Справа № 803/764/15-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. ЛуцькСправа № 803/764/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача Ліщука А.В.,

представника відповідача Купири З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку адміністративну справу за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМП» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, Фонд) звернулося в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВМП" (далі - відповідач, ТзОВ «ВМП», підприємство) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у загальному розмірі 383 440,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у 2014 році не виконано норматив з працевлаштування інвалідів у кількості 1 робочого місця, чим порушено вимоги частини першої статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". У звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік, самостійно поданому Волинському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів 12 лютого 2015 року, підприємством зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників становить 466 осіб, тому норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2012 році становить 19 осіб. Проте такий норматив не був виконаний, що відповідно до статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" є підставою для сплати товариством адміністративно-господарських санкцій в розмірі 381 532,31 грн. Крім того, підприємство порушило строки сплати суми адміністративно-господарських санкцій, що є підставою для нарахування та стягнення з останнього пені в сумі 1 907,65 грн. На підставі вищевикладеного Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів просить суд стягнути з ТзОВ «ВМП» в дохід Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції у розмірі 381 532,31 грн та пеню у розмірі 1 907,65 грн.

Представник позивача, суб'єкта владних повноважень, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладеній у позовній заяві. Одночасно, не заперечував того факту, що ТзОВ «ВМП» протягом 2014 року вживалися заходи щодо працевлаштування інвалідів, в тому числі шляхом щомісячного направлення інформації про вакансії до Нововолинського міського центру зайнятості.

Представник відповідача у судовому засіданні та в письмових запереченнях від 05 травня 2015 року №01/05-15 (а.с.19-21) заперечила проти задоволення позову з тих підстав, що підприємство протягом 2014 року здійснювало наступні заходи:

1) систематично протягом 2014 року направлялися листи до Управління праці та соціального захисту населення м. Нововолинська та до Волинського відділення Фонду соціального захисту інвалідів з проханням направити на підприємство інвалідів на наступні посади: двірник, мийник тари, підсобний робітник, експедитор з правом керування автомобілем, інженер-програміст, продавець продовольчих товарів тощо; відповіді з цих установ не надходило;

2) протягом 2014 року ТзОВ «ВМП» розміщувало в газеті оголошення щодо працевлаштування інвалідів;

3) підприємством регулярно подавалася інформація (звіт форми №3-ПН) в Нововолинський міський центр зайнятості про потребу в працівниках-інвалідів.

Додатково зазначила, що центр зайнятості протягом 2014 року направляв на підприємство людей, четверо працевлаштувалися, а решта відмовилися у зв'язку із станом здоров'я.

З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВМП» зареєстроване у Волинському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.

Відповідач 12 лютого 2015 року подав до Фонду звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік за формою №10-ПІ, яка затверджена Наказом Мінпраці України від 10 лютого 2007 року №42 (а.с.6).

У вказаному звіті зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників на ТзОВ «ВМП» становить 466 особи, з яких середньооблікова кількість інвалідів становить 10 осіб. Кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» становить 19 осіб.

Через невиконання товариством нормативу з працевлаштування інвалідів, Волинським обласним відділення Фонду соціального захисту інвалідів направлено повідомлення від 17 березня 2015 року №60-19/251-06/06 в якому зазначено про необхідність сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 381 532,41 грн самостійно не пізніше 15 квітня 2015 року (а.с.9).

У відповідь, листом 03 квітня 2015 року №388 ТзОВ «ВМП» повідомило позивача, що на виконання нормативу з працевлаштування інвалідів відповідач: 1) систематично протягом 2014 року направляв листи до Управління праці та соціального захисту населення м. Нововолинська та до Волинського відділення Фонду соціального захисту інвалідів з проханням направити на підприємство інвалідів на наступні посади: двірник, мийник тари, підсобний робітник, експедитор з правом керування автомобілем, інженер-програміст, продавець продовольчих товарів тощо; 2) протягом 2014 року розміщував в газеті оголошення щодо працевлаштування інвалідів; 3) подавав інформацію в Нововолинський міський центр зайнятості про потребу в працівниках-інвалідів (а.с.10-11).

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини стосуються виконання підприємством нормативу з працевлаштування інвалідів, а тому врегульовані Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та Законом України «Про зайнятість населення».

За змістом статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 20 зазначеного Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації, громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що учасник господарських відносин несе відповідальність, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 19 листопада 2013 року №21-397а13 та від 11 червня 2013 року № 21-63а13 які в силу вимог статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для всіх судів України.

Перевіривши вжиті відповідачем заходи щодо виконання нормативу з працевлаштування інвалідів, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року №5067-VI (який набрав чинності з 01 січня 2013 року), роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

На виконання вказаної норми Закону, наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 N 316 затверджено форму звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

З аналізу вищенаведених норм матеріального права слідує, що достатнім та належним заходом для виконання нормативу з працевлаштування інвалідів є подання відповідних вакансій до органів Державної служби зайнятості.

При цьому, на відмінно від Закону України «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року №803-XII, який діяв до 01 січня 2013 року, у Законі від 05 липня 2012 року №5067-VI не передбачено обов'язку щомісячно подавати звітність за формою №3-ПН.

У розглядуваному випадку, як встановлено судом та не заперечується представником позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВМП» протягом 2014 року щомісячно подавало до Нововолинського міського центру зайнятості звіт за формою №3-ПН з зазначенням вакансій для інвалідів (а.с.32-100).

В свою чергу, Нововолинський міський центр зайнятості направляв інвалідів на працевлаштування до ТзОВ «ВМП», четверо із яких були працевлаштовані на підприємстві, а частина самостійно відмовилися від працевлаштування за станом здоров'я, що підтверджується відповідними письмовими заявами та направленнями (а.с.109-119).

Крім того, підприємство регулярно розміщувало оголошення про можливість працевлаштування інвалідів у газеті «Безкоштовні оголошення» (а.с.27-31).

Додатково ТзОВ «ВМП» протягом 2014 року неодноразово направляло листи про наявність вакансій для інвалідів до Управління праці та соціального захисту населення Нововолинської міської ради та Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (а.с.101-108).

На думку суду, вказані обставини підтверджують вжиття відповідачем всіх залежних від нього заходів для виконання у 2014 році нормативу з працевлаштування інвалідів, свідчать про його добросовісність та відсутність правових підстав для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій передбачених статтею Закону України 20 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Слід окремо зазначити, що представник позивача у судовому засіданні не заперечив як факту вжиття підприємством вищенаведених заходів, так і факту їх повноти та вичерпаності.

Оскільки протягом 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВМП» щомісяця подавало звітність про наявність вакансій для інвалідів до Нововолинського міського центру зайнятості, неодноразово надавало цю інформацію до Управління праці та соціального захисту населення Нововолинської міської ради та Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, а також розміщувало відповідні оголошення у засобах масової інформації, тому суд дійшов висновку, що відповідач виконав покладений на нього обов'язок з працевлаштування інвалідів, вжив вичерпних заходів для виконання нормативу з їх працевлаштування, а тому у задоволенні адміністративного позову стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 381 532,31 грн та пені у розмірі 1 907,65 грн слід відмовити повністю.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Закону України «Про зайнятість населення», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМП» про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 381 532,31 грн (триста вісімдесят одна тисяча п'ятсот тридцять дві гривні тридцять одна копійка) та пені у розмірі 1 907,65 грн (одна тисяча дев'ятсот сім гривень шістдесят п'ять копійок) - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І.Смокович

Повний текст постанови виготовлений 07 травня 2015 року.