Справа № 0670/2379/12
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Г.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"17" вересня 2012 р. Справа № 0670/2379/12

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2

при секретарі Кошиль О.Ю.

за участю представників УПФ та ГУ ДКС:

розглянувши апеляційні карги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління державної казначейської служби України в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" травня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління державної казначейської служби України в Житомирській області, Державної автомобільної інспекції УМВС України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, стягнення 3440,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання дій неправомірними та стягнення примусово сплаченого ним збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3440,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок купівлі автомобіля марки при реєстрації якого в реєстраційному відділі Державної автомобільної інспекції у Житомирській області ним сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 3440,00 грн. (3 % вартості автомобіля). В той час як, на його думку, обов'язок зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування покладається на осіб лише у випадку відчуження, а не при купівлі автомобілів. Оскільки позивач вважає, що не є платником збору у разі відчуження автомобіля, тому жодних підстав для його сплати не було.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2012 року позов задоволено частково. Стягнуто з УПФ України в Житомирській області на користь позивача кошти в сумі 3440,00 грн. збору на обов'язкове державне пенсійне страхування через ОСОБА_4 управління державної казначейської служби України в Житомирській області. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_4 управління державної казначейської служби України в Житомирській області подали апеляційні скарги в яких просять суд апеляційної інстанції скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2012 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційні скарги відповідачів не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 січня 2012 р. позивач придбав автомобіль KIA Rio 1.6 за ціною 114666,67 грн. на підставі договору 214135-Y00913 від 20 січня 2012 р. При реєстрації 22 січня 2012 р. вказаного автомобіля в органах ДАЇ позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 3 % від вартості автомобіля в сумі 3440,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату збору № 134 від 22 лютого 2012 р.

Пунктом 7 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Відповідно до Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740 (далі - Порядок) платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування з операцій по відчуженню легкових автомобілів є особа, яка набула право власності на автомобіль.

Зокрема, приписами пункту 12 Порядку встановлено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі шляхом, зокрема, купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством).

Відповідно до пункту 13 Порядку, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій, визначених пунктом 12 цього Порядку, сплачується у розмірі трьох відсотків вартості легкового автомобіля, визначеної відповідно до договорів купівлі-продажу, довідок-рахунків торгівельних організацій, договорів міни, довідок органів митної служби, актів експертної оцінки вартості автомобіля, інших документів, що підтверджують цю вартість.

Судова колегія апеляційного адміністративного суду вважає правильною позицію суду першої інстанції з приводу того, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами та відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в Постанові від 01 листопада 1996 року № 9 (п. 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Таким чином, з аналізу вищевикладених обставин справи у співвідношенні із нормами законодавства вбачається, що обов'язок сплати судового збору не може бути покладений на особу, яка набуває право власності у відповідності до Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740, оскільки це суперечить акту вищої юридичної сили.

Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» передбачена сплата збору лише при відчуженні автомобіля, а не при його купівлі (придбанні).

Суд першої інстанції правильно визначив, що позивач не є платником збору з відчуження автомобіля, відповідно сплачені ним кошти в сумі 3440,00 грн., що складають 3% від вартості автомобіля, є такими, що сплачені без наявності законних підстав.

Постанова суду першої інстанції в частині розгляду позовної вимоги щодо неправомірності дій відділу Державної автомобільної служби, які полягали у зобов'язанні сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3440,00 грн. не оскаржувалась, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі є обґрунтованою та законною, а тому її слід залишити без змін, доводи ж відповідачів є не переконливими, спростовуються наведеним вище та відповідно, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління державної казначейської служби України в Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" травня 2012 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Ольжича, 7,м.Житомир,Житомирська область,10003 Державна автомобільна інспекція УМВС Ураїни в Житомирській області вул.Щорса 96,м.Житомир,10031 ОСОБА_4 управління Державної казначейської служби України в Житомирській області вул. 1-го Травня,24,м.Житомир,10000