Справа № 817/1269/15
Суддя: Недашківська К. М.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

05 травня 2015 рокуСправа № 817/1269/15
м. Рівне

Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Недашківська К.М., перевіривши матеріали позовної заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманої пенсії, та перевіривши на предмет відповідності позовної заяви вимогам статей Кодексу адміністративного судочинства України,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області (далі іменується - позивач) до ОСОБА_1 (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача надміру отриману пенсію у розмірі 94 грн. 36 коп.

За результатами перевірки матеріалів позову в порядку статті 107 КАС України, суддя встановив, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

За змістом частини 2 статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За приписами частини 1 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до частини 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

У Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 визначено, що законодавством не містить визначення терміну «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні критерії.

Так, згідно частини 2 статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Положення частини 2 статті 21 КАС України вказують, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 позивачем допущено розрахункову помилку по коду 133, внаслідок чого помилково виплачено підвищений розмір перерахованої пенсії в сумі 94 грн. 36 коп.

Листом від 16.12.2014 Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Рівне повідомило Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ про факт безпідставної виплати підвищеного розміру пенсії за період з 01.03.2013 по 30.04.2014 в сумі 94 грн. 36 коп.

Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ в позовній заяві зазначило, що ОСОБА_1 не повернув добровільно надміру отримані кошти, тому позивач на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1214 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З наведеного слідує, що відносини про стягнення матеріальної шкоди, завданої органу Пенсійного фонду України внаслідок безпідставно виплачених коштів на підставі вищенаведених норм, за своєю правою природою є цивільно-правовими, а не адміністративними.

За таких обставин, за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, виходячи зі змісту наведених вище статей, адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень, й вони мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд критично оцінює посилання позивача у позовній заяві на норму частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, як на підставу звернення до адміністративного суду.

Так, за приписами пункту 5 частини 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до вказаної норми (частина 1 статті 50 Закону України №1058), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Тобто, право на звернення до суду органу Пенсійного фонду щодо стягнення надміру виплачених сум пенсій регламентоване законодавством у тому випадку, коли такі пенсії були надміру сплачені внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Однак, це не стосується позовних вимог Управління пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії внаслідок помилки самого органу Пенсійного фонду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18.06.2013 у справі №21-204а13, приписи якої, відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України, є обов`язковими для всіх судів України.

Таким чином, суд дійшов висновку що заявлений адміністративний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а в порядку цивільного.

Питання щодо розподілу судових витрат не підлягає вирішенню судом, оскільки відповідно до пункту 18 частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №817/1269/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманої пенсії.

Роз'яснити Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області, що відповідно до частини 5 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз'яснити Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області, що розгляд даної позовної заяви належить до юрисдикції місцевого загального суду.

Копію даної ухвали надіслати Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська