Справа № 2а-3350/11/0770
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 р. Справа № 2819/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Качмара В.Я., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.11.2011 року у справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області про скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИЛА :

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області, в якій просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.09.2011р. № та від 26.09.2011р. №00614117.

Позовні вимоги мотивовані тим, що працівниками Мукачівської ОДПІ проведено виїзну планову перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, про що складено акт про результати планової виїзної перевірки від 26.09.2011р. №1161/17-03. Висновки вказаного акту позивач вважає неправомірними, оскільки згідно акту перевірки причиною зменшення податкового кредиту та зменшення суми від'ємного значення ПДВ стало виділення з вартості міжнародних перевезень суми нібито транзитних операцій та не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого ПДВ у вартості придбаного транспортного засобу. Щодо виділення і відповідно виключення зі складу податкового кредиту нібито частки транзитних операцій позивач вважає, що податковим органом невірно застосовано норми Закону України "Про податок на додану вартість", оскільки операції (перевезення) наведені в додатку 1 до акту перевірки податковий орган вважає транзитними. Однак всі ці, без виключення, операції не відносяться до транзитних операцій оскільки місце доставки вантажів у всіх випадках є Україна з подальшим переоформленням транспортних документів далі за кордон. Щодо не включення суми ПДВ до складу податкового кредиту за придбаним автомобілем, то позивач зазначає, що причиною зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ стало помилкове судження інспектора, який стверджує що транспортний засіб придбаний та зареєстрований на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, а Постанова Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. не передбачає такої реєстрації. Крім того, позивач зазначає, що чинне законодавство не ділить власність фізичної особи та фізичної особи-підприємця, а тому вважає правильним реєстрацію придбаних транспортних засобів за позивачем, який є фізичною особою-підприємцем. Закон України "Про податок на додану вартість" не містить жодних обмежень на право включення до податкового кредиту суми ПДВ, що сплачений фізичними особами - підприємцями при придбанні транспортних засобів в залежність від їх реєстрації.

Оскаржуваною постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.11.2011 року позовну заяву задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області від 26.09.2011 року № та №.

У поданій апеляційній скарзі Мукачівська об'єднана державна податкова інспекція Закарпатської області просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, посилається на те, що актом перевірки №1161/17-03/НОМЕР_1 від 12.09.2011р. встановлено завищення податкового кредиту за період січень-грудень 2010р. на загальну суму 293708,00 грн., яке зумовлено тим, що платником невірно визначено обсяг поставки операцій, які звільнені від оподаткування та відповідно частку звільнених від оподаткування ПДВ операцій, а також безпідставно включено до податкового кредиту вартість придбаного транспортного засобу.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Зокрема відповідно до п.5.15 ст.5 Закону України "Про податок на додану вартість" звільняються від оподаткування цим податком операції з поставки послуг з перевезення пасажирів, їхнього багажу, вантажів та міжнародних відправлень під митним режимом транзиту територією України згідно з положеннями глави 33 Митного кодексу України.

Відповідно до ст..200 Митного кодексу України транзит - митний режим, відповідно до якого товари і транспортні засоби переміщуються під митним контролем між двома митними органами або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання таких товарів і транспортних засобів на митній території України.

Як встановлено міжнародними вантажними транспортними накладними місцем доставки вантажів була митна територія України. Посилання Відповідача на вимоги Закону України "Про транзит вантажів" як на перевагу перед застосуванням вимог Митного кодексу України безпідставне, оскільки вимоги п.5.15 Закону України "Про податок на додану вартість" при визначення транзитних операцій відсилають до норм Митного кодексу України, які і є спеціальними у даному випадку. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Пунктом 7.4.5. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що 7.4.5. не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Перевіривши обставини справи, оцінивши в судовому засіданні належні та допустимі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач здійснив реєстрацію транспортного засобу - напівпричіп KOGEL SN 24, 2008 року випуску у відповідності до положень Закону України "Про дорожній рух" та Постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", правомірно включив суму сплаченого податку у зв'язку з придбанням транспортного засобу до податкового кредиту у відповідності до п. 1.7. ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість", на підставі чого податкове повідомлення, винесене відповідачем, є безпідставним і підлягає скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 зареєстрований 12.03.1997 року як фізична особа-підприємець рішенням Мукачівського міськвиконкому, і взятий на облік платника податків Мукачівською ОДПІ, здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг з внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом на підставі ліцензії № 127л виданої 16.08.2006 року терміном до 16.08.11 року.

На підставі направлень від 15.08.2011р. №621 та №320, виданих Мукачівською ОДПІ, Сембер І.І. - головним державним податковим ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб Мукачівської ОДПІ, Грінка М.І. - головним державним податковим ревізором - інспектором відділу контролю за фінансовими установами та операціями у сфері зовнішньо-економічної діяльності проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. та валютного законодавства за період з 01.01.2010р. по 31.05.2011р. відповідно до затвердженого плану перевірки.

12.09.2011р. за результатами перевірки складено Акт №1161/17-03/НОМЕР_1 у висновках до якого зазначено наступне: документальною плановою виїзною перевіркою встановлено порушення:

1. пп. 7.4.1 пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" внаслідок чого завищено податковий кредит на суму 63180 грн.;

2. порушення пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" внаслідок чого зменшено від'ємне значення податку на додану вартість в сумі 13444 грн.

На підставі зазначеного Акту перевірки 26.09.2011р. були прийняті податкові повідомлення-рішення № та №.

В Акті перевірки від 26.09.2011р. (ст. 22 акту) зазначено: перевіркою встановлено, що загальний обсяг оподатковуваних операцій за перевіряємий період становить - 5206197,00 грн. в т.ч. експорті операції, які згідно п.6.2 ст. 6 Закону України від 03.04.1997р. "Про податок на додану вартість" оподатковуються за ставкою 0% становлять 2685874 грн. (проти 3171042 грн. за даними позивача) , звільнені від оподаткування 783593 (проти 298425 грн. за даними позивача) грн., за ставкою 20% - 1736727 (проти 347347 грн. за даними позивача) .

Така розбіжність, на думку відповідача, виникла за рахунок неврахування платником пп. 1.22, п. 5.15 ст. 5 Закону України "Про податок на додану вартість", а саме вартість наданих транзитних перевезень, які в подальшому не віднесено до звільнених від оподаткування.

Зокрема відповідно до п.5.15 ст.5 Закону України "Про податок на додану вартість" звільняються від оподаткування цим податком операції з поставки послуг з перевезення пасажирів, їхнього багажу, вантажів та міжнародних відправлень під митним режимом транзиту територією України згідно з положеннями глави 33 Митного кодексу України.

Відповідно до ст..200 Митного кодексу України транзит - митний режим, відповідно до якого товари і транспортні засоби переміщуються під митним контролем між двома митними органами або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання таких товарів і транспортних засобів на митній території України.

Як встановлено міжнародними вантажними транспортними накладними місцем доставки вантажів була митна територія України. Посилання Відповідача на вимоги Закону України "Про транзит вантажів" як на перевагу перед застосуванням вимог Митного кодексу України безпідставне, оскільки вимоги п.5.15 Закону України "Про податок на додану вартість" при визначення транзитних операцій відсилають до норм Митного кодексу України, які і є спеціальними у даному випадку.

Крім того, в Акті перевірки від 12.09.2011р. зазначено (ст. 24 акту), що перевіркою податкового кредиту встановлено, що фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 включено до податкового кредиту в липня 2010р. придбані ТМЦ від DELTA TRUCK KFT, тобто придбаний напівпричіп згідно ВМД №300070002/2010/005513 від 29.07.2010р. Вартість товару становить 181511 грн., сума ПДВ 36302 грн. Однак, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. за №1388 "Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів..." не передбачено реєстрацію транспортних засобів на фізичну особу-підприємця, в зв'язку з чим придбаний транспортний засіб не може бути віднесеним до податкового кредиту липня 2010р.

Як вбачається з контракту 2010/3 від 28 липня 2010 року приватний підприємець ОСОБА_1 придбав за 13 000 євро напівпричіп Kogel SN 24 New, 2008 року випуску. На виконання даного контракту позивач сплатив зазначену суму, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 3 від 29.06.2010 року.

29.07.2010 року на Ужгородській митниці була оформлена вантажно-митна декларація форми МД-2 №300070002/2010/005513 на вищевказаний напівпричіп. В зазначеній декларації визначена для сплати сума ПДВ в розмірі 36400 грн., яку позивач погасив згідно платіжних доручень №330 від 15.07.2010р. та №339 від 27.07.2010р.

Згідно п.1.7. ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість", який був чинним на час проведення перевірки, податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

У відповідності до п.7.4.1. вищевказаного Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Пунктом 7.4.2. встановлено, якщо платник податку придбаває (виготовляє) товари (послуги) та основні фонди, які призначаються для їх використання в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 та пунктом 11.44 статті 11 цього Закону, то суми податку, сплачені у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включаються до складу податкового кредиту такого платника.

У відповідності до ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України. Порядок здійснення відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Для ведення відомчого обліку зареєстрованих транспортних засобів відповідними органами, якими вони зареєстровані, створюються уніфіковані автоматизовані електронно-облікові системи. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ОСОБА_1 провів державну реєстрацію напіврпичіп бортовий KOGEL SN 24 в Мукачівському ВРЕР УДАІУМВС України в Закарпатській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", зокрема пунктами 6-7 встановлено, що: транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами. Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Пунктом 7.4.5. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що 7.4.5. не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Перевіривши обставини справи, оцінивши в судовому засіданні належні та допустимі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач здійснив реєстрацію транспортного засобу - напівпричіп KOGEL SN 24, 2008 року випуску у відповідності до положень Закону України "Про дорожній рух" та Постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", правомірно включив суму сплаченого податку у зв'язку з придбанням транспортного засобу до податкового кредиту у відповідності до п. 1.7. ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість", на підставі чого податкове повідомлення, винесене відповідачем, є безпідставним і підлягає скасуванню.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області - залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.11.2011 року у справі № 2а-0770/3350/11 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді Д.М. Старунський

В.Я. Качмар