Справа № 744/409/15-а
Суддя: Гнип О. І.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 744/409/15-а
Провадження № 2-а/744/16/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Бородіній В. В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Семенівського району УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2 про оскарження постанови посадової особи органів Державтоінспекції про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачем, ОСОБА_3, предявлений адміністративний позов до відповідача, інспектора відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Семенівського району УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2, у якому позивач просить скасувати постанову відповідача по справі про адміністративне правопорушення від 25 квітня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення стосовно позивача закрити. В обґрунтування своїх вимог позивач у адміністративному позові зазначив про те, що 25 квітня 2015 року близько 23 години 00 хвилин позивач знаходився вдома, де його застав телефонний дзвінок знайомого ОСОБА_4. Останній попросив позивача щоб він відвіз того з бару «Магнолія», що розташований на вулиці Центральній в місті Семенівка Чернігівської області, до місця проживання на ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач погодився, і на своєму автомобілі марки «Форд» підїхав до згаданого бару. Там до його автомобіля сів ОСОБА_4, а також ще один знайомий позивача ОСОБА_5, котрий також попросив і потім його відвезти додому. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у стані алкогольного спяніння, що відчувалося з їхнього подиху. Коли позивач їхав по вулиці Центральній, то його автомобіль зупинили працівники Державтоінспекції ОСОБА_6 та ОСОБА_2, який є відповідачем у справі. Коли позивач зупинив автомобіль, то відповідач попросив документи на автомобіль та посвідчення водія. Позивач показав йому вказані документи, після чого відповідач сказав, що з машини духмяніє алкоголем і запідозрив, що позивач керує автомобілем у стані алкогольного спяніння. Позивач відповів відповідачеві, що алкоголем тягне від його пасажирів, а він алкоголю перед поїздкою не вживав, а також сказав, що готовий пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу. На це відповідач сказав, що такого технічного засобу у нього наразі немає, а тому необхідно проїхати до лікарні. На вказане позивач відповів, що до лікарні їхати я не збирається, оскільки має інші справи, і ще раз наголосив, що відповідно до законів України спочатку він має право пройти огляд за допомогою технічного засобу на місці зупинки, а вже потім вирішить чи їхати йому до лікарні. Після цього відповідач та працівник ДАІ ОСОБА_6 стали позивачеві погрожувати, що зараз відвезуть позивача до лікарні примусово. Злякавшись незаконних дій з боку працівників ДАІ, позивач зателефонував своєму адвокатові ОСОБА_1, якому повідомив про дії працівників Державтоінспекції та попросив прибути до місця зупинки автомобіля. Через деякий час прийшов адвокат ОСОБА_7 і вже у присутності адвоката відповідач знову запропонував позивачеві поїхати до лікарні. Позивач знову відповів, що спочатку він бажає пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу, а тому до лікарні не поїде. Адвокат ОСОБА_7 також розяснив відповідачеві, що той не має права направляти позивача до лікарні, поки він не пройде огляд за допомогою спеціального технічного засобу. Після цього відповідач запросив двох понятих: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, при яких наново запитав у позивача чи поїде він до лікарні, на що позивач відповів, що можливо і поїде, але тільки після того, як пройде огляд за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки. Втім, відповідач сказав, що такого засобу у нього не має, і склав протокол за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Потім відповідач запитав у позивача чи згоден він передати йому для вилучення посвідчення водія, на що позивач сказав, що посвідчення водія він не передасть, адже вважає дії відповідача відносно нього повністю протиправними. За це відповідач склав стосовно позивача ще один протокол за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення через те, що позивач «не мав при собі посвідчення водія та на вимогу працівника ДАІ не передав його для тимчасового вилучення згідно ст. 130 КУпАП». Того ж дня відповідач виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої на позивача накладене адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Позивач переконаний, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, є протиправною та підлягає скасуванню, позаяк відповідальність за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевіркипосвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»). Позивач мав при собі і предявив для перевірки посвідчення водія. Для вилучення він його не передав, бо вважав дії працівників ДАІ протиправними. Однак відповідальність за не передачу посвідчення водія для його вилучення не передбачена ані ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ані будь-якою іншою статтею цього кодексу.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не прибув, направив в суд свого повноважного представника ОСОБА_1.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_1, у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив про те, що, на його погляд, предявлений адміністративний позов підлягає задоволенню по суті за обставин, викладених у позові. До викладеного у адміністративному позові додав, що він особисто споглядав, як на місці події позивач мав при собі посвідчення водія відповідної його транспортному засобу категорії.

Відповідач, інспектор відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Семенівського району УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив про те, що свої дії із приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності він вважає правомірними.

Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали адміністративної справи та справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, убачає за необхідне адміністративний позов задовольнити частково за наступних установлених судом обставин.

У справі зясовано, що у відповідності до постанови по справі про адміністративне правопорушення інспектора відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Семенівського району УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2 від 25 квітня 2015 року серії ПС1 № 906979 позивач був визнаний відповідачем винним у тому, що він 25 квітня 2015 року у темну пору доби керував транспортним засобом марки «Форд» в місті Семенівка Чернігівської області та не мав при собі посвідчення водія і не передав його працівникам Державтоінспекції, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху. За указане діяння згідно оскаржуваної постанови на позивача за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень 00 копійок.

Указані обставини витікають з даних справи про адміністративне правопорушення, зокрема, відомостей наявного у справі оригіналу оскаржуваної постанови.

Втім, відповідачем при винесенні згаданої постанови про накладення адміністративного стягнення, на порушення приписів ст. ст. 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зовсім не були враховані відомості пояснень свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, які мали б знаходитися згідно даних протоколу у справі про адміністративне правопорушення, але у ній вони відсутні, не вивчено дані скопійованого після винесення оскаржуваної постанови та наданого суду як нібито доказ вини позивача цифрового відеозапису начебто з місця події, що унеможливлює надання постанові про накладення адміністративного стягнення на позивача позитивної оцінки судом, а також однозначне схвалення позиції позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи позивача підлягають задоволенню частково, оскільки приведені судом істотні прорахунки, допущені відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, не свідчать про законність оскаржуваної постанови, унаслідок чого справа про адміністративне правопорушення щодо позивача, з огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, має бути скерована судом на новий розгляд.

Поряд з цим, зважаючи на сутність положень ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо звільнення особи, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, від сплати коштів державі (в тому числі при предявленні адміністративного позову), з урахуванням розяснень, наведених у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», суд убачає за потрібне заодно прийняти рішення про повернення позивачеві помилково сплаченого ним з власної ініціативи та без втручання суду при подачі адміністративного позову судового збору у розмірі 73 гривні 08 копійок.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 11, 17, 18, 19, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 1712 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до інспектора відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Семенівського району УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2 про оскарження постанови посадової особи органів Державтоінспекції про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову серії ПС1 № 906979 від 25 квітня 2015 року інспектора ВДАІ з обслуговування Семенівського району УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень 00 копійок на ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 надіслати на новий розгляд до ВДАІ з обслуговування Семенівського району УМВС України в Чернігівській області.

В решті адміністративного позову відмовити.

Повернути ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) помилково сплачений при подачі адміністративного позову судовий збір в розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок (квитанція 0.0.379982719.1 від 29 квітня 2015 року публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання в цей строк апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Семенівський районний суд Чернігівської області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О. І. Гнип