.03.2013 року доручення на продаж цінних паперів від 15.03.2013 року), тобто у загальному розмірі позивачем відчужено 26 850 шт. акцій за ціною 2 985,71 грн.

Водночас, за результатами перевірки, як було зазначено вище, контролюючим органом вказано про фактичне отримання ОСОБА_1 доходу від продажу акцій ПАТ «Асвіо Банк» у розмірі 1 989,58 грн., а не 2 985,71 грн., про що свідчать звіти на виконання вищезазначених договорів доручення на продаж цінних паперів, які, у відповідності до пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України, є документальним підтвердженням (первинним документом) доходів та витрат за операціями з інвестиційними активами.

З огляду на викладене, контролюючим органом допущено помилку при обрахунку розміру всього інвестиційного прибутку, за наслідками чого і винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Крім того, у силу п. 167.1 ст. 167 ПК України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Разом з тим, у рішенні Головного управління ДФС у м. Києві про результати розгляду первинної скарги від 25.12.2014 року №450/Г/26-15-10-08, яке покладено в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не наведено розрахунку збільшеного позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, а саме: яка ставка була застосована - 15% чи 17% - та в частині якої суми, за результатами отримання позивачем інвестиційного прибутку у 2013 рік.

При цьому, виходячи з визначеного контролюючим органом розміру інвестиційного прибутку позивача у сумі 411 326,59 грн., ані застосовуючи спосіб розрахунку (411 326,59 - (1147*10*12)) * 17% + (1147*10*12*15%) = 67 172,72 грн., ані 411 326,59 грн.*17% = 69 925,52 грн., ані 411 326,59 грн.*15% = 61 698,99 грн., визначений у рішенні Головного управління ДФС у м. Києві розмір податку на доходи фізичних осіб у сумі 69 696,12 грн. не відповідає жодному з вищенаведеного способу розрахунку.

На підставі всього вищевикладеного, враховуючи виявлені під час судового розгляду справи розбіжності у розмірі фактичного отримання ОСОБА_1 доходу від продажу акцій ПАТ «Асвіо Банк», а також відсутності розрахунку грошового зобов'язання ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в частині не зазначення застосованої контролюючим органом ставки податку, суд дійшов висновку про необґрунтованість податкового повідомлення-рішення від 29.12.2014 року № та необхідність у проведенні контролюючим органом повторного розрахунку грошового зобов'язання належного до сплати позивачем за результатами отриманого інвестиційного прибутку у 2013 році з урахуванням встановлених судом обставин при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірне рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 29.12.2014 року №.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок