Справа № 681/212/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 681/212/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дідек М.Б.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

06 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Полонського районного суду Хмельницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання зарахувати до пільгового стажу періоди роботи, навчання і військової служби, призначити і виплачувати пенсію. Відповідно до постанови Полонського районного суду Хмельницької області від 19.03.2015 року адміністративний позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Полонського районного суду Хмельницької області та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, 17.11.2014 року позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку. Однак відповідач не зарахував до його пільгового стажу період роботи з 11.08.1978 року по 25.04.1979 року - робота в Полонському РСУ, оскільки не надано довідку уточнюючу характер роботи, також не зараховано до пільгового стажу з 01.09.1975 року по 21.07.1978 року навчання в Баранівському професійно-технічному училищі № 11 та 06.05.1979 року по 15.05.1981 року - службу в лавах Радянської армії. Не зараховано період роботи в ТОВ «Рембуд» з 22.08.1992 р. по 06.01.2003 р., оскільки не проведено атестацію робочих місць, також до пільгового стажу роботи на ТОВ «Рембуд» з 01.02.1995 р. по 28.02.1995 р., з 01.06.1996 р. по 30.06.1996 р., з 01.12.1998 р. по 30.01.1999р., з 01.06.1999 по 31.07.1999 р. з 01.07.2000 по 06.01.2003 р. через відсутність відомостей про нарахування заробітної плати.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам. Відповідно згаданого Списку № 2 робота муляром дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку.

Згідно даних трудової книжки ОСОБА_2, він з 11.08.1978 року став працювати муляром 4-го розряду на Полонському РСУ, та 06.01.2003 року звільнений з цієї роботи. Запис про звільнення виконаний ТОВ "Рембуд".

Згідно зі ст. 62 Закону від 5 листопада 1991 р. № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Допитані судом першої інстанції свідки підтвердили, що позивач ОСОБА_2 з 11.08.1978р. по 24.04.1979р., 02.06.1983року по 13 грудня 2000року та з 15 березня 2001 року по 06 січня 2003року працював разом з ними у спеціалізованій бригаді мулярів. Оскільки у трудовій книжці позивача зазначено, що він працював муляром понад 12 років, названа робота включена до Списку № 2, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення для нього пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку з урахуванням вказаного періоду роботи. Натомість своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці, зберігання документів фінансової і бухгалтерської звітності із заробітної плати не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії. Тому до пільгового стажу позивача підлягає зарахуванню його робота муляром з 11.08.1978 по 24.04.1979, 02.06.1983року по 13 грудня 2000року та з 15 березня 2001 року по 06 січня 2003року.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах, і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Отже, до стажу позивача зараховується і навчання Баранівському професійно-технічному училищі №11 з 01 вересня 1975 року по 21 липня 1978 року.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивач з 06 травня 1979 року по 15 травня 1981 року служив в Радянській Армії. До призову в армію, з 01.09.1975 року по 21.07.1978 року позивач навчався в Баранівському професійному технічному училищі, після закінчення якого отримав професію муляра та 11.08.1978 року прийнятий на посаду муляра 4 розряду в Полонську ремонтно-будівельну дільницю.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист, військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження військової строкової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, період проходження позивачем строкової військової служби в Радянській Армії також підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.