Справа № 804/2816/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2014 р. Справа № 804/2816/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.
представника позивача Серелеги В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсплав» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2014 відкрито провадження у справі № 804/2816/14 та призначено її до розгляду на 06.03.2014.
У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити адміністративний позов повністю.
Відповідач, належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До суду надійшло клопотання відповідача, в якому останній просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову та розглянути справу за відсутності повноважного представника податкового органу.
Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату,час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
На підставі наказу № 7 від 09.01.2014 та повідомлення про проведення перевірки № 5/2212 від 10.01.2014, згідно із абз.1, 3, 4 п. п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. п. 78.1.1, п. п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI, Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області з 10.01.2014 по 15.01.2014 проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ «Спецсплав» з питань достовірності формування податкових зобов'язань і податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «Будінвест - ДФ» за січень - квітень 2013 року.
За результатами перевірки відповідачем складено акт від 22.01.2014 № 41/2202/31932704 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «Спецсплав», з питань достовірності формування податкових зобов'язань і податкового кредиту під час здійснення фінансово - господарських взаємовідносин із ТОВ «Будінвест - ДФ» за січень - квітень 2013 року».
В ході перевірки відповідач дійшов висновку, що ТОВ «Спецсплав» не підтверджено документально реальність здійснення операцій по реалізації ТОВ «Будінвест - ДФ» продукції на адресу ТОВ «Спецсплав» у січні - квітні 2013 року, операції не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів та не спричиняють реального настання правових наслідків, а саме:
- неможливо встановити походження ТМЦ, придбаних ТОВ «Спецсплав» у ТОВ «Будінвест - ДФ», який не є виробником;
- сертифікати якості, надані до перевірки ТОВ «Спецсплав», оформлені в порушення встановлених норм законодавства;
- встановлено невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару ТОВ «Будінвест - ДФ», що свідчить про обрив ланцюга постачання товару та здійснення діяльності направленої на надання вигоди третім особам;
- відсутність (не надання для перевірки) актів приймання - передачі товару;
- відсутність оформлення первинних документів щодо отримання та оприбуткування товару від ТОВ «Будінвест - ДФ» матеріально відповідальною особою за отримання, оприбуткування та зберігання ТМЦ на складі ТОВ «Спецсплав» комірником ОСОБА_5;
- товарно-транспортні накладні оформлені із дефектністю первинного документа;
- фінансово-господарські відносини між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Спецсплав» проводилися та оформлювалися в порушення норм п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України та встановлено відсутність правової основи укладання угоди на перевозку між ними до поставки ТМЦ ТОВ «Будінвест - ДФ», який є перевізником.
Дослідивши надані сторонами докази та фактичні обставини даної справи, суд не погоджується із висновками відповідача, зробленими в акті від 22.01.2014 №41/2202/31932704, виходячи з наступного.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, в якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Також у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Суд відхиляє доводи відповідача про невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару ТОВ «Будінвест -ДФ», що свідчить про обрив ланцюга постачання товару та здійснення діяльності направленої на надання вигоди третім особам, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків, та його безпосереднім контрагентом.
В акті перевірки від 22.01.2014 № 41/2202/31932704 (на стор. 17) контролюючим органом зазначено, що фактично згідно податкової звітності та проведених заходів ГВПМ Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області ТОВ «Будінвест - ДФ» встановлено відсутність трудових ресурсів, виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності, визначеного згідно довідки з ЄДРПОУ.
У листі Вищого адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між ТОВ «Спецсплав» та ТОВ «Будінвест - ДФ» та реальність зміни майнового стану першого.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ «Спецсплав» та ТОВ «Будінвест - ДФ» укладено договір постачання від 08.01.2013 № 0108 -01 (далі - Договір), за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю товар, згідно специфікацій, що додаються до договору, а покупець зобов'язався прийняти й оплатити цей товар на умовах даного договору.
Перехід до покупця права власності на товар відбувається в момент підписання видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору (п. 4.1 Договору).
Оплата товару покупцем здійснюється шляхом перерахування грошей на рахунок постачальника протягом 20 (двадцяти) днів з моменту отримання товару (п. 5.1. Договору). Поставка здійснюється на умовах франко - склад постачальника (п. 6.1. Договору). Приймання товару за якістю відбувається згідно виданого постачальником сертифікату якості ( п. 7.1. Договору). Договір діє до 31.12.2013 або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 11.1 Договору).
У Специфікаціях № 1, № 2, №3 до договору від 08.01.2013 № 0108-01, сторонами визначено перелік товару, який має бути поставлений ТОВ «Будінвест - ДФ» позивачу, а саме: нікель катодний, круг ст. 3, ферохром, сталь ЕП33ВД, сталь 12Х18Н10Т, кварцит КМ -6, трансформатор ТМ 1000-У1, прес - форма плита тип 1 03.10.ТХ242 частина нижня, прес - форма плита решітки 34.4981.001, прес - форма анкер L210 90.2049.002А, прес -форма колосник ОК 108-5М та визначена ціна, за якою товар поставляється.
Оплата товару відбулася на підставі рахунків - фактур, виставлених ТОВ «Будінвест - ДФ» позивачеві, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, а саме: № 0108-02 від 08.01.2013, № 0124-02 від 24.01.2013, № 0225-02 від 25.02.2013, № 0326-03 від 26.03.2013, № 0415-02 від 15.04.2013, №0415-03 від 15.04.2013, № 0429-01 від 29.04.2013, № 0429-01 від 29.04.2013.
Факт оплати товару за договором постачання від 08.01.2013 № 0108-01 підтверджується виписками банку, які надавалися до перевірки, про що зазначено в акті перевірки позивача (стор.7). Відповідно до акту перевірки, згідно відомості по рахунку 63.1 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 01.04.2013 рахується Кт сальдо в сумі 1264723,20 грн.
Зі змісту видаткових накладних № 0108-02 від 08.01.2013, № 0124-02 від 24.01.2013, № 0225-02 від 25.02.2013, № 0326-03 від 26.03.2013., № 0415-02 від 15.04.2013, № 0429-01 від 29.04.2013, № 0429-02 від 29.04.2013, якими засвідчується перехід права власності на товар відповідно до умов договору, встановлено, що ТОВ «Будінвест - ДФ» на підставі договору поставки від 08.01.2013 №0108-01 поставило ТОВ «Спецсплав» товар, визначений у специфікаціях до цього договору, на загальну суму 1757685,00 грн., у тому числі ПДВ - 351536,80 грн.
Разом з тим, в матеріалах справи наявні товарно - транспортні накладні, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, а саме: від 08.01.2013 № 8, від 24.01.2013 № 24, від 25.02.2013 № 25, від 26.03.2013 № 25, від 15.04.2013 № 28, від 29.04.2014 № 31, на підставі яких перевізник - ФОП ОСОБА_6 за замовленням вантажовідправника - ТОВ «Будінвест - ДФ» доставив вантажоодержувачу - ТОВ «Спецсплав» ТМЦ згідно умов договору поставки від 08.01.2013 № 0108-01.
Також, позивачем надано копію договору перевезення від 24.01.2012 № 2401 та копію договору перевезення вантажу від 20.12.2013 № 2012, укладених між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (перевізником) та ТОВ «Спецсплав» (відправник).
Відповідно до умов наведених договорів перевізник зобов'язується перевозити автотранспортом передані відправником ТМЦ до пунктів призначення, які вказані відправником, відправник зобов'язується сплатити за перевозку вантажу плату. Плата за перевезення вантажу здійснюється на підставі актів виконаних робіт.
На підтвердження виконання умов договору перевезення від 24.01.2012 №2401 до перевірки були надані копії актів виконаних робіт та банківських виписок, про що зазначено в акті перевірки (стор. 8). Також, до суду були надані акти звіряння розрахунків № 18 від 31.12.2012 та № 18 від 31.12.2013, підписані повноважним представником позивача та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
Щодо посилань податкового органу про відсутність підстав для укладання договору перевезення від 24.01.2012 № 2401, позивач під час розгляду справи пояснив, що відповідно до умов договору від 08.01.2013 № 0108-01, укладеного між ТОВ «Спецсплав» та ТОВ «Будінвест - ДФ», поставка здійснюється на умовах франко - склад постачальника (п. 6.1. Договору від 08.01.2013 № 0108-01). Застосування терміну «франко» у сполученні із зазначенням кінцевого пункту доставляння продукції означає, що покупець вільний від витрат із транспортування до цього пункту, бо їх сплачує покупець.
Відтак, з урахуванням умов постачання ТМЦ згідно договору від 08.01.2013 № 0108-01, ТОВ «Спецсплав» укладено договір перевезення від 24.01.2012 № 2401 із ФОП ОСОБА_4, який доставляв ТМЦ від постачальника ТОВ «Будівест - ДФ» (м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 39) на адресу покупця - ТОВ «Спецсплав» ( м. Кривий Ріг, вул. Окружна, б.11/Б, В).
В матеріалах справи також міститься копія нотаріально посвідченої довіреності від 20.08.2011 (зареєстрована в реєстрі за № 1773) та копія витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 12.08.2011 №19648199, відповідно до яких ОСОБА_7, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) уповноважив ОСОБА_4 розпоряджатися належним ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, автомобілем марки «КАМАЗ», держ. номер № НОМЕР_2 та автопричепом, реєстр. номер НОМЕР_4
Таким чином, факт поставки товару ТОВ «Будінвест - ДФ» позивачу за договором постачання від 08.01.2013 № 0108-01 підтверджується товарно - транспортними накладними, податковими та видатковими накладними, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Судом під час розгляду справи встановлено, що первинні документи, складені ТОВ «Будінвест - ДФ», відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Проте, дослідивши акт Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 30.07.2013 № 192/22-1/32800571, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи, суд зазначає, що у зазначеному акті співробітниками Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області аналізувалися операції із придбання товарів та продукції ТОВ «Будінвест - ДФ». Дійсно даним підприємством в більшості придбавалися такі групи товарів: мука, цукор, рисова крупа, однак з аналізу придбання, що проведений на стор. 8 - 17 акту від 30.07.2013 №192/22-1/32800571 встановлено, що у підприємства - постачальника ТОВ «ДІВІМАР - ІМПОРТ» контрагентом позивача - ТОВ «Будінвест -ДФ» було придбано саме ту продукцію, яка в подальшому була реалізована на адресу ТОВ «Спецсплав», зокрема: сталь 12Х18Н, нікель катодний, ферохром.
Разом з тим, суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, яке вчинено ТОВ «Будінвест - ДФ». Аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009, номер судового рішення в ЄДРСР № 3060678) .
Щодо посилання відповідача на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014, відповідно до якого директора ТОВ «Будінвест - ДФ» ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України суд зазначає наступне.
Зі змісту вироку суду встановлено, що ОСОБА_8, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Будінвест - ДФ», з метою зменшення податкових зобов'язань підприємства відобразив у податковій звітності дані щодо господарських взаємовідносин із ТОВ «Козівський цукровий завод» та «Хоросківський цукровий завод», із якими фактично ТОВ «Будінвест - ДФ» не мало реальних взаємовідносин. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014 встановлено факти вчинення економічних злочинів директором підприємства із контрагентами ТОВ «Козівський цукровий завод» та «Хоросківський цукровий завод», проте жодних фактів щодо протиправності господарських взаємовідносин ТОВ «Будінвест - ДФ» із позивачем у вказаному документі не встановлено, а тому він не може бути покладений в обґрунтування позиції податкового органу щодо нереальності господарських операцій ТОВ «Спецсплав» та ТОВ «Будінвест-ДФ» та не приймається судом у якості доказу.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
На підтвердження якості товару позивачу були надані сертифікати якості, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, а саме: від 08.01.2013, від 24.01.2013, від 25.02.2013, від 26.03.2013, від 15.04.2013, від 29.04.2013.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» виробник зобов'язаний реалізовувати продукцію за умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності; надавати постачальнику інформацію про сертифікацію продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності в документах, згідно з якими передається відповідна продукція.
З аналізу вказаної норми можна дійти висновку, що виробник зобов'язаний надати покупцеві лише відповідну інформацію стосовно якості продукції, оскільки ТОВ «Будінвест - ДФ» не є виробником поставленої позивачу продукції, то відповідно, і обов'язок надавати покупцеві сертифікат на продукцію у нього відсутній.
На підтвердження придбання ТОВ «Будінвест - ДФ» продукції, яка в подальшому була реалізована ТОВ «Спецсплав», позивачем до суду були надані належним чином засвідчені копії документів щодо придбання ТОВ «Будінвест - ДФ» у ТОВ «Дівімар -Імпорт», ТОВ «Еліт Люкс», ТОВ «Градієнт Тек», ПП «АТМ» ТМЦ, а саме: договори поставки, податкові та видаткові накладні, рахунки - фактури. В матеріалах справи містяться копія договору оренди мощіння вантажного майданчика, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 39, загальною площею 200 кв.м., укладеного між ПП «Южмост - 2» та ТОВ «Будінвест - ДФ».
В процесі розгляду справи судом встановлено, що вказані товари: сталь 12Х18Н, круг ст.3, нікель катодний, ферохім, кварцит, пресформи, трансформатор та ін. у ТОВ «Будінвест - ДФ», придбані позивачем для потреб власної господарської діяльності.
Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України Серії АБ № 560402 від 29.11.2012, основним видом господарської діяльності ТОВ «Спецсплав» є: виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення, н.в.і.у., лиття чавуну, лиття сталі, механічне оброблення металевих виробів, неспеціалізована оптова торгівля, відновлення відсортованих відходів. Отже, придбаний у ТОВ «Будінвест - ДФ» товар (нікель катодний, сталь, ферохром, круг, прес - форма, плити решітки) призначений саме для використання у господарській діяльності позивача.
Під час розгляду справи представник позивача пояснив, що придбаний у ТОВ «Будінвест - ДФ» товар дійсно використовувався позивачем у власній господарській діяльності, на підтвердження чого надав акти списання матеріалів у виробництво за період з січня 2013 року по квітень 2013 року, акт приймання - передачі від 29.04.2013 ОЗ № 544.
Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, при встановленні зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку в обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку. Перевірці підлягають доводи податкового органу, що свідчать про відсутність ділової мети у діях платника податку, зокрема у разі подальшого продажу придбаного товару нижче за ціну придбання; придбання товарів (послуг) у посередників за наявності прямих контактів з їх виробниками; придбання послуг, використання яких не може мати позитивного впливу на результати господарської діяльності платника податку тощо.
Судам слід ураховувати, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.
Отже, придбання описаних вище товарів не суперечить господарській діяльності позивача, а навпаки відповідає їй, отже є доцільним та обґрунтоване діловою метою. В даному конкретному випадку у взаємовідносинах позивача із контрагентом ТОВ «Будінвест - ДФ» наявність ділової мети судом в процесі розгляду справи встановлена.
Згідно акту перевірки позивача вбачається, що ТОВ «Спецсплав» використовує у своїй діяльності власні офісні, складські та виробничі приміщення, що знаходяться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Окружна, 11/Б, В.
У 4 кварталі 2012 року згідно звіту 1 -ДФ на підприємстві позивача працювало 45 осіб.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 ( далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ «Будінвест - ДФ» підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, а саме: договором постачання, специфікаціями до договору, видатковими та податковими накладними, рахунками, сертифікатами якості, товарно - транспортними накладними.
Судом під час розгляду справи встановлено, що первинні документи, складені ТОВ ТОВ «Будінвест - ДФ», відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»
Згідно з відомостями офіційного сайту Міндоходів України (www. minrd. gov.ua) судом встановлено, що ТОВ «Будінвест - ДФ» зареєстроване як юридична особа 23.04.2012, дата анулювання реєстрації платника ПДВ - 22.07.2013. Таким чином, на момент здійснення господарських операцій із позивачем, вказане підприємство було платником ПДВ та мало відповідний обсяг правосуб'єктності.
В процесі розгляду справи судом на виконання вимог листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 встановлено:
- факт здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Будінвест - ДФ»;
- наявність спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції;
- зв'язок між фактом придбання товарів та послуг ТОВ «Спецсплав»» і його господарською діяльністю;
- дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість;
- факт надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Нормами статті 201 ПК України, визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту за січень - квітень 2013 року суму ПДВ у розмірі 351536,80 грн. за правочином, укладеним із ТОВ «Будінвест - ДФ», на підставі належним чином оформлених первинних документів, в тому числі, податкових накладних, отриманих в ході реального виконання господарської операції, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства.
Пунктом 123.1 ст. 123 ПК України визначено, що при повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Отже, накладаючи на позивача штраф у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов'язання з податку на додану варотість, відповідач виходив із того, що позивач повторно протягом 1095 порушив норми податкового законодавства щодо нарахування та сплати зазначеного вище податку.
Однак, повторність вчинення позивачем протягом 1095 порушення норм податкового законодавства стосовно податку на додану вартість не підтверджується належними доказами. Відтак, відповідачем необгрунтовано застосовані штрафні санкції у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов'язання, оскільки повторність, у даному випадку, не доведена податковим органом.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Виходячи з цього, суд вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь позивача витрати у розмірі 487,20 грн.
Керуючись ст. ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 128, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсплав» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити повністю.
Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсплав» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 26 травня 2014 року.

Суддя О.В. Царікова