Справа № 808/6560/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Справа № 808/6560/14 Провадження № ДО/808/339/14
10 год. 30 хв. м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Каракуші С.М.,

суддів Батрак І.В., Семененко М.О.

за участю секретаря Рибакової М.В.

позивача ОСОБА_1

представника першого відповідача Коваленко І.М.

представника другого відповідача Ціоненко О.В.

представника третього відповідача Кирильченко Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

про: скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом у якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

1) визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України або відповідач 1) № 783 від 24.07.2014 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органу внутрішніх справ;

2) визнати незаконним та скасувати наказ МВС України № 1436 о/с від 29.07.2014 у частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органу внутрішніх справ;

3) поновити на посаді дільничного інспектора міліції Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - Краматорський МВ ГУМВС України в Донецькій області або відповідач 3);

4) стягнути з Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - ГУМВС України в Донецькій області або відповідач 2) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

5) визнати незаконним та скасувати наказ № 333 о/с від 05.09.2014 начальника ГУМВС України в Донецькій області в частині визначення вислуги років (т. 1 а.с. 214-221).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ніяких вчинків, які б суперечили інтересам служби та покладеним на нього обов'язкам, а також тих, що дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ він не скоював, у зв'язку з чим вважає оскаржувані накази МВС України в частині, які стосуються притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ, безпідставними та протиправними. Позивач зазначає, що службове розслідування, на підставі висновків якого прийнято оскаржувані накази, фактично не проводилось. Також позивач вважає незаконним наказ № 333 о/с від 05.09.2014 начальника ГУМВС України в Донецькій області в частині визначення вислуги років, оскільки вислуга років розрахована на дату прийняття наказу № 1436 від 29.07.2014, а не на дату фактичного звільнення.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та надав пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити, вважають оскаржувані накази такими, що прийняті правомірно, у зв'язку із встановленими в ході проведеного службового розслідування обставинами щодо вчинення позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу.

Представник відповідача 3 також позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити, вважає, що Краматорський МВ ГУМВС України в Донецькій області при виплаті грошового забезпечення дів законно, грошовий розрахунок з позивачем проведено в повному обсязі на дату звільнення 29.07.2014.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши докази суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.08.1997 та мав спеціальне звання майора міліції, що підтверджується його послужним списком (т. 1 а.с. 109-119).

З 10.02.2014 по 16.07.2014 позивач перебував на посаді начальника сектора кадрового забезпечення Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Наказом начальника ГУМВС України № 265 о/с від 16.07.2014 «По особовому складу» ОСОБА_1 призначено дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області (т. 1 а.с. 16, 114).

Наказом МВС України № 783 від 24.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і молодшого начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органу внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (пункту 9 наказу) (т. 1 а.с. 154-158а).

Як зазначено у наказі, рішення про звільнення позивача прийнято на підставі статей 2, 5, 7, 12 та 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Наказом МВС України № 1436 о/с від 29.07.2014 «По особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (т. 1 а.с. 179).

При цьому, як зазначено в наказі МВС України № 1436 о/с від 29.07.2014 «По особовому складу», позивача звільнено з органів внутрішніх справ з посади начальника сектору кадрового забезпечення Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, яка не відповідає посаді, що обіймав позивач на час звільнення.

Підставами для прийняття зазначених наказів став висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 24.07.2014 (т. 2 а.с. 8-30).

Зокрема, у вказаному висновку зазначено, що дільничний інспектор міліції відділу дільничних інспекторів міліції Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_1 постійно вихвалявся своїми тісними зв'язками з представниками ДНР, передавав представникам ДНР продукти харчування та горілку, перебував на блокпостах ДНР (т. 2 а.с. 12).

Наказом начальника ГУМВС України в Донецькій області № 333 о/с від 05.09.2014 «По особовому» майору міліції ОСОБА_1, звільненому з органів внутрішніх справ на підставі наказу МВС № 1436 від 29.07.2014, визначена вислуга років у календарному обчислені 16 років 11 місяців 14 днів, у пільговому обчислені - 20 років 00 місяців 23 дні ( т. 1 а.с. 10).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначено в оскаржуваному наказі № 783 від 24.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області», позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) - за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органу внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382 (т. 1 а.с. 154-158а).

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про міліцію», у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону встановлено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Основні обов'язки міліції визначені статтею 10 Закону України «Про міліцію».

Відповідно до присяги працівника внутрішніх справ України, текст якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 2 Положення позивач, який мав спеціальне звання майора міліції, відноситься до осіб старшого начальницького складу.

Підстави звільнення зі служби в запас осіб середнього, старшого та вищого начальницького складу (з постановкою на військовий облік), визначені пунктом 64 Положення, зокрема підпункт «є» якого передбачає звільнення за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обв'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут)

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового та начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Таким чином, скоєння особою рядового і начальницького складу вчинку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу, є окремою підставою для звільнення з органів внутрішніх справ та не є видом дисциплінарного стягнення, що передбачено та застосовується у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наказ № 783 від 24.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області» в частини звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за пунктом 66 Положення (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу), а також прийнятий на підставі нього наказ № 1436 о/с від 29.07.2014 «По особовому складу» в частині звільнення позивача, прийняті не у спосіб, передбачений законом.

Окрім того, суд вважає недоведеним наявність підстав для звільнення позивача за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу (пункт 66 Положення).

Вчинками, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, можуть бути корупційні та інші діяння, що є не сумісними з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечать Присязі працівника внутрішніх справ, оскільки підривають довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижують їх авторитет.

Як зазначено у висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 24.07.2014, на підставі якого прийняті оскаржувані в частині звільнення позивача накази, службовим розслідуванням встановлено, дільничний інспектор міліції відділу дільничних інспекторів міліції Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_1 постійно вихвалявся своїми тісними зв'язками з представниками ДНР, передавав представникам ДНР продукти харчування та горілку, перебував на блокпостах ДНР (т. 2 а.с. 12).

Відповідно до частини статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За правилами частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, обов'язок суду щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, закріплений частиною 4 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

При відкритті провадження у справі суд зобов'язував МВС України та ГУМВС України в Донецькій області надати матеріали судового розслідування відносно позивача, а також зазначав про обов'язок відповідачів, як суб'єктів владних повноважень, у разі заперечення проти позову надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ними до уваги при прийнятті рішень, з приводу яких подано позов (т. 1 а.с. 1).

У зв'язку із наданням представником першого відповідача відомостей щодо направлення матеріалів службової перевірки, проведеної за фактами неправомірних дій окремих працівників Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області до прокуратури Донецької області, ухвалою суду від 18.11.2014 у прокуратури Донецької області були витребувані належним чином засвідчені копії зазначених матеріалів (т. 1 а.с. 81-82).

15.12.2014 судом від прокуратури Донецької області отримано копію висновку службового розслідування за фактами неправомірних дій окремих працівників Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 09.09.2014, який не містить будь-яких відомостей щодо скоєння позивачем вчинків, які дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ (т. 1 а.с. 128-142).

Також, ухвалами суду від 18.12.2014 та від 30.01.2015 у МВС України були витребувані матеріали службової перевірки щодо окремих працівників Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, що стали підставою для прийняття наказу № 783 від 24.07.2014 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та на підставі яких зроблені висновки про його зв'язки з представниками ДНР, передачі їм продуктів харчування та про перебування на блокпостах ДНР (т. 1 а.с. 194, 227).

Витребувані матеріали службового розслідування, на підставі яких зроблені такі висновки, відповідачем 1 суду не надані.

Дослідженні судом матеріали службової перевірки за фактами неправомірних дій окремих працівників Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області окрім списку працівників Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, відносно яких отримано інформацію щодо їх неправомірних дій, та узагальненої інформації щодо проведеного психофізіологічного інтерв'ю зі співробітниками цього міськвідділу, не містять відомостей про зв'язки ОСОБА_1 з представниками ДНР, передачі їм продуктів харчування та горілки, а також про його перебування на блокпостах ДНР, як про це зазначено у висновках службового розслідування. Не містять таких відомостей і пояснення позивача, які надавались їм під час проведення службового розслідування (т. 2 а.с. 6-7, 48-50).

Таким чином, відповідачем 1 матеріали службового розслідування, на підставі яких зроблені висновки про скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, суду на час розгляду справи не надані.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про відсутність доказів, які підтверджують скоєння ОСОБА_1 вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, у зв'язку з чим накази МВС України № 783 від 24.07.2014 та № 1436 о/с від 29.07.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ прийняті протиправно, а відтак, позовні вимоги про їх скасування в цій частині підлягають задоволенню.

Окрім того, як зазначено в наказі МВС України № 1436 о/с від 29.07.2014 «По особовому складу», позивача звільнено з органів внутрішніх справ з посади начальника сектору кадрового забезпечення Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, яка не відповідає посаді, що обіймав позивач на час звільнення - дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, що також підтверджує протиправність цього наказу в частині звільнення позивача.

Пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, встановлено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більше як за один рік, у зв'язку з чим позовні вимоги про поновлення позивач на попередній посаді підлягають задоволенню.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ на підставі наказу МВС України № 1436 о/с від 29.07.2014, у якому не зазначена дата звільнення, таким чином 29.07.2014 вважається останнім робочим днем, у зв'язку з чим позивач підлягає поновленню на посаді з 30.07.2014.

При цьому, оскільки за номенклатурою посад посада, з якої звільнено позивача, віднесена до переліку посад, на які працівники призначаються та звільняються з яких наказами начальників головних управлінь МВС України в областях, обов'язок видання наказу про поновлення позивача на посаді лежить на ГУМВС України в Донецькій області, до компетенції керівника якого віднесено видання відповідного наказу.

Відповідно до пунктів 1.5 та 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 499 від 31.12.2007, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби, у зв'язку з чим заявлені позивачем вимоги про стягнення з ГУМВС України в Донецькій області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки таке грошове забезпечення у разі поновлення на посаді підлягає стягненню з органу, у якому позивач безпосередньо проходив службу.

Разом з цим, враховуючи приписи частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є прийняття судом рішення про стягнення з відповідача 3 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд застосовує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100).

Так, згідно з вимогами пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5.8 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області № 212/95 від 14.04.2015, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 170 грн. 39 коп. (т. 2 а.с.44-зворот).

Кількість днів вимушеного прогулу станом на 27.04.2015 становить 272 календарних днів, у зв'язку з чим сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу становить: 170,39 грн. * 272 календарних днів = 46346 грн. 08 коп.

Разом з цим, судом встановлено, що з 25.09.2014 позивач перебуває на обліку як безробітній в Краматорському міському центрі зайнятості, з жовтня 2014 року по березень 2015 року йому виплачено суму 14227 грн. 81 коп. (т. 2 а.с. 51-52)

Таким чином, з врахуванням виплаченої позивачу Краматорським міським центром зайнятості допомоги по безробіттю у розмірі 14227 грн. 81 коп., стягненню на його користь підлягає грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 32118 грн. 27 коп. (різниця між сумою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу 46346 грн. 08 коп. та виплаченою допомогою по безробіттю 14227 грн. 81 коп.).

Заявлені позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ГУМВС України в Донецькій області № 333 о/с від 05.09.2014 в частині визначення позивачу вислуги років суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки зазначеним наказом лише визначена вислуга років позивача на дату прийняття наказу МВС України № 1436 о/с від 29.07.2014, цей наказ не створює для позивача негативних наслідків, та у зв'язку із поновленням на посаді вислуга років підлягає перерахуванню, у тому числі з врахуванням часу вимушеного прогулу.

З наведених вище підстав суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду у відносинах публічної служби про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання - у межах суми стягнення за один місяць, та поновлення на посаді підлягає негайному виконанню

Враховуючи, що відповідно до довідки Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області № 212/95 від 14.04.2015 за останні два місяці служби перед звільненням грошове забезпечення позивача складало: травень 2014 року - 5196 грн. 75 коп., червень 2014 року - 5196 грн. 75 коп., постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення з відповідача 3 на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5196 грн. 75 коп. підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 9 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 783 від 24.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області» щодо звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1, дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органу внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1436 о/с від 29.07.2014 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас (із постановленням на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, майора міліції ОСОБА_1 (М-123644), начальника сектору кадрового забезпечення Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Поновити майора міліції ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 30.07.2014.

Стягнути з Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 30.07.2014 по 27.04.2015 у розмірі 32118 (тридцять дів тисячі сто вісімнадцять) грн. 27 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду в частині поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та в частині стягнення з Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 5196 (п'ят тисяч сто дев'яносто шість) грн. 75 коп. підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.М. Каракуша

Суддя І.В. Батрак

Суддя М.О. Семененко