Справа № 2а-8235/10/1870
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2015р. м. Київ К/9991/9209/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2011

у справі № 2а-8235/10/1870 Сумського окружного адміністративного суду

за позовом ОСОБА_4

до Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції у Сумській області (МДПІ)

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2011, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове рішення, яким направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу податкових зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 30.04.2010 № 501/1741/, про порушення позивачем норм підпункту 4.2.13 пункту 4.2 статті 4 та підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (Закон № 889-IV) внаслідок не включення суми інвестиційного прибутку до складу загального річного оподатковуваного доходу.

За наслідками перевірки та адміністративного оскарження прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.05.2010 № /0, від 10.06.2010 № /1, № /2 та від 10.09.2010 № /3, яким донараховано грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 147717,00 грн.

Згідно із підпунктом 4.2.13 пункту 4.2 ст. 4 Закону № 889-IV до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються інвестиційний прибуток від здійснення платником податку операцій з цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 4.3.3 та 4.3.17 цієї статті.

Особливості оподаткування інвестиційного прибутку визначається нормами пункту 9.6 ст.9 Закону № 889-IV.

Так, підпунктом 9.6.1 цього пункту встановлено, що облік фінансових результатів операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат.

Відповідно до підпункту 9.6.2 інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу, з урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього пункту.

До складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного року (підпункт 9.6.6 пункту 9.6 ст. 9 Закону № 889-IV).

У судовому процесі встановлено, що 10.07.2008 між позивачем (продавець) та ТОВ «Українсько-Голландська Агрокомпанія» (покупець) укладено договір купівлі-продажу (відступлення) часки у статутному капіталі, відповідно до якого позивач продав вказаному товариству свою частку у статутному фонді ТОВ «Прогрес» за 986780,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень № 149 від 02.07.2008, № 175 від 14.07.2008, № 183 від 22.07.2008, № 189 від 23.07.2008, № 262 від 11.09.2008 позивач отримав від ТОВ «Українсько-Голландська Агрокомпанія» грошові кошти за цим договором у сумі 986780,00 грн. (а.с. 49-51). Витрати позивача, понесені у зв'язку з придбанням частки у статутному капіталі ТОВ «Прогрес», склали 2000,00 грн.

Таким чином, інвестиційний прибуток позивача від здійснення операцій з корпоративними правами склав 984780,00 грн. (986780,00 грн. - 2000,00 грн.).

Згідно із пунктом 7.1 ст. 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування.

Отже, сума податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, яке виникло у позивача внаслідок здійснення операцій з корпоративними правами, дорівнює 147717,00 грн. ()х15%).

Відповідно до підпункту 8.2.1 пункту 8.2 ст. 8 Закону № 889-IV платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Декларацію про доходи, отримані в 2008 році, позивач до Шосткинської МДПІ не подав, податок з доходів фізичних осіб із вище зазначеного доходу до бюджету не сплатив, що ним не заперечується..

Враховуючи викладене, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про правомірне визначення МДПІ суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб згідно з вище зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями.

Доводи касаційної скарги щодо звільнення позивача від сплати податку з доходів фізичних осіб на підставі підпункту 9.6.8 пункту 9.6 ст. 9 Закону № 889-IV у зв'язку з отриманням частки у статутному капіталі ТОВ «Прогрес» шляхом приватизації в обмін на приватизаційні компенсаційні сертифікати, спростовуються приєднаним до справи листом від 08.12.2011 р. № 187, в якому ТОВ «Прогрес» повідомило, що позивач не здійснював придбання частки в його статутному капіталі в обмін на приватизаційні компенсаційні сертифікати.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев

№ К/9991/9209/12