Справа № 2а-7929/12/1370
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2012-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2012 р. Справа № 2а-7929/12/1370
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого- судді Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання Гуменюк В.М.,
за участю представника прокуратури ОСОБА_1І, представника відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом першого заступника прокурора м.Львова до виконавчого комітету Львівської міської ради, третьої особи ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення №81 від 10.02.2012р.,-
Перший заступник прокурора м.Львова звернувся з адміністративним позовом у Львівський окружний адміністративний суд до виконавчого комітету Львівської міської ради, третьої особи ФОП ОСОБА_3, просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 10.02.2012р. №81 «Про надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розміщення зовнішньої реклами на пл. Ринок,29». Позов обґрунтовує тим, що за наслідком проведеної Прокуратурою перевірки з питань додержання структурними підрозділами Львівської міської ради законодавства про охорону культурної спадщини та про зовнішню рекламу при видачі дозволів на розміщення рекламних конструкцій, 25.07.2012р. принесено протест на рішення виконкому №81 від 10.02.2012р. Оскільки розміщення зовнішньої реклами третьою особою на памятці національного значення дозволяється за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини (Міністерство культури України), а управлінню охорони історичного середовища Львівської міської ради відповідні повноваження не делегувались, а відтак вважає, що несанкціоноване встановлення рекламних засобів на памятці містобудування може призвести до її пошкодження. З інформації, опублікованої на інтернет-порталі «ЗІК»стало відомо, що вказаний протест відхилено, що є підставою для задоволення позову.
В судовому засіданні представник прокурора позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав з підстав, викладених у запереченнях на позов та пояснив, що під час прийняття оскаржуваного рішення виконавчий комітет керувався Правилами розміщення зовнішньої реклами у м.Львові, затверджені рішенням виконавчого комітету від 21.05.2010р. №569 (далі-Правила №569), відповідно до п.3.1.5 яких, робочий орган підготувавши проект рішення подав на розгляд виконавчого комітету, який прийняв оскаржуване рішення. Оскільки департамент економічної політики Львівської міської ради як робочий орган погодження з відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини від третьої особи не вимагав, а відтак останній не був зобовязаний його отримувати. На підставі оскаржуваного акту надано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, проте на момент прийняття такого рішення дозволу ще не має, а відтак такий і не може погоджуватись відповідним органом. Вважав, що виконавчий комітет при прийнятті рішення діяв на підставі, в межах та в спосіб передбачених чинним законодавство. Просив відмовити в позові.
Третя особа та його представник в судовому засіданні позову не визнали з підстав, викладених у запереченнях та пояснили, що на підставі вимог Закону України «Про рекламу»ОСОБА_3 зібрано всі необхідні документи, які було подано до Управління «Дозвільний офіс»Львівської міської ради та на підставі яких прийнято виконкомом рішення №81 від 10.02.2012р. Вважають, що згідно до п.31 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених ОСОБА_5 Кабінету Міністрів України від 29.12.2003р. №2067 (далі-Постанова №2067) визначений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу, серед яких не має такої підстави для скасування як відсутність погодження на розміщення реклами з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. Окрім того пояснили, що 04.10.2012р. дозвіл був погоджений з Міністерством культури. Просили відмовити у позові.
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 26 листопада 2012 року проголошено вступну та резолютивну частини ОСОБА_5.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про прокуратуру»протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору.
На виконання наданих Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру»повноважень прокурором міста Львова принесено протест 25.07.2012р. на рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №81 від 10.02.2012р.
В протесті зазначалось, що проведеною прокуратурою перевіркою з питань додержання структурними підрозділами Львівської міської ради законодавства про охорону культурної спадщини та про зовнішню рекламу при видачі дозволів на розміщення рекламних конструкцій встановлено, що відповідно до рішення виконкому №81 від 10.02.2012р. «Про надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розміщення зовнішньої реклами на пл. Ринок,29» на підставі поданих третьою особою документів надано дозвіл ОСОБА_3 на розміщення односторонньої рекламної конструкції у проході будинку №29 на пл.Ринок терміном на 5 років. Відповідно до технічного висновку про можливість експлуатації рекламного носія, такий підвішений до стелі будинкового проїзду на двох ланцюгах, що закріплені на крюках, які заанкеровані у стелю. При цьому, дозвіл на розміщення вказаної зовнішньої реклами №1-12-02-018 погоджено управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради. А з врахуванням того, що вказана будівля є памяткою архітектури та містобудування національного значення, то у відповідності до п.16 та п.36 ОСОБА_5 №2067 та ст.24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» розміщення реклами на таких будівлях дозволяється за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини (Міністерство культури України). Оскільки управлінню охорони історичного середовища Львівської міської ради відповідні повноваження не делегувались, а відтак несанкціонована встановлення рекламних засобів на памятці містобудування може призвести до її пошкодження.
Як пояснив представник прокуратури, з інформації, опублікованої на інтернет-порталі «ЗІК», прокуратурі стало відомо що вказаний протест відхилено на засіданні виконавчого комітету Львівської міської ради 31.08.2012р., про що подав підтверджуючі письмові документи.(ар.с.12)
Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_5, перший заступник прокурора звернувся з позовом до суду.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
Згідно ст.16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Розміщення зовнішньої реклами на пам'ятках та в межах зон охорони пам'яток національного або місцевого значення, в межах об'єктів природно-заповідного фонду дозволяється за погодженням з центральними або місцевими органами виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.
У відповідності до ст.24 Закону України «Про охорону культурної спадщини»розміщення реклами на пам'ятках національного значення, в межах зон охорони цих пам'яток, історичних ареалів населених місць дозволяється за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. Ці повноваження можуть бути делеговані іншим органам охорони культурної спадщини відповідно до закону.
Як встановлено судом, у відповідності до норм ОСОБА_5 Міністрів УРСУ від 06.09.1979р. №442 та від 24.08.1963р. №970, будівля за адресою м.Львів пл.Ринок, 29 є памяткою архітектури та містобудування національного значення.
Слід зазначити, що згідно Правил №569, дозвіл документ встановленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого комітету, який діє право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці. Згідно п.4 Правил, розміщення зовнішньої реклами у м.Львові проводиться виключно на підставі дозволів, що видаються робочим органом відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради.
Згідноп.6 ОСОБА_5 №2067 до повноважень робочого органу належать, в тому числі, розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради.
Як це передбачено приписами п.16 та п.36 ОСОБА_5 №2067, дозвіл погоджується з власником місця або уповноваженим ним органом (особою) і спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури. На вимогу робочого органу дозвіл погоджується з, зокрема, з відповідним центральним або місцевим органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини та об'єктів природно-заповідного фонду - у разі розміщення зовнішньої реклами на пам'ятках історії та архітектури, в межах зон охорони таких пам'яток і в межах об'єктів природно-заповідного фонду.
Відповідно до п.31 ОСОБА_5 №2067 дозвіл скасовується до закінчення строку дії на підставі рішення виконавчого органу ради за письмовою заявою розповсюджувача зовнішньої реклами у разі невикористання місця розташування рекламного засобу безперервно протягом шести місяців або не переоформлення дозволу в установленому порядку. Перелік підстав для скасування дозволу є вичерпним. Рішення про скасування дозволу фіксується в журналі реєстрації та надсилається робочим органом розповсюджувачу зовнішньої реклами. Рішення про скасування дозволу може бути оскаржене у порядку, встановленому законодавством.
Даючи аналіз нормам чинного законодавства, суд зазначає, що розміщенню зовнішньої реклами передує певний алгоритм дій: прийняття рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами; видача дозволу на підставі прийнятого рішення; погодження дозволу; розміщення реклами.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення №81 від 10.02.2012р., виконавчий комітет вирішив: надати ФОП - ОСОБА_3 дозвіл на розміщення односторонньої рекламної конструкції у проході будинку №29 на пл.Ринок терміном на 5 років; робочому органу з регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами вказав підписати і зареєструвати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.
Оскільки приписи ОСОБА_5 №2067 передбачають погодження дозволу з Міністерством культури України (згідно заявленого обєкта розміщення реклами), та не вказують на обовязок такого погодження на момент прийняття рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, а відтак суд погоджується з позицією відповідача та третьої особи, що на момент прийняття рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами законодавством не передбачено жодного погодження. Погодженню підлягає вже дозвіл, який виданий на підставі такого рішення.
З дослідженого в судовому засіданні дозволу№1-12-02-08 від 14.02.2012р., який виданий на підставі рішення №81 від 10.02.2012р. вбачається, що такий на вимогу робочого органу погоджений з Управлінням охорони історичного середовища та 04.10.2012р. погоджено з Мінкультури.
Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Суд приходить до переконання, що виконавчий комітет Львівської міської ради на підставі підготовленого робочим органом проекту рішення щодо надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, правомірно прийняв рішення №81 від 10.02.2012р., а відтак відсутні підстави для його скасування.
З врахуванням вищевикладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги прокурора не підтверджені матеріалами справи, не доведені в судовому засіданні та такі, що не підлягають до задоволення.
У відповідності до вимог ст.94 КАС України судові витрати у формі судового збору не належить стягувати зі сторін спору.
Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
ОСОБА_5 набирає законної сили в строк та в порядку передбаченому ст. 254 КАС України.
Повний текст ОСОБА_5 виготовлено 01.12.2012 року.
Суддя