Справа № П/811/1417/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2015 рокусправа № П/811/1417/14 (2-ап/811/28/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року

у адміністративній справі № П/811/1417/14(2-ап/811/28/14) за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Світловодського відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кокодія Миколи Миколайовича про визнання неправомірними дій, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 щодо протиправності дій Державного виконавця Світловодського відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кокодія Миколи Миколайовича по відкриттю виконавчого провадження та щодо відшкодування моральної шкоди, спричинної йому внаслідок неправомірності зазначених дій відповідача

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 фактично оскаржує не дії державного виконавця, а його рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса від 24.07.2013 року, винесеного відповідачем відповідно до вимог ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» за змістом якої виконавчі написи нотаріусів належать виконанню державною виконавчою службою, та у зв'язку з відповідністю виконавчого напису нотаріуса вимогам ст.18 цього закону.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку позивачем з підстав порушення норм процесуального права, зокрема, неналежного повідомлення сторін про час, місце розгляду справи, що за твердженням позивача свідчить про неправосудність судового рішення, у зв'язку з чим просить її скасувати та прийняти нове рішння по суті спору у цій справі.

Сторони по справі належним чином повідомлялися про час та місце розгляду апеляційної скарги позивача, проте в судове засідання не прибули, що відповідно до вимог ч.4 ст.196 КАСУ не перешкоджає розгляду апеляційної скарги без участі осіб, що беруть участь у справі. Крім того, позивач письмово просив судову колегію провести розгляд його скаргу без його участі (а.с.111), відповідач по справі також в письмових запереченнях проти апеляційної скарги просив здійснити апеляційний перегляд справи без його участі (а.с.116), що відповідно до вимог ст..41 КАС надає судовій колегії можливість провести розгляд апеляційної скарги без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та правильність юридичну оцінку спірних у цій справі правовідносин, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою державного виконавця Світловодського відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кокодія Миколи Миколайовича від 16.12.2013 року (а.с.14) було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1802 від 24.07.2013 р. про звернення стягнення на нерухоме майно позивача трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 задля задоволення вимог ПАТ «Дельта Банку» на суму 194757,00 грн. за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна позивача. Зазначена постанова у визначені законом строки була направлена в адресу позивача, з одночасною пропозицією добровільно сплатити на користь стягувача - ПАТ «Дельта Банк» грошову суду в розмірі 194757,00 грн. до 22.12.2013 р.

Постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження оскаржена позивачем до суду з тих підстав, що у нього немає заборгованості перед банком на вказану суму, а відповідач відкривши виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса у такий спосіб втрутився в право недоторканості приватної власності та тим самим порушив вимоги ст.41 Конституції України, ст.1 Протоколу Першого до Европейської конвенції, та ст.321 і ст.328 ЦК України, а дії відповідача не співпадають з вимогою ст.19 Конституції України, що спричинило йому (позивачу) моральну шкоду, яка полягає в моральних переживаннях позивача та його родини, пов'язаних з наміром відповідача полишити житла, реалізувати квартиру, а виручені кошта передати ПАТ «Дельта Банк». Інших доводів протиправності дій відповідача, ніж наведено в попередньому абзаці, позивачем під час розгляду його позову в суді першої інстанції не навів і будь-яких доказів цьому не надав, у звязку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що фактично позивачем оскаржуються не дії відповідача, а його рішення, яким саме і відкрито виконавче провадження.

Під час апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, позивачем також не наведено будь-яких доводів протиправності дій відповідача по справі, і повязанність таких дій з причиненням йому моральної шкоди, тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції по цій справі у зв'язку з тим, що відкриваючи виконавче провадження відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Правовідносини з приводу розгляду адміністративним судом справ, предметом яких є рішення, дії, бездіяльність державної виконавчої служби, унормовані статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлені Законом України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу", примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції (далі - державні виконавці).

Згідно з частиною 1 статті 6 названого Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із приписами частини 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Державний виконавець відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" у процесі здійснення виконавчого провадження, крім іншого, має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначені підстави для відкриття виконавчого провадження, а саме: державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно вимог ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Таким чином, відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса для його примусового виконання - є обов'язком державного виконавця під час здійснення виконавчих дій.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судова колегія визнає, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України "Про виконавче провадження", а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову в цій частині, оскільки в даному випадку відсутній безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між збитками та порушенням відповідачем виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса

Відтак, колегія суддів в повному обсязі погоджується з висновком суду першої інстанції у цій справі щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_1, та вважає, що суд першої інстанції вирішуючи спір у цій справі дав належну оцінку всім обставинам справи та вірно застосував законодавство, що регулює ці правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, судова колегія -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року - залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов