Справа № 808/7653/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

27 лютого 2015 року (15 год. 40 хв.) Справа № 808/7653/14 Провадження № ДО/808/815/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Киселя Р.В.,

суддів - Дуляницької С.М., Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Мащенко Д.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Коваленко І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Краснолиманський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

04.11.2014 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач), в якому позивач просив: визнати протиправним та скасувати наказ №1667 о/с від 26.08.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувані накази Міністерства внутрішніх справ України в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача з органів внутрішніх справ є безпідставними та протиправними. Зазначив, що накази відповідача потягнули за собою припинення не тільки виплати грошового забезпечення, але й перебігу вислуги років позивача в органах внутрішніх справ. Вважає, оскаржувані накази такими, що підлягають скасуванню, а позивача повинно бути поновлено на займаній посаді.

Ухвалою від 06.11.2014 через невідповідність вимогам ст. 106 КАС України позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову до 02.12.2014.

У визначений судом строк позивач усунув недоліки позову.

Ухвалою від 04.12.2014 провадження у справі було відкрите, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Краснолиманський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, судове засідання призначене на 19.12.2014.

У судове засідання представники сторін не прибули.

Станом на 19.12.2014 у суду були відсутні відомості про вручення третій особі повістки про виклик до суду на 19.12.2014.

Ухвалою від 19.12.2014 за клопотанням представника відповідача провадження у справі було зупинене до 02.02.2015.

На підставі рішення зборів суддів Запорізького окружного адміністративного суду №4-4 від 26.02.2015 було змінено склад колегії суддів - замість судді Калашник Ю.В., яка перебувала у відпустці, включено до складу колегії суддів суддю Недашківську К.М.

Ухвалою від 02.02.2015 провадження у справі було поновлене, судове засідання призначене на 02.02.2015.

У судовому засіданні 02.02.2015 судом був прийнятий до розгляду уточнений адміністративний позов позивача, відповідно до якого позивач крім попередніх вимог просить ще визнати протиправним та скасувати прийнятий відповідачем наказ №879 від 11.08.2014 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою від 02.02.2015 за клопотанням представника відповідача провадження у справі було зупинене до 23.02.2015.

На підставі рішення зборів суддів Запорізького окружного адміністративного суду №11-2 від 17.02.2015 було змінено склад колегії суддів - замість судді Недашківської К.М., яка була переведена на посаду судді Рівненського окружного адміністративного суду, включено до складу колегії суддів суддю Дуляницьку С.М.

Ухвалою від 23.02.2015 провадження у справі було поновлено, судове засідання призначене на 23.02.2015.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 27.02.2015.

У судове засідання представник третьої особи, належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання, не прибув, у зв'язку з чим суд розглянув справу за його відсутності.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, зокрема зазначивши, що з моменту прийняття в органи внутрішніх справ і по день звільнення ні яких дій, що дискредитують звання працівника міліції позивач не скоював. Оскаржуваний наказ, який надійшов в Краснолиманський МВ ГУМВС України в Донецькій області 01.10.2014 та з яким позивач був ознайомлений 01.10.2014 взагалі не має мотивувальної частини, в якій би вказувалися підстави звільнення, а наказ МВС України №879 від 11.08.2014 взагалі до Краснолиманського МВ не надходив і про його існування стало відомо лише під час судового розгляду даної справи. Крім того, оскаржуваний наказ МВС України №879 від 11.08.2014 виданий на підставі висновку за матеріалами службового розслідування, яке було проведене 11.08.2014. Згідно наказу №807 від 11.08.2014, тобто в один день з призначенням службового розслідування, його проведенням та складанням висновків викликає сумнів в частині самого факту проведення будь-якого розслідування, адже всі дії здійсненні в один день відносно кілька сотень осіб особового складу МВС. Зазначив, що в наказі МВС України №879 від 11.08.2014 не вказано, що саме скоїв позивач всупереч інтересам держави та служби. Ні дати, ні часу, ні суті самого протиправного вчинку у вказаних наказах не відображено. Зазначив, що йому було не відомо про призначення та проведення службового розслідування, що проводилося відповідачем, ні з якими наказами про призначення службового розслідування позивач не ознайомлений, підстави проведення службового розслідування не відомі, жодних пояснень в ході службового розслідування позивачем не надавалися, з висновками позивач не ознайомлений. Вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, є протиправним. З наведених підстав вважає оскаржувані накази неправомірними, а отже такими, що підлягають скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях проти позову, зокрема, зазначивши, що оскаржувані накази були видані з дотриманням вимог чинного законодавства України та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України, Дисциплінарного статуту. Зазначив, що керівництвом міськвідділу у період окупації м. Красний Лиман з 12 квітня по 7 липня 2014 року була організована співпраця осіб рядового і начальницького складу із незаконними збройними формуваннями ДНР, що виразилась у їх незаконних вказівках та діях протягом всього періоду окупації території Краснолиманського району Донецької області. Інша частина особового складу міськвідділу у зв'язку із активними діями представників ДНР взагалі самоусунулись (проявила умисну бездіяльність) від виконання функціональних обов'язків та обов'язку щодо захисту державного устрою України, безпеки громадян та громадського порядку на території міста та Краснолиманського району. Вчинення таких дій суперечить інтересам служби, що в свою чергу призвело до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку та сприяло переходу значної частини населення і правоохоронців на бік незаконно створених воєнізованих формувань ДНР. У ході службового розслідування було встановлено, що окремі працівники Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області, у тому числі і позивач, відмовилися виконувати свій професійний обов'язок та активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції так і громадян м. Красний Лиман. Своїми діями позивач самоусунувся від виконання своїх професійних обов'язків щодо захисту державних інтересів та інтересів громадян України, чим порушив вимоги Закону України «Про міліцію» та Присягу співробітника органів внутрішніх справ України. Зазначені дії та бездіяльність підривають авторитет не лише співробітника органу внутрішніх справ України, а й усієї системи органів внутрішніх справ України. З урахуванням допущених позивачем порушень Закону України «Про міліцію», Присяги працівника міліції за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу і було прийнято рішення про звільнення позивача за п. 66 Положення. Зазначив, що підстави для задоволення вимог позивача до МВС України відсутні, а тому просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні 27.02.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач проходив службу в підрозділах міліції на різних посадах, остання посада перед звільненням старший прапорщик міліції помічник дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області, що підтверджується копією наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 05.08.2013 №272 о/с.

В період з 12.04.2014 по 07.07.2014 на територія міста Красний Лиман та Краснолиманського району перебували незаконні озброєні формування, які протиставили себе органам державної влади України та захопили і насильницьким шляхом утримували протягом зазначеного періоду владу в цьому регіоні.

Наказом МВС України від 11.08.2014 №807 за фактом порушення окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області службової дисципліни, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 комісії було доручено провести за вказаним фактом службове розслідування.

За наслідками проведення службового розслідування 11.08.2014 МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області.

З зазначеного висновку вбачається, що позивач активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі. В порушення положень Конституції України та Законів України, відомчих нормативно-правових актів МВС України з питань дотримання особовим складом дисципліни, законності, недопущення злочинних та інших протиправних дій, а також Присяги працівника органів внутрішніх справ України були допущені окремими працівниками, в тому числі позивачем.

Згідно зазначеного висновку, службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, було закінчено, а відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що підтвердилися.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, підполковника міліції позивача, слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

11.08.2014 МВС України було складено наказ від 11.08.2014 №879 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області». Згідно зазначеного наказу за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача, звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно витягу з наказу від 26.08.2014 №1667 о/с МВС України відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

Крім того, Наказом МВС України від 10.07.2014 №1258 о/с було доручено проведення перевірки службової діяльності окремих органів та підрозділів ГУМВС України у Донецькій області.

За наслідками проведення службової перевірки 29.10.2014 МВС України було складено висновок службової перевірки за фактами неправомірних дій окремих працівників міліції, виявленими у ході відпрацювання Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

З зазначеного висновку вбачається, що 12.04.2014 ОСОБА_5 за вказівкою начальника МВ Лук'янова Б.В. позивач був залучений для вивезення зброї із міськвідділу спільно із черговими ЧЧ ОСОБА_11 та ОСОБА_7. Після того, як вони склали зброю у ящики ОСОБА_7 на своєму автомобілі «Рено Кенго» разом із ОСОБА_8, перевезли зброю до гаражу місцевого жителя ОСОБА_9 та поставили його під охорону на сигналізацію. Приїхавши назад до міськвідділу, вони побачили, що весь особовий склад здав зброю, яку особи в камуфльованій формі під керівництвом Малія із нашивками козаків винесли у двір МВ, погрузили у два автомобіля та поїхали у невідомому напрямку. Приблизно о 13-14 годині до міського відділу під'їхали два легкових автомобіля та один мікроавтобус із особами у камуфльованій формі в балаклавах із автоматичною зброєю, яких цікавила наявність зброї. Згідно команди начальника МВ Лук'янова Б.В. міськвідділ був відчинений, після чого озброєні люди зайшовши до кімнати зберігання зброї МВ і впевнившись у її відсутності, покинули приміщення МВ. Також, позивач повідомив, що у середині травня 2014 року особовий склад Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій зібрав на нараду начальник міського відділу Лук'янов Б.В., який виступаючи представив депутата від «ДНР» Мікуліна, повідомивши, що всі вони будуть координувати з ним, що ополченцям «ДНР» відомо про місцезнаходження зброї. Після цього Лук'янов Б.В. надав вказівку особовому складу міськвідділу віддати табельну вогнепальну зброю і боєприпаси.

Приїхавши до гаражу разом із власником ОСОБА_9 вони побачили кілька автомобілів та після того, як ОСОБА_9 відчинив гаражне приміщення невідомі особи в балаклавах на чолі із Мікуліним завантажили ящики зі зброєю до свого автомобіля та поїхали у невідомому напрямку. Окрім цього, позивач повідомив, що заступав на чергування на блок-пост «Царицино» в м. Красний Лиман.

Аналізом причин і умов, які сприяли зазначеним вище порушенням службової дисципліни, а у окремих випадках і вимог діючого законодавства України встановлено, що співпраця із збройними формуваннями зафіксована у роті патрульної служби, дільничних інспекторів міліції, секторі ресурсного забезпечення (СОГП, конвой) Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області, оскільки саме працівники вказаних підрозділів безпосередньо виконують функції забезпечення охорони громадського порядку на місцях оперативного обслуговування, володіють у достатній мірі криміногенною обстановкою в місті, є досить чисельними і мають досить низький рівень правосвідомості та здатності оцінки ситуації в умовах військового конфлікту, а тому для сепаратистських угрупувань це стало одним із пріоритетних напрямків для вербування у свої ряди такого контингенту, внаслідок чого ними було налагоджено спільне патрулювання міста задля вчинення ними за підтримки працівників міліції різного роду кримінальних правопорушень. Разом з тим, подібна ситуація була обумовлена переважно тим, що представниками «ДНР» вживалися рішучі заходи щодо придушення активності правоохоронців, нейтралізації керівного складу і як результату взяття міськвідділу під свій повний контроль. Для цього досить успішно використовувались методи психологічного тиску, підкупу, залякування, погроз, пропаганди своїх поглядів і маніпулювання громадською думкою. Частина керівного складу міськвідділу, в зв'язку із активними діями представників «ДНР» взагалі самоусунулись (умисно бездіяли) від організації роботи та прийняття управлінських рішень, переклали відповідальність на підлеглих, залишивши їх на призволяще, що й посприяло переходу частини працівників Краснолиманського МВ на бік самопроголошених воєнізованих формувань.

Згідно зазначеного висновку, у ході проведення перевірки діяльності Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області в період перебування у місті представників незаконних збройних формувань, працівниками Департаменту внутрішньої безпеки МВС України виявлено численні випадки безвідповідального ставлення на той час діючих працівників міського відділу до своїх службових обов'язків, факти відвертого нехтування інтересами служби на фоні ідеологічного протистояння, сприяння та співпраці з представникам незаконних збройних формувань в умовах збройних конфліктів, порушення вимог діючого законодавства України та інші факти порушень у службовій діяльності, що значною мірою вплинуло на захист національної безпеки та державного устрою України, безпеки людини і громадянина в цілому, що в умовах правового громадянського суспільства не може залишатись без належного реагування та притягнення винних до відповідальності. Зазначено, що у діях окремих службових осіб Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області вбачаються ознаки складу кримінальних правопорушень. Службове розслідування за фактами неправомірних дій окремих працівників міліції, виявленими у ході відпрацювання Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області було закінчено, а висновок направлено до Генеральної прокуратури України для прийняття рішення відповідно до законодавства листом від 23.10.2014 №22745/Ав.

Згідно довідки від 17.11.2014 №14458 позивач 02.10.2014 отримав трудову книжку, військовий квиток, ознайомився з наказом від 26.08.2014 №1667 о/с та отримав витяг з вказаного наказу про звільнення його з ОВС України.

Вважаючи протиправними накази відповідача щодо звільнення позивача з органів внутрішніх справ та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Статтею 10 Закону України «Про міліцію» визначені основні обов'язки міліції.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

З пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, та його письмових пояснень, наданих під час службової перевірки, судом встановлено, що позивач приймав активну участь у незаконній передачі зброї Краснолиманського МВ представникам незаконних озброєних формувань, виконав протиправний наказ керівництва цього підрозділу ОВС щодо передачі табельної зброї цього органу внутрішніх справ невстановленим особам.

Зазначені дії не відповідають вимогам ст. 10 Закону України «Про міліцію», вчинені в порушення цієї статті.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, визначено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Отже, наявні в матеріалах справи докази та пояснення позивача підтверджують викладену у Висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем правопорушення, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Суд не приймає, як доказ протиправності оскаржуваних наказів посилання позивача на порушення порядку проведення службового розслідування щодо нього, оскільки вчинення позивачем протиправного діяння є несумісним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечить змісту Присяги працівників внутрішніх справ, оскільки підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижує їх авторитет.

З наведених підстав суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому позов таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Краснолиманський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Р.В. Кисіль

Судді С.М. Дуляницька

Л.Я. Максименко