Справа № 814/3882/14
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3882/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представника апелянта - Сенік С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.01.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 14.11.2014 р. № 000179/08-21.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що під час здійснення перевіряючими фактичної перевірки, була зроблена закупка тільки сигарет «Монте Карло», що підтверджується фіскальним чеком. Напій сидр «Сомеребі» перевіряючими не закупався, відсутні будь-які докази саме реалізації алкогольного напою, а тому вважає прийняте рішення про застосування фінансових санкцій протиправним.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.01.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 14.11.2014 р. № 000179/08-21.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Головне управління Міндоходів у Миколаївській області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 09.10.2014 року на підставі наказу № 692 від 08.10.2014 р. та направлення на перевірку, працівниками Головного управління Міндоходів у Миколаївській області було здійснено фактичну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання законодавства у сфері обігу та оподаткування підакцизних товарів.

За результатами перевірки був складений акт від 09.10.2014 р. № 254/14-29-21-12/НОМЕР_1 та винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 14.11.2014 р. № 000179/08-21.

Під час перевірки перевіряючими було зроблено закупку пачки сигарет «Монте Карло» та пляшки слабоалкогольного напою сидр «Сомеребі», про що відображено в акті перевірки.

На підтвердження факту реалізації підприємцем підакцизної продукції позивачем надано до суду фіскальний чек на придбання пачки сигарет «Монте Карло» на суму 12,50 грн., але фіскальний чек на придбання спиртного напою сидр «Сомеребі» відсутній.

Зі слів перевіряючої ОСОБА_3 (допитаної в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка) суду стало відомо, що пляшку слабоалкогольного напою сидр «Сомеребі» позивач продала без товарного чека та не провела через касовий апарат.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову та назначає наступне.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною 12 ст.15 Закону № 481/95 ВР, передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, з наявності у них ліцензій

Відповідно до положень абзацу 5 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 10000 гривень.

Абзац 14 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачає, що у разі зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 100 відсотків вартості товару, але не менше 1700 гривень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» торгівля визначається як будь-які операції, що здійснюються за договорами купівлі-продажу, міни, поставки та цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на товари.

Положеннями статті першої Закону № 481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форм розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Також, пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), визначено поняття продажу (реалізації) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Приписами абзацу 5 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено відповідальність за роздрібну торгівлю без наявності ліцензії.

При цьому, за змістом пункту 26 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року № 854, під час продажу алкогольних напоїв продавець зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу.

Апелянт в апеляційній скарзі вважає факт передачі пляшки слабоалкогольного напою сидр «Сомеребі» без товарного чека є встановленим з огляду на описову частину акту перевірки та пояснень перевіряючої ОСОБА_3, яка була допитана в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка.

Однак судова колегія не погоджується з цими доводами, оскільки у магазині відповідача, де здійснювалась контрольна закупівля товару, зареєстровано та встановлено касовий аппарат, через який здійснюється продаж товарів.

Пачка сигарет «Монте Карло» синього кольору була придбана перевіряючими за 12 грн., при цьому ця покупка була здійснена із застосуванням РРО та видано касовий чек, який додано до акту перевірки.

Продаж пляшки слабоалкогольного напою сидр «Сомеребі» не було проведено через цей касовий апарат, при цьому кошти за які було нібито придбано цей товар, не були зафіксовані в акті перевірки як отримані, однак не оприбутковані через касовий аппарат продавцем магазину.

При цьому ні в акті перевірки, ні в ході судового розгляду апелянтом не було надано жодного доказу здійснення такої реалізації алкогольних напоїв, а доводи як позовної заяви так і апеляційної скарги підтверджується тільки зі слів.

За змістом пункту 5.2 Наказу ДПА України № 984 від 22.12.2010 року «Про затвердження порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» у разі встановлення перевіркою порушень законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно зазначити первинні документи та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Виходячи з цього, апелянтом не доведено факт реалізації пляшки слабоалкогольного напою, а як встановлено з матеріалів справи, позивачем не заперечувався факт зберігання алкогольного напою сидр «Сомеребі», але в оскаржуваному рішенні апелятом застосовані фінансові санкції відповідно до абзацу 5 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» саме за реалізацію алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в порушення зазначеної норми акт перевірки не містить посилань на жодний первинний документ, який би свідчив про передачу прав власності на товар, укладення договорів між позивачем та покупцями на придбання товару, проведення розрахунків, не зазначено хто придбав цей товар, тобто не підтверджено факту реалізації алкогольної продукції будь-якій особі, у зв'язку з чим висновки акту перевірки є лише припущеннями перевіряючих, які не ґрунтуються на будь-яких доказах.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.01.2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.05.2015 року

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик