Справа № 804/2192/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 рокусправа № 804/2192/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю промислової компанії „Лідер" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року у справі № 804/2192/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю промислової компанії „Лідер" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю промислова компанія „Лідер" (далі - ТОВ ПК „Лідер") звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів (далі - ДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення № від 17.01.2014 року, яким ТОВ ПК „Лідер" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 470296,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на безпідставність висновків податкового органу щодо нереальності господарських операцій з ТОВ „ Альянс-ІСТ" оскільки наданими під час перевірки первинними документами в повній мірі підтверджено реальність господарських операцій та правомірність їх відображення в податковому обліку та віднесення відповідних сум до податкового кредиту.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року у задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про непідтвердженість реального здійснення господарських операцій, оскільки товарно-транспортні накладні не містять всіх необхідних реквізитів, як то не зазначено час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження, не надані дорожні листи, не зазначено прізвищ посадових осіб замовника, вантажовідправника та вантажоодержувача, немає печаток автопідприємства та підпису водія експедитора, а також не надано заявок та сертифікатів відповідності товару. На підставі вказаних обстави суд дійшов висновку про правомірність прийнятого податковим органом податкового повідомлення -рішення.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вказує на те, що судом першої інстанції не надано оцінки первинним документам, наданим позивачем в повному обсязі, як під час проведення перевірки та і до суду, які в повній мірі відображають здійснення господарських операцій та є належною підставою для формування податкового кредиту. Висновки суду про невідповідність товарно-транспортних накладних вважає необґрунтованими, оскільки у кожній товарно-транспортній накладній заповнено всі необхідні реквізити встановлені законодавством та проставлено печатки. При цьом,у вказує на те, що товарно-транспортні накладні, подорожні листи та сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського та податкового обліку, що мають підтверджувати придбання товару. Також зазначає про надання до перевірки книги реєстрації довіреностей. В той же час, відповідачем не було надано доказів ненадання певних документів до перевірки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що посадовими особами Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ ПК „Лідер" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України під час здійснення фінансово-господарських відносин з ТОВ „Альянс-ІСТ" за період з 01.01.2012 року по 31.10.2013 року, за результатами якої складено акт перевірки № 1314/04-62-22-3/13427220 від 20.12.2013.

Відповідно до висновків викладених в акті перевірки встановлено порушення ТОВ ПК „Лідер" п.п.14.120.1 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.4, п. 201.6, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, ТОВ ПК „Лідер" неправомірно занижено податок на додану вартість всього у сумі 313531,27 грн., в т.ч. за квітень 2012 року сумі 31025,45 грн., за травень 2012 року в сумі 45532,97 грн., за червень 2012 року в сумі 30343,54 грн., за липень 2012 року в сумі 23260,06 грн., за серпень 2012 року в сумі 32003,57 грн., за вересень 2012 року в сумі 27629,65 грн., за жовтень 2012 року в сумі 21308,65 грн., за листопад 2012 року в сумі 37035,44 грн., за грудень 2012 року в сумі 25516,94 грн., за лютий 2013 року в сумі 40055,00 грн., в зв'язку з неможливістю підтвердження сформованого податкового кредиту за рахунок ТОВ „Альянс-ІСТ" за період з 01.01.2012 року по 31.10.2013 року.

Висновки податковим органом зроблені на підставі даних акту документальної позапланової невиїзної перевірки контрагента ТОВ „Альянс-ІСТ", згідно яких встановлена відсутність за податковою адресою, зазначеною в реєстраційних документах контрагента позивача, встановлена відсутність у контрагента трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортних засобів, необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей, а також ненадання позивачем в повному обсязі товарно-транспортних накладних, сертифікатів якості товару, довіреностей на отримання товару.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 17.01.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 470296,50 грн.(основний платіж - 313531,00 грн., штрафні санкції - 156765,50 грн.).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'ємів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з, зокрема, придбання або виготовлення товарів (у томі числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду зокрема, у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів, у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За приписами пункту 138.2 статті 138 ПК, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК).

Статтею 9 Закону „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, що повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що 19.04.2012 року між ТОВ ПК „Лідер "(Покупець) та ТОВ „Альянс-ІСТ" (Постачальник) укладено Договір поставки № 7-Т, предметом якого є поставка поліетилену високого тиску відповідаючи затвердженим зразкам в обсягах та строках обумовлених замовленнями, а Покупець прийняти та оплатити товар. Асортимент, кількість, ціна товару зазначається у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього Договору.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій за вказаним договором та правомірності формування податкового кредиту позивачем надано первинні документи: договір поставки, специфікації до договору, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, докази оплати товару, дані бухгалтерського обліку, який ведеться позивачем, витягами з журналу реєстрації довіреностей, первинні документи використання придбаного товару у виробничій діяльності позивача, звіти про виробництво продукції за відповідні періоди, звіти про рух товарно-матеріальних цінностей та інш.

Досліджуючи питання щодо реальності здійснення господарських операцій за вказаним договором, з урахуванням положень статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", судом апеляційної інстанції встановлено, що первинні документі надані позивачем під час перевірки та наявні в матеріалах справи відповідають вищенаведеним вимогам чинного законодавства та містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені для оформлення первинних документів.

З наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарських операцій, вказані документи підтверджують фактичне отримання позивачем товару, що був предметом вищезазначеного договору, обсяг товару та його оплату.

На поставлений товар контрагентом позивача виписано податкові накладні, на підставі яких сума податку на додану вартість внесена позивачем до складу податкового кредиту. Видані позивачеві контрагентом податкові накладні відповідають вимогам законодавства.

Використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності підтверджено матеріалами справи і не спростовано податковим органом.

Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку позивача матеріали справи не містять, як не містить таких висновків і акт перевірки.

Вказаним спростовуються висновки суду першої інстанції щодо відсутності належних доказів реальності виконання сторонами договору. При цьому, судом першої інстанції не наведено висновків щодо невідповідності вказаних первинних документів вимогам законодавства чи порушень відображення господарських операцій за вказаним договором в бухгалтерському та податковому обліку позивача.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності окремих недоліків при заповненні товарно-транспортних накладних не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки судом не наведено перелік конкретних документів, які на думку суду містять вказані недоліки, а також нормами податкового законодавства товарно-транспортні накладні не віднесено до обов'язкових документів ведення податкового чи бухгалтерського обліку.

Також необґрунтованими є висновки суду першої інстанції про необхідність підтвердження господарської операції сертифікатами якості поставленого товару, оскільки податковим органом не доведено, що придбаний товар є товаром, сертифікація якого є обов'язковою відповідно до чинного законодавства.

При цьому, сертифікат якості містить виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам, та не є первинним документом бухгалтерського та податкового обліку, який би підтверджував здійснення господарської операції.

Таким чином, навіть відсутність товарно-транспортних накладних та сертифікатів якості, при наявності інших первинних документів, не може бути належним доказом відсутності реального здійснення господарських операцій.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість підстав, з яких виходив суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову та ухвалення рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про задоволення позову.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст.202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю промислової компанії „Лідер" - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року у справі № 804/2192/14 - скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів № від 17.01.2014 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю промислова компанія „Лідер" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 470296,50 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров