Справа № 813/1775/15
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року № 813/1775/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Чабана О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив :

Львівським окружним адміністративним судом отримано позовну заяву, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 34023,54 грн. (в т.ч., за основним платежем - 27082,83 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 6940,71 грн.).

Посилається на те, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято на підставі акта позапланової документальної невиїзної перевірки ДПІ у Франківському районі м.Львова від 16.01.2015 року №14/13-05-17-01/НОМЕР_1, яким встановлено, що позивачем не подано податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік та не задекларовано дохід як додаткове благо від анулювання боргу в розмірі 160573,10 грн., у результаті чого занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік на суму 27082,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між позивачем та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитні договори - №014/0046/82/52172 від 26.09.2007 року строком до 2017 року та №014/0046/82/56894 від 23.04.2008 року строком до 2018 року. Однак, у результаті судових справ станом на 2012 рік повністю погасив Банку суму основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами. АТ «Райффайзен Банк Аваль» у 2012 році анулював пеню у розмірі 160573,10 грн. Відтак, на думку позивача, анульована (прощена) банком пеня в розмірі 160573,10 грн., нарахована АТ «Райффайзен Банк Аваль» за вищевказаними кредитними договорами, не є доходом, отриманим як додаткове благо, у зв'язку з чим вважає спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю з обґрунтувань, викладених у позовній заяві, а тому просять позов задовольнити.

Відповідачем подано письмове заперечення проти позову, в якому просить в позові відмовити, посилається на те, що актом перевірки від 16.01.2015 року №14/13-05-17-01/НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року встановлено, що позивач не подав декларацію про майновий стан та доходи громадян за 2012 рік та не відобразив дохід, отриманий як додаткове благо, від анулювання боргу в розмірі 160573,10 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік у сумі 27082,83 грн. Зазначає, що згідно з відомостями державного реєстру фізичних осіб ДФС України в період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року фізична особа-платник податку ОСОБА_1 отримав дохід в сумі 160573,10 грн. від АТ «Райффайзен Банк Аваль», ознака доходу - « 126 - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо». ДПІ у Галицькому районі м.Львова перенаправлено листом від 11.08.2014 року №8992/17-01/788 відповідь з АТ «Райффайзен Банк Аваль» №04-2-0/3906 від 28.10.2013 року, згідно з якою підтверджено достовірність даних про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичній особі ОСОБА_1, що відображені у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум отриманого з них податку (форма №1-ДФ) за ознакою доходу « 126». Доходи нараховано у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, з врученням боржникам відповідних повідомлень про таке анулювання (прощення) боргу та включення суми анульованого боргу до Податкового розрахунку за формою №1-ДФ за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано. У зв'язку з цим, вважає, що позивачем безпідставно не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік та не задекларовано дохід, отриманий як додаткове благо, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2012 рік у сумі 27082,83 грн.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов, та просить відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 (позичальник) та АТ «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) були укладені наступні кредитні договори: №014/0046/82/52172 від 26.09.2007 року строком до вересня 2017 року та №014/0046/82/56894 від 23.04.2008 року строком до квітня 2018 року.

Так, згідно з листом АТ «Райффайзен Банк Аваль» №014-114-1-2-12/1300 від 15.11.2012 року, надісланим на адресу позивача, останньому було анульовано (прощено) заборгованість за кредитним договором №014/0046/82/52172 від 26.09.2007 року у сумі 35081,48 грн., в тому числі за розрахованою пенею - 35081,48 грн.

Згідно з листом АТ «Райффайзен Банк Аваль» №014-114-1-2-12/1301 від 15.11.2012 року, надісланим на адресу позивача, останньому було анульовано (прощено) заборгованість за кредитним договором №014/0046/82/56894 від 23.04.2008 року у сумі 125491,62 грн., в тому числі за розрахованою пенею - 125491,62 грн.

Крім того, в матеріалах справи містяться відповіді АТ «Райффайзен Банк Аваль» на запити відповідача, зі змісту яких слідує, що ОСОБА_1 нараховано дохід за ознакою «126» за 4 квартал 2012 року на суму 160573,10 грн. у вигляді нарахування (прощення) заборгованості. Вказано, що зазначене прощення здійснювалося з повідомленням боржника про таке анулювання боргу та включенням суми прощення до податкового розрахунку за формою №1-ДФ за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

16.01.2015 року ДПІ у Франківському районі м.Львова проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки складено акт №№14/13-05-17-01/НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки), яким встановлено порушення:

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 179.1 статті 179 Податкового Кодексу України, а саме -неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік;

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 179.1 статті 179 Податкового Кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік на суму 27028,83 грн.

На підставі Акта перевірки ДПІ у Франківському районі м.Львова прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.01.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на загальну суму 34023,54 грн., у тому числі: за основним платежем - 27082,83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 6940,71 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Статтею 67 Конституції України встановлено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно з пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

В силу абз.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, що діяла на момент анулювання (прощення) боргу) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, серед іншого, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII, який набрав чинності 01.01.2015 року, абз.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України викладено у наступній редакції: до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

За змістом пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, що діяла на момент анулювання (прощення) боргу, та яка виключена Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII, що набрав чинності 01.01.2015 року) доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

В свою чергу, в силу пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

Суд вважає за необхідне зазначити, що відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту, є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема, нормами Цивільного кодексу України. При цьому, нарахування пені є лише одним із засобів забезпечення виконання зобов'язання перед банком.

Факт того, що анульована (прощена) банком сума заборгованості позивача на суму 160573,10 грн. включає в себе лише пеню, відповідачем не заперечується та підтверджується листами АТ «Райффайзен Банк Аваль» №014-114-1-2-12/1300 від 15.11.2012 року та №014-114-1-2-12/1301 від 15.11.2012 року.

Слід вказати, що відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі. Тобто, отриманий дохід повинен бути реальним і таким, що можливо використати при реалізації прав, свобод та обов'язків.

Прощена позивачу пеня не є його доходом, відповідно і додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то неустойка (в т.ч. пеня) ним не отримується. Стягнення пені, нарахованої боржнику за неналежне виконання ним зобов'язань за кредитним договором, є правом банку, який може і не стягувати такої. Прощена кредитором сума пені не змінює свого призначення як способу забезпечення виконання зобов'язання і не може вважатись додатковим благом для боржника, поза як не впливає на його майновий стан.

Оскільки пеня нараховується банком за прострочення виконання зобов'язань з повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, її списання (прощення) АТ «Райффайзен Банк Аваль» за його самостійним рішенням не є доходом платника податків, одержаним як додаткове благо, у розумінні пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України, і як наслідок не є об'єктом оподаткування згідно з абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Слід вказати, що в новій редакції абз.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України законодавець уточнив, що оподаткуванню підлягає лише основна сума боргу.

Таким чином, дії позивача щодо невключення до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік суми анульованої банком заборгованості в розмірі 160573,10 грн. по нарахованій пені за користування кредитом суд оцінює як такі, що відповідають положенням Податкового кодексу України, чинним на момент прощення (анулювання) цієї пені. Натомість, прийняте на основі Акта перевірки податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2015 року не відповідає критеріям, визначеним ч.3 ст.2 КАС України, оскільки прийнято необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та непропорційно. В той же час позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень пункту 1 частини другої статті 162 КАС України, суд приходить до висновку, що таке податкове повідомлення-рішення слід скасувати як протиправне.

На підставі ст.94 вищенаведеного Кодексу з урахуванням того, що рішення ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області № від 30.01.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.