Справа № 808/806/15
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року ( 12 год. 55 хв.)Справа № 808/806/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Приймака Є.О.,

та представників

від позивача: Васильєва О.В., довіреність № 27 від 04.02.2015; Голобородько Л.С., довіреність № 81 від 03.04.2015; Тимощук І.А., довіреність № 82 від 03.04.2015

від відповідача: Міщенко О.В., довіреність № 7/10/10-017 від 05.01.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Приватного акціонерного товариства «Спецгідроенергомонтаж», м. Запоріжжя

до відповідача: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, м. Запоріжжя

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Спецгідроенергомонтаж» (далі - позивач) звернулось із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.01.2015 № та № .

В обґрунтування позову підприємство посилається на те, що висновки контролюючого органу про неправомірність факту віднесення до валових витрат і до податкового кредиту з ПДВ сум 265 123,00 грн. і 68 927,00 грн., що виникли за результатами господарських взаємовідносин між ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» і ТОВ «ІЛАНА ПЛЮС», ТОВ «БІАТЕК», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЙ-СОЛАРС», ТОВ «ФІРМА СЕЛЕСТА», ТОВ «РЕНЕССАНС ХОЛДІНГ», ТОВ «ГЕТЬМАН», ТОВ «БАБАНИ-ТРЕЙД», базуються на суб'єктивних припущеннях головних державних ревізорів-інспекторів та на наявності актів перевірки контрагентів. На думку позивача, вказані докази не можуть свідчити про відсутність контрагентів як суб'єктів господарської діяльності, відсутності господарських операцій чи будь-яких інших юридичних дій, направлених на отримання прибутку. Зазначає, що у перевіряємий період ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» мало господарські відносини з постачальниками товарів - ТОВ «ІЛАНА ПЛЮС», ТОВ «БІАТЕК», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЙ-СОЛАРС», ТОВ «ФІРМА СЕЛЕСТА», ТОВ «РЕНЕССАНС ХОЛДІНГ», ТОВ «ГЕТЬМАН», ТОВ «БАБАНИ-ТРЕЙД» на умовах рахунків-фактур. Постачання товару підтверджується видатковими накладними, податковими накладними. Суми податку на додану вартість за отриманими податковими накладними включені до складу податкового кредиту за відповідні періоди та відображені у реєстрах отриманих податкових накладних. Податкові накладні зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України. Розрахунки між суб'єктами господарювання, за отриманий товар, відбувалися у безготівковій формі, згідно платіжних доручень. Кредиторська/дебіторська заборгованість між підприємствами станом на теперішній час (на час проведення перевірки) відсутня. Крім того, зазначає, що під час перевірки позивач надавав письмові пояснення щодо фактичного використання придбаних будівельних матеріалів у своїй господарській діяльності при виконанні будівельно-монтажних робіт на ДніпроГЕС-2 та на підтвердження пояснень надавав акти списання товарно-матеріальних цінностей, договори підряду на виконання робіт з реконструкції обладнання філії ВАТ «Укргідроенерго» «Дніпровська ГЕС». З огляду на викладене, вважає, що у товариства були всі передбачені законом підстави для відображення витрат та сум податкового кредиту з ПДВ по операціям з ТОВ «ІЛАНА ПЛЮС», ТОВ «БІАТЕК», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЙ-СОЛАРС», ТОВ «ФІРМА СЕЛЕСТА», ТОВ «РЕНЕССАНС ХОЛДІНГ», ТОВ «ГЕТЬМАН», ТОВ «БАБАНИ-ТРЕЙД», а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених вище, наполягали на задоволенні позову та скасуванні податкових повідомлень-рішень.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 12.03.2015№348/08-01-10-03 вказав на те, що фахівцями ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» було встановлено порушення вимог пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп. 134.1.1 п. 131.1 ст. 134, п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 та 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, оскільки реальність проведених господарських операцій контрагентами позивача не підтверджується у зв'язку з відсутністю платників за податковими адресами, не наданням до звірок будь-яких первинних документів, не наданням бухгалтерських регістрів, відсутністю складських приміщень, відсутністю трудових ресурсів, що фізично не могли б виконати господарські операції. Під час перевірки відповідач дійшов висновку, що вищезазначені товари від контрагентів позивача фактично не надавались та не поставлялись, тому сума витрат та податкового кредиту не можуть бути використані товариством для визначення податку на додану вартість та податку на прибуток. Вважає, що прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, просить у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача підтримав заперечення з підстав викладених вище.

В судовому засіданні 06.04.2015 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Приватне акціонерне товариство «Спецгідроенергомонтаж»зареєстровано 25.12.2003Виконавчим комітетом Запорізької міської Ради, за адресою:69121, Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Товариська, будинок 58, квартира 65-А,- про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №034148. Товариство взято на податковий облік в органах державної податкової служби 30.12.2003 за № 4153.

На підставі направлень від 10.12.2014 № 1014 та від 10.12.2014 №1013, виданих ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області Коваленком Артемом Сергійовичем, головним державним ревізором - інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту, інспектором податкової та митної справи І рангу та Коршуновою Юлією Сергіївною, головним державним ревізором - інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту, інспектором податкової та митної справи І рангу, згідно із пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, на підставі наказу ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного Управління Міндоходів у Запорізькій області від 10.12.2014 №1079, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства «Спецгідроенергомонтаж» з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово - господарських операцій з ТОВ «ІЛАНА ПЛЮС » (код за ) за червень 2013 року, ТОВ «БІАТЕК» (код за ) за листопад 2013 року, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЙ-СОЛАРС» (код за ) за грудень 2013 року, ТОВ «ФІРМА СЕЛЕСТА» (код за ) за липень 2014 року, ТОВ «РЕНЕССАНС ХОЛДІНГ» (код за ) за липень 2014 року, ТОВ «ГЕТЬМАН» (код за ) за серпень 2014 року, ТОВ «БАБАНИ-ТРЕЙД» (код за ) за серпень 2014 року, та податку на прибуток при здійсненні фінансово - господарських операцій з ТОВ «ІЛАНА ПЛЮС» (код за ), ТОВ «БІАТЕК» (код за ), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЙ-СОЛАРС» за 2013 рік.

Направлення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки вручено 10.12.2014 головному бухгалтеру ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» Голобородько Лілії Степанівні.

Перевірка проводилась з 10.12.2014 по 16.12.2014, за наслідками якої податковим органом складено Акт перевірки № 43/08-28-22-12/32814705 від 23.12.2014.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

- пп.138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями, перевіркою повноти визначення податку на прибуток встановлено заниження об'єкту оподаткування, внаслідок чого відбулось заниження податку на прибуток на загальну суму 68 927 грн. за 2013 рік, в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в розділі 3 акту перевірки;

- п. 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, внаслідок чого занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 265 123 грн., у тому числі по взаємовідносинам: ТОВ «ІЛАНА ПЛЮС» на суму ПДВ - 45 660,00 грн., ТОВ «БІАТЕК» на суму ПДВ - 32 763,00 грн., ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ «АЙ-СОЛАРС» на суму ПДВ - 57 312,00 грн.,ТОВ «ФІРМА СЕЛЕСТА» на суму ПДВ - 35 820,00 грн., ТОВ «РЕНЕССАНС ХОЛДІНГ» на суму ПДВ - 42 984,00 грн., ТОВ «ГЕТЬМАН» на суму ПДВ - 42 574,00 грн., ТОВ «БАБАНИ-ТРЕЙД» на суму ПДВ 8 010,00 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в розділі 3 акта перевірки.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» подало письмові заперечення від 12.01.2015.

За результатами розгляду заперечень ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж», ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя надало письмову відповідь «Результати розгляду заперечення» від 16.01.2015 № 681/10/08-28/22-02 (уповноважена особа ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» отримала 26.01.2015), в якій висновки акту перевірки від 23.12.2014 № 43/08-28-22-12/32814705 залишено без змін.

16 січня 2015 року, на підставі Акту перевірки № 43/08-28-22-12/32814705 від 23.12.2014, контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 16.01.2015 № про збільшення Приватному акціонерному товариству «Спецгідроенергомонтаж» грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 397 684,50 грн., в т.ч. 265 123,00 грн. за основним платежем та 132 561.50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та № про збільшення Приватному акціонерному товариству «Спецгідроенергомонтаж» грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 103 390,50 грн. в т.ч. 68 927,00 грн. за основним платежем та 34 463,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказані податкові повідомлення-рішення від 16.01.2015 № та № , отримано уповноваженим представником ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення 26.01.2015.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 16.01.2015 № та № ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» звернулось до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 1 розділу І Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 розділу V ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, датою виникнення права платника податку на формування податкового кредиту відповідно до пункту 198.2 статті 198 розділу V Кодексу вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Платник податків не має права відносити до податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 розділу V Кодексу).

У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеним цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (абзац другий пункту 198.6 статті 198 розділу V Кодексу).

Отже, аналіз вищевказаних норм податкового законодавства свідчить про те, що право платника податку на податковий кредит виникає в періоді, в я кому відбулося придбання товарів (робіт/послуг) або зроблена попередня оплата, але це право повинно бути підтверджене належним чином оформленою податковою накладною.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З наведених положень випливає, що обов'язковою умовою віднесення витрат підприємства на оплату товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат та податкового кредиту з ПДВ є наявність господарських операцій з придбання цих товарів (робіт, послуг) підкріплена належними документами та зв'язок цих витрат та податкового кредиту з ПДВ з господарською діяльністю платника.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України № 996-ІV від 16.07.1999 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

У перевіряємий період ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» мало господарські відносини з ТОВ «ІЛАНА ПЛЮС» (код за ЄДПРОУ 38374975) у червні 2013 року на умовах рахунку-фактури № СФ-0000206 від 27.06.2013 на суму 273 960,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 45 660,00 грн. (аркуші акту перевірки 3-4). 27.06.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЛАНА ПЛЮС» було передано позивачу свердло кільцеве алмазне ф 42 мм - 60,0 шт.,електроди Е-395 - 400,0 кг за видатковою накладною № РН-0000190на загальну суму 273 960,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі - 45 660,00 грн. та видано податкову накладну № 190 від 27.06.2013. Оплата за поставлений товар ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» здійснена 02.07.2013 в сумі 273 960,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 45 660,00 грн., що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку, документ № 277 від 02.07.2013 АТ «УкрСиббанк». Податкова накладна зареєстрована в єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями. Суму податку на додану вартість за отриманою податковою накладною включено до складу податкового кредиту за відповідний період, та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, який відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за відповідний період. Розрахунки між суб'єктами господарювання відбувалися в безготівковій форму згідно наданих до перевірки платіжних доручень. Кредиторська/дебіторська заборгованість між підприємствами на момент проведення перевірки відсутня (аркуш акту перевірки 4).

У перевіряємий період ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» мало господарські відносини з ТОВ «БІАТЕК» (код за ЄДПРОУ 38607438) у листопаді 2013 року на умовах рахунку-фактури № СФ-0000205 від 15.11.2013 на суму 59 868,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 9978,00 грн. (аркуші акту перевірки 5-6). 15.11.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю «БІАТЕК» було передано позивачу «Молібдену дісульфід» - 18,0 кг, мастило «Лімол» - 30,0 кг за видатковою накладною № РН-0000199на загальну суму 59 868,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 9978,00 грн. та видано податкову накладну № 127 від 15.11.2013. Оплата за поставлений товар ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» здійснена 15.11.2013 у повному обсязі, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку, документ № 420 від 15.11.2013 АТ «УкрСиббанк».

Окрім того, на умовах рахунку-фактури № СФ-0000217 від 21.11.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю «БІАТЕК» було передано позивачу бур алмазний DD-BL 152/430 - 5,0 шт., свердло алмазне кільцеве ф 42 мм - 30,0 шт. на загальну суму 136 710,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 22 785,00 грн. відповідно до видаткової накладної № РН-0000210 від 21.11.2013 та видано податкову накладну № 205 від 21.11.2013. Оплата за поставлений товар «ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» здійснена 21.11.2013 у повному обсязі, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку, документ № 425 від 21.11.2013 АТ «УкрСиббанк». Податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями. Суму податку на додану вартість за отриманою податковою накладною включено до складу податкового кредиту за відповідний період, та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, який відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за відповідний період. Розрахунки між суб'єктами господарювання відбувалися в безготівковій форму згідно наданих до перевірки платіжних доручень. Кредиторська/ дебіторська заборгованість між підприємствами станом на 01.12.2013 відсутня (аркуш акту перевірки 6).

У перевіряємий період ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» мало господарські відносини з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЙ-СОЛАРС» (код за ЄДПРОУ 38716271) у грудні 2013 року на умовах рахунку-фактури № СФ-0000102 від 16.12.2013 на суму 343 872,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 57 312,00 грн. (аркуші акту перевірки 7-8). 16.12.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЙ-СОЛАРС» було передано позивачу бур алмазний DD-BL 152/430 - 32,000 шт. за видатковою накладною № РН-0000098 на загальну суму 343 872,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 57 312,00 грн. та видано податкову накладну № 79 від 16.12.2013. Оплата за поставлений товар ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» здійснена 16.12.2013 у повному обсязі, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку, документ № 457 від 16.12.2013 АТ «УкрСиббанк». Податкова накладна зареєстрована в єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями. Суму податку на додану вартість за отриманою податковою накладною включено до складу податкового кредиту за відповідний період, та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, який відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за відповідний період. Розрахунки між суб'єктами господарювання відбувалися в безготівковій форму згідно наданих до перевірки платіжних доручень. Кредиторська/дебіторська заборгованість між підприємствами станом на 01.01.2014 відсутня (аркуш акту перевірки 8).

У перевіряємий період ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» мало господарські відносини з ТОВ «РЕНЕССАНС ХОЛДІНГ» (код за ЄДПРОУ 39125642) у липні 2014 року на умовах рахунку-фактури № СФ-000196 від 23.07.2014 на суму 257 904,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 42 984,00 грн. (аркуші акту перевірки 9-10). Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНЕССАНС ХОЛДІНГ» було передано позивачу бур з алмазним напиленням (ф 152 мм - 24,0 шт. на суму 257 904,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 42 984,00 грн. за видатковими накладними № РН-000192 від 17.07.2014, № РН-000193 від 18.07.2014, № РН-000194 від 21.07.2014,№ РН-000195 від 22.07.2014, № РН-000196 від 23.07.2014 та видано податкові накладні № 20 від 17.07.2014, № 21 від 18.07.2014, № 22 від 21.07.2014, № 23 від 22.07.2014, № 24 від 23.07.2014. Оплата за поставлений товар ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» здійснена 23.07.2014 у повному обсязі, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку, документ № 179 від 23.07.2014 ПАТ «Енергобанк».Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені до складу податкового кредиту за відповідні періоди, та відображено у реєстрах отриманих податкових накладних, який відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за відповідні періоди. Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями: «Податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних». Розрахунки між суб'єктами господарювання відбувалися в безготівковій форму згідно наданих до перевірки платіжних доручень. Кредиторська/ дебіторська заборгованість між підприємствами станом на 01.08.2014 відсутня (аркуші акту перевірки 9-10).

Також, у перевіряємий період ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» мало господарські відносини з ТОВ «ФІРМА СЕЛЕСТА» (код за ЄДПРОУ 39182501) у липні 2014 року на умовах рахунку-фактури № 68 від 22.07.2014 на суму 214 920,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 35820,00 грн. (аркуші акту перевірки 12-13). Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІРМА СЕЛЕСТА» було передано позивачу бур з алмазним напиленням ф 152 мм - 20,0 шт. на суму 214 920,00 грн. у т.ч. ПДВ у розмірі 35 820,00 грн. за видатковими накладними № 65 від 17.07.2014, № 66 від 18.07.2014, № 67 від 21.07.2014,№ 68 від 22.07.2014 та видано податкові накладні № 3 від 17.07.2014, № 4 від 18.07.2014, № 5 від 21.07.2014, № 6 від 21.07.2014. Оплата за поставлений товар ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» здійснена 22.07.2014 у повному обсязі, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку, документ № 176 від 22.07.2014 ПАТ «Енергобанк».Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені до складу податкового кредиту за відповідні періоди, та відображено у реєстрах отриманих податкових накладних, який відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за відповідні періоди. Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ із змінами та доповненнями: «Податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних». Розрахунки між суб'єктами господарювання відбувалися в безготівковій форму згідно наданих до перевірки платіжних доручень. Кредиторська/дебіторська заборгованість між підприємствами станом на 01.08.2014 відсутня (аркуш акту перевірки 13).

ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» мало господарські відносини з ТОВ «ГЕТЬМАН» (код за ЄДПРОУ 32416270) у серпні 2014 року (аркуш акту перевірки 16) на умовах рахунку-фактури № СФ-0000437 від 06.08.2014 на суму 20 952,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі - 3 492,00 грн.06.08.2014Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАН» було передано позивачу бензин А-95 - 50,0 л, розчинник Р-4 -120,0 л, емаль ХВ-124 зелена -0,3 т, стрічка Thermascheet FR, товщиною 3 мм - 4,0 рул.за видатковою накладною № РН-0000436 на загальну суму 20 952,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі - 3 492,00 грн. та видано податкову накладну № 8 від 06.08.2014. Оплата за поставлений товар ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» здійснена 06.08.2014 у повному обсязі, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку, документ № 186 від 06.08.2014 ПАТ «Енергобанк».

Окрім того, на умовах рахунку-фактури № СФ-0000526 від 27.08.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАН» було передано позивачу прискорювач твердіння бетону «Релаксол» - 2 880,0 кг, поковку з квадратних заготовок 16x16 мм - 0,25 т, дріт ст.З фЗмм - 0,1 т, сталь швелерну - 1,5 т, бетон М300 - 100 мі, розчин мурувальний цементний М300 - 4,0 мі на загальну суму 234 492,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі - 39 082,00 грн. відповідно до видаткової накладної № РН-0000524 від 27.08.2014 та видано податкову накладну № 181 від 27.08.2014. Оплата за поставлений товар «ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» здійснена 27.08.2014у повному обсязі, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку, документ № 224 від 27.08.2014 ПАТ «Енергобанк». Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені до складу податкового кредиту за відповідний період, та відображені у реєстрах отриманих податкових накладних, який відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за відповідний період. Податкова накладна від 27.08.2014 року № 181 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ із змінами та доповненнями. Розрахунки між суб'єктами господарювання відбувалися в безготівковій форму згідно наданих до перевірки платіжних доручень. Кредиторська/дебіторська заборгованість між підприємствами станом на 01.09.2014 відсутня (аркуш акту перевірки 16).

Також, у перевіряємий період ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» мало господарські відносини з ТОВ «БАБАНИ-ТРЕЙД» (код за ЄДПРОУ 34361391) у серпні 2014 року на умовах рахунку-фактури № СФ-0000532 від 06.08.2014 на суму 48 060,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 8 010,00 грн. (аркуші акту перевірки 19-20). 06.08.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю «БАБАНИ-ТРЕЙД» було передано позивачу арматуру ф32, кл.АІІ у кількості 2,8 т. та арматуру ф20, кл.АІІ у кількості 0,8 т за видатковою накладною № РН-0000530на загальну суму 48 060,00 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 8 010,00 грн. та видано податкову накладну № 1 від 06.08.2014. Оплата за поставлений товар ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» здійснена 06.08.2014 в повному обсязі, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку, документ № 187 від 06.08.2014 року ПАТ «Енергобанк».Суми податку на додану вартість за зазначеною податковою накладною включені до складу податкового кредиту за відповідний період, та відображено у реєстрах отриманих податкових накладних, який відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за відповідний період. Вищевказана податкова накладна не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ із змінами та доповненнями: «Податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних». Розрахунки між суб'єктами господарювання відбувалися в безготівковій форму згідно наданих до перевірки платіжних доручень. Кредиторська дебіторська заборгованість між підприємствами станом на 01.09.2014 відсутня (аркуш акту перевірки 20).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, всі надані до перевірки первинні документи складені у повній відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та не суперечать вимогам ПК України. Достовірних, належних і переконливих доказів, що первинні документи і податкова звітність ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» є дефектними або підробними та містять неправдиву, недостовірну інформацію перевіряючими в акті перевірки не наведено.

Придбаний у контрагентів товар оприбуткований позивачем шляхом здійснення записів у відповідних бухгалтерських документах (оборотно-сальдових відомостях, головній книзі тощо), що не заперечується податковим органом.

Отриманий товар зберігався позивачем у складських приміщеннях, орендованих відповідно до договору оренди нерухомого майна від 01.07.2013.

Крім того, позивачем надані письмові пояснення щодо фактичного використання придбаних будівельних матеріалів у своїй господарській діяльності при виконанні будівельно-монтажних робіт на ДніпроГЕС-2 та на підтвердження викладеного надано акти списання товарно-матеріальних цінностей, договори підряду на виконання робіт з реконструкції обладнання філії ВАТ «Укргідроенерго» «Дніпровська ГЕС».

Отже, поставлений товар був своєчасно та в повному обсязі оприбуткований ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» на підставі видаткових та податкових накладних, оплачений та в подальшому використаний у власній господарській діяльності, що в свою чергу призвело до змін в активах підприємства та його зобов'язаннях і реально спричинило зміни майнового стану платника податків.

Суд зазначає, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права.

Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі і за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Натомість, податковий орган в обґрунтування своєї позиції в акті перевірки по взаємовідносинам з ТОВ «ІЛАНА ПЛЮС» посилається на акт ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 04.08.2014 № 542/26-51-22-03/38374975 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Ілана плюс» () за період діяльності січень 2013 року - грудень 2013 року». В свою чергу, вказаний акт містить посилання на матеріали допиту директора ОСОБА_7, в якому останній зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ілана плюс» зареєстроване на його ім'я за винагороду в розмірі 100 доларів США, він не мав мети здійснювати підприємницьку діяльність, сплачувати податки і вести належним чином бухгалтерській і податковий облік оскільки він на має практичного досвіду ні відповідної освіти, має лише середню освіту. Також повідомив про те, що особисто чи через адвоката не звертався в Дарницьку РДА м.Києва для державної реєстрації ТОВ «Ілана плюс», не звертався в Головне управління статистики для отримання довідки з ЄДРПОУ №АА785601, не звертався в ДПІ у Дарницькому районі м. Києва, не підписував заяву щодо реєстрації платником ПДВ, відповідно не отримував свідоцтво платника ПДВ №200075766 від 01.11.2012, не відкривав розрахункові рахунки від імені ТОВ «Ілана плюс» у відділенні ПАТ «КБ» Аксіома» в м. Дніпропетровськ, ПАТ «Універсал банк», ПАТ «Інтер Кредит Банк».

Однак, суд вважає, що в даному випадку вказана інформація у вигляді протоколу допиту свідка не може вважатись належним доказом в розумінні ст. 69 КАС України, оскільки не відомо за яких обставин та в рамках чого був допитаний ОСОБА_7, що це була за кримінальна справа та які результати її розгляду тощо.

В акті перевірки №43/08-28-22-12/32814705 від 23.12.2014 контролюючий орган з посиланням на висновки перевірок контрагентів стверджує про те, що наслідком діяльності ТОВ «ІЛАНА ПЛЮС», ТОВ «БІАТЕК», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЙ-СОЛАРС», ТОВ «ФІРМА СЕЛЕСТА», ТОВ «РЕНЕССАНС ХОЛДІНГ», ТОВ «ГЕТЬМАН» та ТОВ «БАБАНИ-ТРЕЙД»є виключно чи переважно формування податкового кредиту та витрат для інших суб'єктів підприємницької діяльності. Такі доводи ґрунтуються на тому, що у вказаних підприємств, згідно аналізу податкової звітності, відсутні трудові, матеріально-технічні, виробничі можливості для здійснення господарської діяльності.

Однак, на думку суду, такі висновки контролюючого органу не ґрунтуються на належних доказах, оскільки будь-яких довідок (витягів тощо) від реєструючих органів, що підтверджують відсутність відповідних ресурсів, суду не надано.

Крім того, вказане не може бути безумовною підставою для того, щоб стверджувати про відсутність господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Так, наприклад, з наданих суду документів вбачається, що контрагенти по суті є посередниками між безпосередніми виробниками товару та позивачем, тому наявність у останніх великого складу робітників чи виробничих приміщень не обов'язкова.

Суд критично оцінює доводи контролюючого органу з приводу того, що позивачем під час проведення перевірки не були надані товарно-транспортні накладні, оскільки наявність товарно-транспортних накладних, складених з порушенням вимог чинного законодавства чи їх відсутність взагалі є лише дотриманням чи порушенням правил перевезень автомобільним транспортом безпосередньо самим перевізником, а тому вантажоотримувач не може нести відповідальність чи будь-які негативні наслідки за неправильне оформлення таких документів.

Судом встановлено, що на дату здійснення та відображення у бухгалтерському та податковому обліку господарських операцій безпосередні контрагенти позивача - ТОВ «ІЛАНА ПЛЮС», ТОВ «БІАТЕК», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЙ-СОЛАРС», ТОВ «ФІРМА СЕЛЕСТА», ТОВ «РЕНЕССАНС ХОЛДІНГ», ТОВ «ГЕТЬМАН» та ТОВ «БАБАНИ-ТРЕЙД» були зареєстрованими уповноваженими органами як суб'єкти господарювання, взяті податковим органом на облік як платники податків, в том числі ПДВ, а також в ЄДР відсутні записи про відсутність підприємств за місцем реєстрації.

Також, суд зазначає, що чинним законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).

Податковий кодекс України виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставить у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Несплата продавцем податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту. Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 22.10.2010, від 31.01.2011.

На переконання суду, порушення юридичною особою-контрагентом вимог законодавства про оподаткування не може призводити до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої юридичної особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні.

Законодавство не містить певних критеріїв добросовісності платника податків. Водночас, слід визнати обґрунтованим застосування на практиці цього підходу, оскільки подібне розмежування платників податків дозволяє індивідуалізувати юридичну відповідальність особи та забезпечити дотримання правопорядку у галузі оподаткування навіть за наявності певних прогалин у законодавстві. У разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема, податкових накладних. Прикладом подібного підходу є постанова Верховного Суду України від 09 вересня 2008 року.

Зокрема, ст. 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Постановою Верховного Суду України від 11.01.2011 по справі ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ зазначено, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Крім того, рішеннями Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» та від 22.01.2009 «Булвес» АД проти Болгарії, які згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, вказано на те, що коли Держави-члени Конвенції володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань…Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи по суті не знайшли свого підтвердження доводи податкового органу про порушення позивачем вимог пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп. 134.1.1 п. 131.1 ст. 134, п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 та 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, а тому податкові повідомлення-рішення від 16.01.2015 № про збільшення Приватному акціонерному товариству «Спецгідроенергомонтаж» грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 397 684,50 грн., в т.ч. 265 123,00 грн. за основним платежем та 132 561,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та № про збільшення Приватному акціонерному товариству «Спецгідроенергомонтаж» грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 103 390,50 грн. в т.ч. 68 927,00 грн. за основним платежем та 34 463,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціямиє протиправними та підлягають скасуванню.

У зв'язку із цим, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Спецгідроенергомонтаж» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 16.01.2015 № про збільшення Приватному акціонерному товариству «Спецгідроенергомонтаж» грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 397 684,50 грн., в т.ч. 265 123,00 грн. за основним платежем та 132 561.50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, № про збільшення Приватному акціонерному товариству «Спецгідроенергомонтаж» грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 103 390,50 грн. в т.ч. 68 927,00 грн. за основним платежем та 34 463,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Присудити з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Спецгідроенергомонтаж» 487.20 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко