Справа № 303/2737/15-а
Суддя: Маргитич О. І.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1 із 3 Провадження №2а/303/130/15
Справа №303/2737/15-а
Номер рядка стат. звіту 13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої Маргитич О.І.

при секретарі Уста Е.П.

з участю представника позивача Іванова С.О.

відповідача ОСОБА_1

перекладача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево справу за адміністративним позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд примусово видворити громадянина Алжиру ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач був виявлений 05 травня 2015 року о 06 годині 20 хвилин на ділянці відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону на напрямку 214 прикордонного знаку на території Великобийганської сільської ради Закарпатської області під час спроби незаконного перетину державного кордону України з Угорщиною з групою осіб без будь-яких документів.

У подальшому було встановлено, що відповідач в липні 2014 року прибув з Алжиру до Туреччини, після чого незаконним шляхом на кораблі, будучи схованим у багажному відсіку вантажного автомобіля, прибув до Одеси де проживав тривалий час. Крім того, звертався з клопотанням про надання йому статусу біженця, однак 06 січня 2015 року йому відмовлено в оформленні документів, про що повідомлено 16 січня 2015 року. Незважаючи на відмову відповідач до моменту затримання перебував на території України, при цьому намагався перетнути державний кордон України з Угорщиною

Представник позивача Іванов С.О. в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що перебуває на території України з середини минулого року, звертався у відповідні установи з клопотанням про надання йому статусу біженця, однак в січні 2015 року йому відмовлено, тому він виїхати в Європу, однак 05 травня 2015 року разом зі своїми друзями був затриманий.

Вислухавши пояснення сторін, ознайомившись із вказаною позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

2 із 3

Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Відповідно вимог ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Судом не встановлено жодних обставин, які свідчили б про те, що виконання рішення про примусове видворення до держави належності буде становити для відповідача реальну загрозу її життю, свободі або здоров'ю чи призведе до інших негативних наслідків, які згідно ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», є підставами для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження.

Законні підстави для знаходження на території України у відповідача відсутні, оскільки термін перебування його на території України закінчився. Залишати територію України відповідач наміру не має, а тому підлягає примусовому видворенню з України. Крім того, ст.4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачкою не надано.

Не підлягає видворенню особа, якщо така підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

3 із 3

Крім того, після прийняття рішення територіальним підрозділом Державної міграційної служби України про відмову в задоволенні клопотання про надання статусу біженця відповідач ухилився від виїзду з України, в добровільному порядку не покинув територію України, чим порушив законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства, а також приймаючи до уваги відсутність заборон щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства, передбачених статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд приходить до висновку, що позовні вимоги про видворення громадянина Алжиру ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України в примусовому порядку підлягають задоволенню.

Згідно роз'яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25 червня 2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію". Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, в установленому законом порядку. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,94,160,161,162,163,183-5,186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про примусове видворення - задоволити.

Примусово видворити громадянина Алжиру ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Постанову суду у відповідності до вимог ст.256 КАС України, допустити до негайного виконання. Копії постанови суду невідкладно видати сторонам по справі.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня проголошення постанови. У разі оголошення в судовому засіданні вступної і резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча О.І.Маргитич