Справа № 819/2830/14-а
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Справа № 876/1347/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Каралюса В.М., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колективне підприємство «Почаївська фабрика «Пластик» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.01.2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колективне підприємство «Почаївська фабрика «Пластик» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колективне підприємство «Почаївська фабрика «Пластик» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Тернопільський окружний адміністративний суд постановою від 12.01.2015 року позов задовольнив повністю.

Відповідач оскаржив дане судове рішення в апеляційному порядку, просить скасувати його та винести нове рішення про відмову в позові.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції безпідставно застосував законодавство, яке погіршує становище підприємства. Крім того, судом не враховано, що пенсіонери, яким позивачем виплачено пільгову пенсію, працювали і на інших підприємствах, а також, що відповідач не є правонаступником підприємства, на якому працювали пенсіонери. Суд не перевірив, чи дійсно Управлінням ПФУ здійснено виплату пенсій.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ТзОВ «КП «Почаївська фабрика «Пластик» зареєстроване як юридична особа 13.11.1995 року. Відповідач взятий на облік в УПФУ в Кременецькому районі платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та зобов'язаний відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

УПФУ в Кременецькому районі проведено та направлено ТзОВ «КП «Почаївська фабрика «Пластик» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з жовтня та листопада 2014 року по пенсіонерах, які перебували у трудових відносинах з відповідачем. Розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, серед іншого, містять повні відомості про осіб, яким призначена пенсія на пільгових умовах, дату призначення пенсії та дату досягнення пенсійного віку, відповідний стаж роботи на даному підприємстві, що враховано при обчисленні плати, а також частку плати до Пенсійного фонду підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, ТзОВ «КП «Почаївська фабрика «Пластик» не відшкодовані, в зв'язку з чим виникла заборгованість по цих платежах за жовтень-листопад 2014 року, яка станом на 12.01.2015 року становить 70778 грн. 08 коп.

Пунктами «б» - «з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (з наступними змінами та доповненнями) визначено підстави та категорії працівників, які мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, на пільгових умовах. Зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (з наступними змінами та доповненнями) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів «б» - «з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було врегульовано Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР, відповідно до положень якого відповідач входив до переліку платників збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення. Так, згідно із пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 статті 2 цього ж Закону (в редакції, яка діяла до 27.04.2013 року включно), для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років; жінки - після досягнення 55 років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску» № 184-VІІ від 04.04.2013 року (який набрав чинності з 28.04.2013 року) в абзаці четвертому пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» слова і цифри «статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» замінено словами і цифрами «статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 28.04.2013 року відповідно до абзацу четвертого пункту першого статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

У даному випадку відповідач заперечує відшкодування підприємством пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» колишнім працівникам (жінкам), які досягли 55 річного віку, тобто досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011 року (чинного з 01.10.2011 року) внесено зміни до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та збільшено пенсійний вік до 60 років.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, серед іншого, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Таким чином, норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є спеціальними для правовідносин, що склались у системі пенсійного забезпечення. Стаття 26 даного Закону визначає умови призначення пенсії за віком. Винятків, які б передбачали зменшення пенсійного віку на підставі інших законодавчих актів, цей закон не містить.

Отже, працівники мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до досягнення віку передбаченого законодавством, діючим на час досягнення такого віку, тобто віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначає порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, об'єктом оподаткування якого є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Враховуючи наведене, Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» є спеціальним законом, який регулює порядок справляння збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при визначенні пенсійного віку, до настання якого ТзОВ «КП «Почаївська фабрика «Пластик» повинно відшкодовувати органам Пенсійного фонду України фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій колишнім працівникам, які отримали пенсію за віком на пільгових умовах, слід керуватись нормами статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відтак, відповідач зобов'язаний відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення особами пенсійного віку, що передбачений статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Процедура відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій визначена Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду № 21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у розмірі 100 відсотків і фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у розмірі 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Пунктом 6.2 даної Інструкції передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

У розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з жовтня та листопада 2014 року по пенсіонерах, які перебували у трудових відносинах з відповідачем, визначена відповідна частка плати ТзОВ «КП «Почаївська фабрика «Пластик» з урахуванням стажу роботи на даному підприємстві таких осіб. Крім цього, позивачем надані належні докази щодо виплати пільгової пенсії особам, що включенні до розрахунку.

Суд першої інстанції обґрунтовано відкинув заперечення відповідача про відсутність правонаступництва ТзОВ «КП «Почаївська фабрика «Пластик» за державним підприємством в процесі викупу організацією орендарів цілісного майнового комплексу державного підприємства та реорганізації орендного підприємства, а також інші заперечення щодо достовірності розрахунків пільгових пенсій, оскільки такі обставини вже досліджувались судом та спростовані судовими рішеннями, що набрали законної сили, при розгляді аналогічних справ між тими ж сторонами про стягнення заборгованості за інший період, а саме ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2014 року у справі № 819/3096/13-а за позовом УПФУ в Кременецькому районі до ТзОВ «КП «Почаївська фабрика «Пластик» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за вересень-жовтень 2013 року та від 29.07.2014 року у справі № 819/574/13-а про стягнення заборгованості за січень-лютий 2014 року. Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) дані обставини не потребують доказування у цій справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, а тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 п. 1 ч. 1, 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колективне підприємство «Почаївська фабрика «Пластик» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2015 року у справі № 819/2830/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

С.М. Кузьмич