Справа № 820/1573/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 травня 2015 р. № 820/1573/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

суддів - Сагайдака В.В., Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника першого та другого відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи, Прокуратури Харківської області, - Зеленського М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Міністерства Внутрішніх справ України

треті особи УДАІ ГУМВС України в Харківській області, Прокуратура Харківської області, ОСОБА_4

про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідачів, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Міністерства Внутрішніх справ України, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства Внутрішніх справ України від 16.01.2015 року №48 о/с про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення "звільнення з органів внутрішніх справ";

- поновити на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговуванні Чугуївського та Печенізького районів ГУМВС України в Харківській області.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що наказ Міністерства Внутрішніх справ України від 16.01.2015 року №48 о/с про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення "звільнення з органів внутрішніх справ" видано необґрунтовано, без врахування всіх обставин, з порушенням вимог Конституції України, а отже оскаржуваний наказ підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та Міністерства Внутрішніх справ України в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити через безпідставність. Згідно наданих до суду письмових заперечень пояснив, що оскаржуваний в даній справі наказ №48 о/с від 16.01.2015 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є цілком законним та обґрунтованим, складеним відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Представник третьої особи, Прокуратури Харківської області, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що оскаржуване рішення не впливає на права та обов'язки прокуратури Харківської області.

Представник третьої особи, УДАІ ГУМВС України в Харківській області, в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Згідно наданих письмових заперечень пояснив, що під час складання адміністративного матеріалу відносно порушень ПДР громадянином ОСОБА_4 позивач проходив службу на посаді старшого інспектора ВДАІ Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, яке є самостійним відокремленим підрозділом, тому УДАІ ГУМВС України не проводило перевірку законності складання адміністративного протоколу. Також зазначив, що електронною поштою з ДАІ МСВС України надходила службова телеграма з вимогою надати інформацію щодо порушень кримінальних проваджень, надходжень подань прокуратури щодо працівників Державтоінспекції ГУМВС України в Харківській області, які складали адміністративні матеріали відносно учасників Всеукраїнського громадського руху «Автомайдан» та інших учасників мирних акцій протесту у період з грудня 2013 року по лютий 2014 року. Вимоги службової телеграми виконані та направлена відповідь, в якій ОСОБА_1 зазначений, як особа, якою було складено адміністративний протокол відносно громадянина ОСОБА_4

Третя особа, ОСОБА_4, в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом з матеріалів справи встановлено, що рапортом від 30.12.2013 року командира взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області Гусєва О.Г., та рапортом від 30.12.2013 року командира взводу №2 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області Рогача О.А., повідомлено начальника УДАІ ГУМВС України в Київській області Дерев'янкіна С.О. що 29.12.2013р. під час несення служби на 20 км а/д Київ-Овруч в с. Нові Петрівці близько 12:30 год. автомобіль «КІА», номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу про зупинку, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 ПДР України(а.с.9,11).

Відповідно до пояснень сторін по справі, судом встановлено, що вказані рапорти направлені на адресу УДАІ ГУМВС України в Харківській області.

Рапортом від 03.01.2014 року т.в.о. начальника ВДАІ Московського РВ ГУМВС України в Харківській області М.В. Дінець на ім'я т.в.о. Начальника УДАІ ГУМВС України в Харківській області Бакумову М.Ф., повідомлено, що в ході проведеної перевірки встановлено, що автомобілем «КІА», номерний знак НОМЕР_1, керує його власник громадянин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1(а.с.10).

Начальником УДАІ ГУМВС України в Харківській області направлено лист від 08.01.2014 року на ім'я т.в.о. начальника ВДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на виконання вимог доручення керівництва ДДАІ МВС України та інформації, яка надійшла з УДАІ ГУМВС України в Київській області до УДАІ ГУМВС України в Харківській області для встановлення осіб водіїв та складання відносно них адміністративних протоколів за порушення вимог ПДР України та подальшого їх направлення до відповідних судів, серед яких міститься автомобіль «КІА», номерний знак НОМЕР_1(а.с.17).

Старшим інспектором ВДАІ Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 09.01.2014 року складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, в якому визначені порушення вимог п. 2.4 правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст.122-2 КупАП та передані матеріали до Московського районного суду м. Харкова(а.с.23).

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 20.01.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП та піддано стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 19.03.2014 року рішення Московського районного суду м. Харкова скасовано та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

На підставі постанови про проведення перевірки нагляду за додержанням і застосуванням законів від 06.03.2014 року проведено перевірку в порядку прокурорського нагляду за додержанням та застосуванням законів в ВДАІ Московському РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області(а.с.74-75).

За результатами перевірки прокурором прокуратури Московського району м. Харкова складена довідка перевірки від 28.03.2014 року, якою встановлене порушення складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, що призвело до порушень вимог 254, 256, 257 КУпАП(а.с.76-77).

Прокуратурою району внесено подання від 31.03.2014 року за №04-25-4332 про усунення порушень вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, причин та умов, що їм сприяють на ім'я начальника УДАІ ГУМВС України в Харківській області, яким вимагалось розглянути подання, усунути виявлені порушення КУпАП, причин та умов, що їм сприяли та не допускати таких порушень в подальшій роботі та вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності винних у допущенні порушень законодавства працівників, а саме старшого інспектора ВДАІ Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1(а.с.80-82).

На підставі висновку службового розслідування за фактами, виявленими під час перевірки прокуратурою Московського району м. Харкова додержання і застосування законів у діяльності ВДАІ Московського РВ ХМУ прийнято наказ від 29.04.2014 року №121, яким за порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні вимог ст. 254, 256,257 КУпАП, капітану міліції ОСОБА_1, старшому інспектору ВДАІ Московського РВ, оголошено усне зауваження(а.с.21).

Згодом, через значний проміжок часу, службовою телеграмою начальника департаменту ДАІ МВС України, яка адресована начальникам УДАІ Головних управлінь, управлінь МВС України в областях та місті Києві, було прохання надати інформацію щодо порушених кримінальних проваджень, надходжень подань прокуратури щодо працівників Державтоінспекції ГУМВС, УМВС України в регіонах, які складали адміністративні матеріали відносно учасників Всеукраїнського громадського руху «Автомайдан» та інших учасників мирних акцій протесту у період з грудня 2013 року по лютий 2014 року(а.с.98).

Начальником УДАІ ГУМВС України в Харківській області листом від 13.01.2015 року на №4/10-156 від 12.01.2015р. надана інформація щодо посадових осіб, які складали протоколи про адміністративну відповідальність та однією з таких осіб є ОСОБА_1(а.с.99).

Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 16.01.2015 року №48 о/с по управлінню МВС України в Харківській області відповідно до вимог пункту 10 частини 2 ст.3 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року №1682-VII та згідно з пунктами 62 «а», 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнити з органів внутрішніх справ у запас Збройний сил ( із поставленням на військовий облік) за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу ОСОБА_1(а.с.38).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У наказі Міністерства Внутрішніх справ України від 16.01.2015 року №48 о/с містяться посилання на Закон України «Про очищення влади».

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

В оскаржуваному наказі міститься підстава для звільнення, а саме п.10 ч.2 ст.3 Закону України «Про очищення влади».

Відповідно вказаної норми, заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням працівника правоохоронного органу, який складав та/або своєю дією сприяв складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" від 29 січня 2014 року N 737-VII, Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України" від 21 лютого 2014 року N 743-VII.

У службовій телеграмі (а.с.98) начальник Департаменту ДАІ МВС України запитував інформацію щодо порушених кримінальних проваджень, надходжень подань прокуратури щодо працівників Державтоінспекції ГУМВС, УМВС України в регіонах, які складали адміністративні матеріали відносно учасників Всеукраїнському громадському русі «Автомайдан» або інших акцій протесту у період з грудня 2013 р. по лютий 2014 р.

З цього приводу суд зазначає, що у відповіді начальника УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 13.01.2015р. (а.с.99) не міститься жодних посилань на встановлений факт участі ОСОБА_4 у Всеукраїнському громадському русі «Автомайдан» або інших акцій протесту у період з грудня 2013 р. по лютий 2014 р.

В поданні прокуратури від 31.03.2014р. (а.с.80), на яке міститься посилання у вказаному вище листі, не зазначено жодних даних та фактів участі ОСОБА_10 у акціях протесту у період з грудня 2013 р. по лютий 2014 р., навпаки вказано, що відстуні відомості перебування за кермом автомобіля «КІА», номерний знак НОМЕР_1 саме ОСОБА_4

Колегія суддів звертає увагу на те, що представнику відповідачів, прокурору було запропоновано надати докази в підтвердження того, що ОСОБА_4 був учасником Всеукраїнського громадського руху «Автомайдан», проте таких доказів до суду не надано, навпаки прокурором повідомлено суд, що такі доказі не виявлені при проведенні перевірки прокуратурою та є непідтвердженими.

Враховуючи те, що відповідачами не надано суду жодного доказу в підтвердження факту того, що ОСОБА_4 відноситься до кола осіб, які визначені в п.10 ч.2 ст.3 Закону України «Про очищення влади», суд зазначає, що до позивача невірно застосовані положення вказаного Закону.

Також наказ містить посилання на Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнити з органів внутрішніх справ у запас Збройний сил (із поставленням на військовий облік) за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

У відповідності до п.п. "а" п. 62 Положення звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби.

Як передбачено п. 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Чинне законодавство України не містить нормативного визначення поняття "вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу", відтак, таке поняття є оціночним, та пов'язане із невиконанням чи неналежним виконанням службових обов'язків, порушенням вимог чинного законодавства України, що в обов'язковому порядку повинно дискредитувати високе звання рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ, а тому у кожному конкретному випадку звільнення працівника міліції за скоєння такого вчинку, з урахуванням усіх обставин справи, необхідно перевіряти законність звільнення працівника міліції з такої підстави.

При розгляді справи суду не надано доказів в підтвердження вчинення позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, а посилання на пов'язаність складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_4 з дискредитацією не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено поняття дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом. Звільнення зi служби осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, як вид дисциплінарного стягнення передбачено пунктом 6 частини першої статті 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" та відповідно до статті 14 цього Закону є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Слід зазначити, що згідно ст. 14 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Позивача не було ознайомлено з наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 16.01.2015 року №48 о/с належним чином в порушення Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Також слід зазначити, що в наказі Міністерства Внутрішніх справ України від 16.01.2015 року №48 о/с до позивача застосовано Закон України «Про очищення влади» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнити з органів внутрішніх справ у запас Збройний сил ( із поставленням на військовий облік) за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, проте застосування одразу двох положень законодавства не передбачено. Тому колегія суддів вважає, що до ОСОБА_1 не правильно застосовані норми законодавства.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Стаття 9 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Та відповідачем не були доведені ті обставини, на яких ґрунтувались його заперечення на позов.

Відповідно до п. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що виявлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених у ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову при умові встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача.

За наслідками розгляду справи суд вважає, що Міністерство Внутрішніх справ України не дотрималось вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України, не надало достатніх доказів в обґрунтування заперечення проти адміністративного позову.

Таким чином, наказ Міністерства Внутрішніх справ України від 16.01.2015 року №48 о/с про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення "звільнення з органів внутрішніх справ" є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволенню.

Суд відповідно до п.3 частини 1 статті 256 КАС України звертає до негайного виконання постанову суду в частині поновлення позивача на посаді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163, 256 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Міністерства Внутрішніх справ України, треті особи УДАІ ГУМВС України в Харківській області, Прокуратура Харківської області, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді - задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства Внутрішніх справ України від 16.01.2015 року №48 о/с про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення "звільнення з органів внутрішніх справ".

Поновити на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговуванні Чугуївського та Печенізького районів ГУМВС України в Харківській області.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 12 травня 2015 року.

Головуючий суддя Д.В. Бездітко

суддя В.В.Сагайдак

суддя І.С. Нуруллаєв