Справа № 136/377/15-а
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/377/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"26" березня 2015 р. Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Липовець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до І нспектора взводу №3ДПС УДАІ ГУМВС України в Київській області прапорщика міліції Сташенко Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови серія ПС2 №354388 від 20.02.2015 року в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який обгрунтував тим, що 20.02.2015 року І нспектором взводу №3ДПС УДАІ ГУМВС України в Київській області прапорщиком міліції Сташенко Олександром Миколайовичем було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, якою на нього, ОСОБА_1, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за нібито перевищення швидкості на 24 км./год..

Вважає вказану постанову незаконною, а відтак такою, що підлягає до скасування, оскільки посадовою особою Державтоінспекції не було надано жодних доказів перевищення саме ним, ОСОБА_1, встановлених обмежень швидкості руху; на його, ОСОБА_1, вимогу не надано для огляду пристрій, яким зафіксовано швидкість руху автомобіля яким саме він, ОСОБА_1 керував, сертифіката відповідності та свідоцтва про його метрологічну повірку та можливу похибку при вимірюваннях; не було взято до уваги, що на момент фіксації радаром швидкості руху автомобіля він, ОСОБА_1, перебував за межами дії дорожнього знаку 3.29, а технічні характеристики приладу «Трукам», яким вимірювалась швидкість руху автомобіля дозволяють виміряти максимальну дальність вимірювання швидкості на рівній дорозі на відстані 1200 м. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення він, ОСОБА_1, зазначив про невизнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому було інкриміноване, а також просив посадову особу Державтоінспекції розгляд справи відкласти в зв'язку з тим, що бажав скористатись правовою допомогою адвоката, однак вказані клопотання не було належним чином вирішено, не дотримано процесуального порядку розгляду справи та проведено розгляд справи на місці вчинення правопорушення у спрощеному порядку, що на думку позивача є неприпустимим. Позивач вважає, що так дії посадової особи суб'єкта владних повноважень були вчиненні всупереч нормам процесуального та матеріального права, яке регулює дані правовідносини, а відтак є всі підстави для визнання постанови протиправною і її скасування.

В судове засідання ОСОБА_1не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи в установленому законом порядку, проте про поважність причин неявки в судове засідання суд не поставив до відома та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив.

У відповідності до вимог ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи те, що позивач використав надані йому законодавцем права на розгляд справи у його відсутності, що відповідає положенням ч.4 ст.122 КАС України, а відповідач не з'явився до суду без поважних причин, суд не вбачає перешкод для розгляду справи в даному судовому засіданні, що узгоджується з правилами ст.128 КАС України, а тому проводить його на підставі доказів наявних у справі в загальному порядку.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з'ясувавши обставини справи, давши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

20 лютого 2015 року інспектором взводу №3 ДПС УДАІ ГУМВС України в Київській області прапорщиком міліції Сташенко Олександром Миколайовичем було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП1 №629273 стосовно гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, у зв'язку із тим, що 20.02.2015 року о 12 годині 20 хвилин на 79 кілометрі автошляху Київ - Одеса керував автомобілем марки "NISSAN" державний номерний знак НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.29 "Обмеження швидкості руху до 50 км/год" зі швидкістю 74 км/год, чим порушив п.12.9 ПДР.

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором взводу №3 ДПС УДАІ ГУМВС України в Київській області прапорщиком міліції Сташенко Олександром Миколайовичем 20 лютого 2015 року на 79 кілометрі автошляху Київ - Одеса було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №354388 стосовно гр. ОСОБА_1, якою до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в прибуток держави в розмірі 255 гривень, яку вручено було порушнику.

Статтею 6 КАС України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що суспільні відносини, які виникли між сторонами регулюються нормами КУпАП, Законом України „Про дорожній рух" від 30.06.1993, № 3353-XII, Правилами дорожнього руху від 10.10.2001, № 1306 та іншими спеціальними нормативно правовими актами, що регулюють суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки.

Так, винесена посадовою особою Державтоінспекції постанова у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача перевірялась судом на предмет дотримання посадовою особою суб'єкта владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, що узгоджується з приписами ст.2 КАС України.

Відповідно до ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Правопорушення вчинене позивачем було кваліфіковано за ч.1 ст.122 КУпАП, з яким він був не згоден, тобто оспорював факт вчинення правопорушення, відтак суд вважає, що підстав для винесення постанови на місці вчинення правопорушення особою уповноваженою розглядати справу про адміністративне правопорушення згідно положень ст.258 КУпАП, не було.

В силу ст.257 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення надіслається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Правилами ст.277 КУпАП, визначено строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, за якою правопорушення кваліфіковані за ст.122 КУпАП розглядаються в п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Крім того, положеннями статей 276, 278, 279 та 280 - 285 КУпАП встановлено, які дії орган (посадова особа) повинен провести при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, чітко регламентовано порядок розгляду справи та обставини, які при цьому підлягають з'ясуванню.

Судом встановлено, що відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення, проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, а також винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на місці вчинення правопорушення на 79 кілометрі автошляху Київ - Одеса, тільки з різницею у часі в кілька хвилин, що суперечить положенням зазначеним у ч. 3 ст. 258, 268, 278-280 КУпАП.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, позивач заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки був незгоден із порушенням ним ПДР, мав намір скористатись правовою допомогою.

Вказане клопотання не було вирішено посадовою особою Державтоінспекції відповідно до Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року N 77 (далі - Інструкції), про що свідчить відсутність у протоколі та постанові будь-яких записів стосовно їх вирішення.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, та суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази в справі.

В даному випадку відповідачем не доведено належними та допустимими доказами законність його дій стосовно наданих йому законом прав на реалізацію делегованих йому повноважень щодо розгляду справи на місці вчинення правопорушення та винесення оскаржуваного позивачем рішення.

Що ж стосується вчиненого позивачем правопорушення, то варто вказати на таке.

Швидкість руху транспортного засобу, яким керував позивач вимірювалась приладом "TruCAM".

Згідно Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень ПДР затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 року № 33, визначено спеціальні технічні засоби, які працюють в автоматичному режимі, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису до переліку яких входить і лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів "TruCAM".

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»: «Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію».

Відповідно до ч. 1 ст.. 10 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»: «Результати вимірювань можуть бути використані за умови, якщо відомі відповідні характеристики похибок або невизначеності вимірювань».

Отже, засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами в яких зазначалися б ймовірні похибки при вимірюваннях та свідоцтвом про метрологічну повірку.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення вказаної інформації не містить.

Ухвалою суду від 02.03.2015 року відповідачеві відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 111 КАС України, було надана можливість надати усі наявні у нього докази для підтвердження своїх заперечень проти позову, однак в строк установлений в ухвалі суду таких заперечень не надійшло, що дає підстави суду вважати, що у відповідача відсутні будь-які докази на спростування обставин, які наведені позивачем у позовній заяві.

Відповідно до ч. 3 ст.. 62 Конституції України: «Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

За встановлених судом обставин в сукупності із доказами, яким суд дав належну оцінку, суд дійшов до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно позивача не є беззаперечним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, а інших доказів у постанові у справі про адміністративне правопорушення не зазначено, а до матеріалів справи не додано.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р., - зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП . У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Винесене відповідачем рішення, яке є предметом оскарження не відповідає вказаним вимогам, оскільки не містить доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Конституція проголошує, що утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов"язком держави (ч. 2 ст. 3). Оскільки Україна позиціонує себе як державу правову (ст. 1) і визнає права людини одним із визначальних орієнтирів своєї діяльності, то вона покликана вкрай максимізувати умови й можливості здійснення таких прав.

Конституційний Суд України у справі N 1-23/2009 від 30 вересня 2009 року зазначив, що положення частини першої статті 59 Конституції України "кожен має право на правову допомогу" треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Судом з'ясовано, що відповідачем було грубо порушено право позивача на забезпечення його правовою допомогою, що є окремою самостійною підставою для визнання дій посадової особи суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування оскаржуваного позивачем рішення.

За таких обставин, суд вважає доведеними позивачем належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві щодо порушення відповідачем правомірної поведінки, а відтак наявності підстав для задоволення позову.

В силу викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року, Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року N 77, Інструкцією з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС від 27.03.2009 р. № 111; ст. ст. 9, 11, 14, 71, 158, 159, 160, 161 - 163 КАС України, ст. ст. 7, 254, 257, 258, 268, 287, 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора взводу № 3 ДПС УДАІ ГУМВС України в Київській області прапорщика міліції Сташенка Олександра Миколайовича.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 354388 винесену 20.02.2015 року інспектором взводу № 3 ДПС УДАІ ГУМВС України в Київській області прапорщиком міліції Сташенко ОлександромМиколайовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Постанова остаточна оскарженню не підлягає.

Суддя:Д. Т. Кривенко