Справа № 2а/0270/185/12
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2015р. м. Київ К/9991/27758/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби (ОДПІ)

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20.02.2012

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.03.2012

у справі № 2а/0270/185/12 Вінницького окружного адміністративного суду

за позовом Фізичної особи-підприємця (СПД) ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м. Вінниці

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.02.2012, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.03.2012, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 31.08.2010.

В касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу податкових зобов`язань з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 31.08.2010 № 00140/1750/, про порушення СПД норм підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР), а саме: завищено податковий кредит у податковому обліку за лютий 2010 року на 518844,17 грн. у зв`язку з включенням податку на додану вартість у цій сумі за податковими накладними, виписаними ТОВ «Ротсен-Інвест» за наслідками господарської операції з поставки товару (насіння соняшнику).

При цьому контролюючий орган послався на той факт, що за результатами співставлення даних, внесених до автоматизованих систем, щодо сум податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України ТОВ «Ротсен-Інвест» не задекларувало податкові зобов'язання за лютий 2010 року; місцезнаходження товариства невідоме.

За наслідками перевірки ДПІ у м. Вінниця прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 31.08.2010 про донарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 483763,50 грн. (у т.ч. 322509,00 грн. - основний платіж та 161254,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

У судовому процесі встановлено, що між позивачем (покупець) та ТОВ «Ротсен-Інвест» (постачальник) укладено договір поставки від 07.02.2010 № 07/02-01, згідно якого постачальник передає, а покупець приймає та оплачує соняшник урожаю 2009 року.

За наслідками виконання вказаного договору ТОВ «Ротсен-Інвест» виписало позивачу видаткові накладні на відпуск насіння соняшника, податкові накладні, суми ПДВ за якими позивач включив до податкового кредиту у податковому обліку за лютий 2010 року.

Відповідно до п.1.7. ст.1 Закону № 168/97-ВР податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 цього Закону податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обороту) та основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації, а відповідно до підпункту 7.4.5 цього пункту не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт(послуг) - актом прийняття робіт(послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт(послуг).

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті визначено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

На підставі досліджених у судовому процесі доказів (копій договору поставки від 07.02.2010 № 07/02-01, специфікацій до договору, податкових накладних, видаткових накладних, квитанцій до прибуткових касових ордерів) суди попередніх інстанцій встановили факт поставки позивачу товару (насіння соняшнику) від ТОВ «Ротсен-Інвест». Оцінка доказів у справі відповідає нормам ст. 86 КАС України. За встановлення вказаних обставин суди зробили юридично обґрунтований висновок про правомірність формування позивачем податкового кредиту за наслідками господарської операцій із ТОВ «Ротсен-Інвест».

Вищенаведені норми не ставлять у залежність право платника податку на формування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування від фактичної сплати сум ПДВ до бюджету іншим платником податку - постачальником товару по всьому ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) сплатив податок в ціні придбаних товарів (послуг), а реальність поставок у судовому процесі не спростована.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, повторюють висновки акта перевірки та обставини, на які в ньому є посилання; не спростовують правильність висновків суду, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20.02.2012 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.03.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев

№ К/9991/27758/12