Справа № 716/1/15-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 716/1/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Угриновська Л.Я.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

28 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області на постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області (далі - відповідач) про визнання неправомірним рішення, зобов'язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просила: визнати неправомірними рішення відповідача щодо відмови позивачу в нарахуванні пенсії за рахунок включення до заробітку неврахованих під час призначення пенсії «інших виплат» - індексації заробітної плати в сумі 1829,59 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 5929,39 грн.; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у відповідності до вимог Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723-ХІІ) з урахуванням сум індексації заробітної плати в сумі 1829,59 грн. та матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 5929,39 грн., зазначених в довідці від 25.12.2014 № 3222 у розмірі 90% від заробітної плати з грудня 2009 року, тобто з моменту призначення пенсії.

Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.02.2015 адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу за рахунок включення до заробітку неврахованих під час призначення пенсії "інших виплат" індексації заробітної плати в сумі 1829,59 грн. , матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 5929,39 грн.; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у відповідності до вимог Закону № 3723-ХІІ з урахуванням індексації заробітної плати в сумі 1829,59 грн. та матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 5929,39 грн., зазначених у довідці від 25.12.2014 за №3322 у розмірі 90% від заробітної плати, починаючи з 25.12.2014.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції сторони подали апеляційні скарги, в яких просили: позивач - скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення адміністративного позову повністю; відповідач - скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 15.12.2009 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області як пенсіонер, пенсія якому призначена відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Однак, при призначенні пенсії відповідачем не було враховано такі складові зарплати як індексація заробітної плати в сумі 1829,59 грн. та матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 5929,39 грн.

25 грудня 2014 року позивач звернулась з заявою до відповідача про проведення перерахунку пенсії з врахуванням усіх складових заробітної плати на підставі довідки № 3321 від 25.12.2014 про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ, однак, рішенням відповідача від 31.12.2014 № 11-22/С-11 отримала відмову в перерахунку пенсії.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

За змістом ст. 37 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95 ВР визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону № 3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 212 є складовою заробітної плати. На суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань і індексацію нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що відображено у наданій відповідачу довідці форми 5-1.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така ж правова позиція зі спірного питання вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 20.02.2012 року у справі № 21-430а11, від 28.05.2013 року №21-97а13 та від 03.06.2014 № 21-134а14.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Окрім цього, стосовно позовної вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з моменту призначення, а саме з 15.12.2009, то колегія суддів зазначає наступне.

За приписами п.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 21.11.2005 №22-1, затвердженим днем звернення за перерахунком пенсії, проведенням з одного виду пенсії на інший вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернулась із заявою до відповідача про перерахунок пенсії 25.12.2014, таким чином суд першої інстанції правомірно зобов'язав відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії саме з 25.12.2014.

Оскільки доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області залишити без задоволення, а постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.