Справа № 381/4644/14-а
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2015-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2015 року 381/4644/14-а

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - Васильківська ОДПІ або відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2014 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що загальна сума від реалізації товарів у період з квітня 2012 року по березень 2013 року сукупно без урахування податку на додану вартість не перевищувала 300000,00 грн.

У зв'язку з цим, твердження відповідача про порушення позивачем вимог пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України не відповідає дійсності, а відтак, податкове повідомлення-рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, заперечення надав суду у письмовій формі та просив суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказав, що оскаржуване рішення прийняте з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Позивач у судове засідання, призначене на 06.05.2015, не з'явився.

Разом з цим, матеріали справи містять клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, який повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 06.05.2015, не з'явився. Жодних заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності та враховуючи, що про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомленні своєчасно та належним чином, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги положення частин четвертої та шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 11.03.1997. Як платник податків узятий на облік з 20.05.1997 за №1500/21.

Позивач перебуває на загальній системі оподаткування. Діяльність здійснює на підставі торгового патенту, виданого Васильківською ОДПІ 30.03.2011 серії НОМЕР_3 (термін дії з 01.05.2011 по 30.04.2016).

Видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У період з 14.08.2014 по 20.08.2014 на підставі наказу Васильківської ОДПІ від 14.08.2014 №535, повідомлення про перевірку від 14.08.2014 №67 посадовою особою Васильківської ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.07.2014.

За результатами перевірки складений акт від 27.08.2014 №3076/1703/НОМЕР_2 (надалі - Акт перевірки), який містить висновки, з урахуванням предмету спору, про порушення позивачем вимог пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України.

На підставі Акта перевірки, відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, Васильківською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.09.2014 №, згідно з яким позивачеві збільшено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на суму 59687,53 грн., у тому числі, за основним платежем - 47750,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 11937,50 грн.

В обґрунтування правомірності спірного рішення відповідач зазначив, що під час проведення перевірки податковим органом на підставі звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій встановлено, що загальна сума виручки ФОП ОСОБА_1 від здійснення роздрібної торгівлі у період з квітня 2012 року по березень 2013 року склала 312781,63 грн.

У зв'язку з цим, на думку відповідача, позивач був зобов'язаний подати до податкового органу заяву про реєстрацію його як платника податку на додану вартість. Оскільки позивач з 01.04.2013 не зареєструвався платником податку на додану вартість, з огляду на положення Податкового кодексу України він несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач скористався своїм правом оскаржити його у судовому порядку, звернувшись із даним позовом до суду.

Як вбачається із змісту Акта перевірки, документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 проведено на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Проте, Акт перевірки не містить жодних відомостей про наявність обставин для проведення позапланової документальної перевірки, які передбачені підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, а саме, виявлення фактів за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації, що свідчать про можливі порушення позивачем податкового, валютного та іншого законодавства, та не надання позивачем пояснень та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу.

Пояснень щодо наявності підстав для призначення та проведення перевірки позивача відповідач не надав і у ході розгляду справи.

У зв'язку з цим, суд констатує що відповідачем призначено та проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача за відсутності на те законодавчо визначених підстав.

Що стосується суті виявлених порушень то суд зазначає таке.

Як вбачається із змісту Акта перевірки, загальна сума виручки ФОП ОСОБА_1 від здійснення роздрібної торгівлі у період з квітня 2012 року по березень 2013 року склала 312781,63 грн.

Вказана сума була розрахована податковим органом виключно на підставі звітів про використання реєстратора розрахункових операцій.

Разом з цим, як пояснив позивач та як вбачається із наданих ним документів щодо поставки йому товарів від суб'єктів господарювання у період з квітня 2012 року по березень 2013 року, які у подальшому реалізовувались позивачем третім особам, а саме видаткових накладних (а.с.140, 144, 146-150, 152, 153, 155-162, 164-166, 168-174, 176-179, 181), до ціни товарів включена вартість податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України (у редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

В силу пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, не включаються до бази оподаткування податком на додану вартість: а) податок на додану вартість; б) акцизний податок на спирт етиловий, що використовується виробниками для виробництва лікарських засобів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів); в) збір на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку.

Таким чином, положення «без урахування податку на додану вартість» пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України слід тлумачити як необхідність вирахування суми ПДВ, сплаченої позивачем при придбанні товару.

В іншому випадку вказане правове положення не матиме застосування, оскільки пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України стосується осіб, що не є платниками ПДВ, відповідно не пов'язані з жодним іншим податком на додану вартість, окрім того, що сплачується ними при придбанні товарів.

Аналогічна правова позиція викладена у рішеннях Вищого адміністративного суду України від 21.02.2013 по справі К-20257/10, від 19.03.2013 по справі № 2а/2570/1906/12.

Таким чином, приймаючи рішення про обов'язок позивача зареєструватися як платник податку на додану вартість у контролюючому органі, відповідач, при розрахунку граничної суми встановленої пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, був зобов'язаний відрахувати суму податку на додану вартість із 312781,63 грн. - загальної суми від здійснення позивачем операцій з поставки товарів/послуг протягом останніх 12 календарних місяців (за період з квітня 2012 року по березень 2013 року).

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Вищого адміністративного суду України від 17.03.2015 № К/800/56368/14.

Як зазначив відповідач у письмових запереченнях проти адміністративного позову, загальна сума від здійснення позивачем протягом останніх 12 календарних місяців операцій з постачання товарів/послуг становить 312781,63 грн. та включає також суму з податку на додану вартість.

Дана обставина також підтверджується наявними матеріалами справи, а саме, документами щодо поставки позивачеві товарів від інших суб'єктів господарювання у період з квітня 2012 року по березень 2013 року, які у подальшому реалізовувались позивачем третім особам, а саме видаткових накладних (а.с.140, 144, 146-150, 152, 153, 155-162, 164-166, 168-174, 176-179, 181), до ціни товарів включена вартість податку на додану вартість.

Однак, всупереч положенням пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, перевіряючими не було відраховано суми податку на додану вартість у розмірі 52130,27 грн. із 312781,63 грн. загальної суми від здійснення позивачем протягом останніх 12 календарних місяців операцій з постачання товарів/послуг.

Доказів зворотного відповідачем суду не надано.

Слід також зазначити, що податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (стаття 4 Податкового кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Водночас, докази подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та не були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Жодних заяв з приводу відшкодування судових витрат позивачем суду не заявлено у зв'язку з цим, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 10.09.2014 № .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Постанову виготовлено у повному обсязі та підписано 08.05.2015