Справа № 826/4246/15
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 травня 2015 року 15:35 № 826/4246/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «БМК-Альпі»
до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві
третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Сорбіт»
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.11.2014 № ,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось ТОВ «БМК-Альпі» з позовом до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.11.2014 № , відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 94 412,60 грн. та на 23 603,15 грн. за штрафними санкціями.

Позивач зазначає, що висновки ДПІ, покладені в основу висновків акту перевірки та оскаржуваного рішення, ґрунтуються на начебто невиконанні спірних операцій контрагентом позивача, які полягали у виконанні робіт з розширення і надбудови нежитлової будівлі та інших будівельних робіт. У зв'язку з цим, як зазначає позивач, ДПІ дійшла до висновку про начебто відсутність об'єкту оподаткування та, відповідно, про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Однак, як зазначається у позові, роботи контрагентом фактично виконані, що оформлено відповідними первинними документами, видані позивачу податкові накладні, у зв'язку з чим позивач вважає правомірним формування спірних сум податкових вигод, а спірні рішення позивач вважає протиправними та просить їх скасувати.

При цьому, позивач звертає увагу, що відносно акту про неможливість проведення зустрічної звірки по контрагенту судом ухвалено постанову від 12.11.2014 р. у справі № 826/15849/14, яка набрала законної сили, та якою визнано протиправними дії по проведенню зустрічної звірки по контрагенту.

Крім того, позивач посилається на позитивні висновки відносно контрагента при його взаємовідносинах з іншою особою, висновки щодо чого викладені у постанові суду від 04.11.2014 р. № 826/13649/14.

Третя особа, отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі, у судове засідання 21.04.2015 р. повноважного представника не направила, доказів поважності причин неприбуття представника не надала.

З огляду на наведене та відсутність підстав для відкладення розгляду справи, розгляд справи не відкладався та судом ухвалено розглядати справу за відсутності представника третьої особи на підставі наявних матеріалів справи.

У свою чергу, ДПІ вважає висновки акту перевірки та оскаржувані рішення законними та обґрунтованими, вірними по суті, а відтак не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки, за висновком ДПІ, спірні операції контрагентом фактично не виконувались, що виключає можливість формування спірних сум податкових вигод за операціями між позивачем та контрагентом.

Надалі, на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві, правонаступником якої є ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БМК-Альпі» (код з ЄДР 37856624) з питань взаємовідносин з ТОВ «Компанія «Сорбіт» за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р.

За результатами перевірки складено акт від 31.10.2014 р. № 8063/26-51-22-01/37856624 (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ на 94412,66 грн. за липень 2014 р. по взаємовідносинам з ТОВ «Компанія «Сорбіт».

В контексті наведеного зазначається та встановлено також під час розгляду справи, що між позивачем (замовник) та ТОВ «Компанія «Сорбіт» укладено договір субпідряду № 520714 від 21.04.2014 р. з виконання силами і засобами виконавця, але з матеріалів замовника, робіт по реконструкції з розширення і надбудовою нежитлової будівлі від офісно-торгові приміщення на земельній ділянці площею 1640 м.кв. за адресою м. Київ, вул. Зоологічна, 5/1, літера «А». Строк виконання - до 15.07.2014 р. Передбачено надання субпідряднику будівельного майданчика - фронту робіт, а також Технічного завдання. Замовник зобов'язувався забезпечити можливість підключення субпідрядника до електромережі з напругою 220 та 380 Вт, що відповідно передбачає наявність у працівників субпідрядника відповідних допусків. Між тим, субпідрядник зобов'язаний забезпечувати дотримання правил з техніки безпеки, протипожежних заходів та законодавства з охорони праці своїми працівниками. До складу робіт входило, крім іншого: демонтаж металоконструкцій, виготовлення закладних деталей, антикорозійний захист, монтаж балок, свердління 536 отворів в з/б конструкціях, влаштування монолітного з/б покриття.

Крім того, укладено договір № 530715 від 02.06.2014 р. з виконання з матеріалів замовника робіт відповідно до проектної документації - утеплення комбікормового цеху Внутрішньогосподарського комплексу по виробництву кормів за адресою Вінницька обл., м. Ладижин, вул. Сагаєва Івана, 1. Згідно з п.1.5. договору передбачено передачу виконавцю будівельного майданчика, проектної документації. Термін виконання робіт - 85 днів. Залучення субпідрядників здійснюється за узгодженням із замовником (позивачем). Аналогічно, як і вище, підрядник забезпечує дотримання своїми ми працівниками правил безпеки. Обумовлено призначення уповноваженого представника підрядника. Обумовлено передачу підряднику місць для складування матеріалів та обладнання, побутових приміщень для розміщення працівників, забезпечення охорони переданих під охорону замовника матеріалів та обладнання в нічний час та вихідні дні. Згідно з кошторисом та підсумковою відомістю ресурсів трудомісткість робіт склала 4790,95 люд.год. (т. 1., а.с. 67, 68).

Між вказаними особами також укладено договір від 06.06.2014 р. № 540714 з виконання з матеріалів замовника робіт відповідно до проектної документації. Об'єкт будівництва «Місто Ізмаїл, Аеродромне шосе, 7-а.». Виконавець прийняв обов'язок виконати власними силами роботи з виготовлення металоконструкцій з ґрунтуванням в 1 шар для вказаного об'єкту відповідно до умов договору та креслень, наданих замовником. Передбачено надання технічної документації, поставку на склад виконавця давальницької сировини.

21.06.2014 р. між зазначеними особами також укладено договір № 580714 з виконання з матеріалів замовника робіт відповідно до проектної документації. Об'єкт будівництва - комплекс будівель та споруд молочнотоварної ферми та автотракторного парку на території господарського двору в адміністративних межах Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області. Передбачено виготовлення металоконструкцій навісів для сіна та соломи для вказаного об'єкту. Передбачено передачу виконавцю креслень, проектної документації, здійснення виконавцем у заводських умовах антикорозійного захисту продукції шляхом очищення до третього ступеня та покриття шаром ґрунту ГФ-021.

26.06.2014 р. між ТОВ «БМК-Альпі» та ТОВ «Компанія «Сорбіт» було ще укладено договір № 570714 з виконання з матеріалів замовника робіт відповідно до проектної документації. Обєкт - «будівництво, експлуатація та обслуговування торговельно-офісного комплексу біля депо станція метро «Лісова» у Деснянському районі міста Києва» відповідно до проектно-кошторисної документації. Замовник зобов'язується надати будівельний майданчик. До складу робіт входить: встановлення автоматичних дверей, виготовлення каркасу, влаштування огородження з сітки, монтаж захисного екрану решіток дверей, монтаж металоконструкцій та інші роботи.

11.07.2014 р. укладено також договір № 560714 з виконання з матеріалів замовника робіт відповідно до проектної документації, а саме: роботи з ремонту покрівлі на об'єкті «Склад-гараж та офісно-складське приміщення МПП Фірми «Ерідон» за адресою: Волинська обл., Луцький район, с. Городище-1, вул. Миру, 1-б». Аналогічно, як і вище, передбачено виконання робіт силами і засобами виконавця, передачу виконавцю кошторисної документації, забезпечення з боку замовника підключення підрядника до електромереж, дотримання працівниками виконавця вимог правил безпеки. Трудомісткість робіт - 1364,65 люд.год. (т.1., а.с. 92, 93).

Станом на 31.07.2014 р. за всіма вказаними договорами оформлено акти приймання виконаних робіт з «виготовлення металоконструкцій», «будівельно-монтажні роботи» відповідно на суми: 30056,69 грн. з ПДВ, 88170,39 грн. з ПДВ, 73105,47 грн. з ПДВ, 143218,91 грн. з ПДВ, 49987,17 грн. з ПДВ, 38349,01 грн. з ПДВ, 49175,67 грн. з ПДВ. Всього на суму 472 063,00 грн. з ПДВ - 94412,60 грн.

Станом на 31.07.2014 р. видано також податкові накладні, деталізація яких, як і вказаних актів, наведена на стор. 6 Акту перевірки (т.1, а.с. 18).

Зазначено надалі в Акті перевірки, що отримано акт від 02.09.2014 р. № 2657/26-55-22-08/37723754 про неможливість проведення зустрічної звірки по ТОВ «Компанія «Сорбіт» щодо підтвердження відносин з контрагентами за липень 2014 р. зазначено про відсутність товариства за визначеною ним адресою.

В Акті перевірки з посиланням на акт про неможливість звірки зазначається про маніпулювання податковою звітністю, формування контрагентом технічного податкового кредиту, формування сумнівного податкового кредиту по ланцюгу постачання від ТОВ «Компанія «Сорбіт» до вигодонабувачів в сумі 7 499 404,80 грн.

Виходячи з аналізу наявної податкової звітності контрагента зроблено висновок про відсутність матеріально-технічних ресурсів та трудових ресурсів.

Зазначено, що контрагент здійснював діяльність по наданню податкової вигоди іншим особам, компанія використовувалась з метою прикриття незаконної діяльності.

Виходячи з того, що у контрагента відсутні ресурси та можливості для виконання робіт за операціями з позивачем, ДПІ дійшла до висновку про нездійснення спірних операцій та встановила порушення позивачем п. 198.2., 198.3., 198.6. ПК України та заниження ПДВ на суму 94412,60 грн.

На підставі зазначених вище висновків Акту перевірки прийнято оскаржуване рішення.

Вирішуючи з урахуванням наведеного спір по суті, суд зазначає наступне.

Так, проаналізувавши у взаємозв'язку з вищенаведеним положення ПК України (в редакції на час оформлення операцій та формування податкових вигод), а саме:

- п/п. 14.1.36. ПК України (щодо визначення терміну «господарська діяльність»), п/п. 14.1.185. (щодо визначення «постачання послуг»), п/п. 14.1.203 (щодо визначення «продаж результатів робіт (послуг),

- (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення «податок на додану вартість»), п. 185.1. (щодо визначення «об'єкт оподаткування»), п/п. 14.1.181 (щодо визначення «податковий кредит»), п. 188.1. (щодо бази оподаткування), п. 198.1. ПК України (щодо обставин, наявність яких зумовлює виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.2. (щодо дати виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.3. (щодо порядку визначення податкового кредиту), п. 201.1. (щодо обов'язку видати податкову накладну та обставин, які зумовлюють її видачу), п. 201.4. (щодо дати видачі податкової накладної), п. 201.6. (щодо статусу податкової накладної (п/н) та її відображення у РПН), п. 201.7. (щодо видачі п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс); п. 201.8. (щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н), п. 201.10 ПК України (щодо видачі п/н платником податку та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту); п. 198.6. (щодо наслідків не підтвердження сум податку),

- а також п/п. 16.1.2., 16.1.3., п. 44.1. ПК України (щодо ведення обліку та підтвердження задекларованих відомостей), а також положення ч. 2. ст. 3., ч. 1 ст. 9, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути складені за фактично вчиненою операцією, повинні мати всі обов'язкові реквізити, містити відомості про господарську операцію, про зміст та обсяг операцій, та бути підписані уповноваженими особами, що надає первинному документу юридичну значимість для цілей відображення фактично вчинених операцій у бухгалтерському та податковому обліку.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкового кредиту та які є передумовою їх формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення господарських операцій, які є об'єктом оподаткування; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності; (4) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (5) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою, (6) наявності ділової мети, розумних економічних причин (причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності - п/п. 14.1.231. ПК України).

При цьому, суть останнього, слід розуміти так, що діяльність платника податків не ставиться під сумнів, якщо у неї є розумна ділова мета. Податкова економія при цьому діловою метою не визнається. В іншому випадку податкові наслідки переосмислюються у відповідності з економічною суттю операцій.

Недоведеність наявності зазначених чинників, з якими наведені вище норми законодавства пов'язують можливість формування платником податків податкових вигод, зокрема, недоведеність фактичного здійснення певних операцій (нездійснення операцій), позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на формування цих податкових вигод, навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/робіт/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників певних операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкових вигод.

В даному випадку, дослідивши та оцінивши відповідно до положень ст. 86 КАС України («Оцінка доказів») наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з положень ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо предмету доказування) та з урахуванням положень ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України, суд приходить до висновку про недоведеність фактичного виконання спірних операцій контрагентом позивача, про відсутність у зв'язку з цим у первинних документів юридичної значимості для цілей формування спірних сум податкових вигод, а отже і про відсутність правових підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Як вбачається з пояснень позивача від 24.04.2015 р. роботи на вищезгаданих об'єктах виконувались за угодами між замовниками будівництва та позивачем, виконання яких, як зазначає позивач, в порядку субпідряду доручалося третій особі - контрагенту позивача.

Між тим, як зазначено вище та встановлено судом, виконання робіт контрагентом позивача обумовлювалось протягом липня 2014 року та в різних регіонах України, а обсяг трудомісткості складав декілька тисяч людино-годин. Водночас передбачалось виготовлення контрагентом конструкцій, використання його сил та засобів.

Наведене, а також загальний обсяг операцій з постачання у липні 2014 року у розмірі 37 494 024 грн. (без ПДВ), відповідно передбачає необхідність наявності у контрагента трудових, виробничих та адміністративних ресурсів, транспортних можливостей для перевезення персоналу.

Враховуючи наведене, ухвалою суду про відкриття провадження у справі, яка отримана третьою особою 28.03.2015 р., від третьої особи було витребувано, крім іншого: докази наявності у спірному періоді на підприємстві трудових та матеріальних ресурсів для здійснення спірних операцій, докази наявності кваліфікованого персоналу для виконання підрядних робіт; докази наявності необхідного технологічного обладнання для виконання робіт.

Однак, під час розгляду справи не надано доказів наявності у контрагента трудових, матеріальних та виробничих ресурсів для виконання спірних операцій, у т.ч. наявності складських ресурсів до яких згідно вище приведених договорів мали б доставлятися матеріали замовника. Відсутні будь-які докази наявності у працівників контрагента допусків до роботи з електрообладнанням, що передбачено договорами. Як зазначає ДПІ та не спростовано під час розгляду справи, контрагент взагалі не декларував у податковому органі наявності у нього трудових ресурсів та пов'язаних із цим витрат. Відсутні будь-які докази перевезення персоналу контрагента.

При цьому, вказані відомості щодо достатності ресурсів у контрагента не надані і з боку позивача, хоча обізнаність позивача відносно наведеного при укладанні угод обумовлюється звичайною діловою практикою, а також характером і специфікою угод (обумовлених операцій).

Слід зазначити, що по жодному епізоду не надано доказів (актів) передачі контрагенту (третій особі), як-то передбачено договорами: будівельних майданчиків, креслень, технічних завдань, проектної документації, передачі підряднику місць для складування матеріалів та обладнання, побутових приміщень для розміщення працівників, доказів здійснення замовником охорони переданих йому матеріалів та обладнання в нічний час та вихідні дні. Не надано і доказів призначення уповноваженої особи контрагента на об'єктах, що обумовлено, зокрема, умовами договору № 530715 від 02.06.2014 р.

Окрім того, слід додати, що жодний первинний документ, складений за відносинами між позивачем та його замовниками, не містить жодної згадки про участь у виконанні робіт ТОВ «Компанія «Сорбіт».

Під час розгляду справи не надано доказів передоручення контрагентом позивача виконання вказаних операцій іншим особам - іншим субпідрядникам.

Виходячи з аналізу зазначених обставин та наявних матеріалів, суд приходить до висновку про недоведеність участі субпідрядника у виконанні робіт, обумовлених договорами субпідряду, а встановлені вище судом обставини спростовують його участь у виконанні робіт.

Враховуючи специфіку та особливості зазначених операцій, під час розгляду справи не надано тих відомостей і документів, які за звичайною діловою практикою супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності з первинними документами підтверджують їх фактичне (реальне) виконання, а відтак не доведено фактичного виконання спірних операцій контрагентом позивача.

При цьому, суд враховує, що наявність оплати за спірними операціями сама по собі також не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та в даному випадку - самостійною підставою для формування спірних сум податкових вигод, оскільки рух цих коштів, виходячи з вищенаведеного у сукупності, не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю підприємств - учасників спірних операцій.

Таким чином, враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку, що за спірними операціями лише оформлювались окремі документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди. Складені за такими операціями документи та податкові накладні, є юридично дефектними та не створюють правових наслідків для цілей формування спірних сум податкових вигод.

Оскільки під час розгляду справи не доведено наявності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість правомірного формування податкових вигод за спірними операціями, суд приходить до висновку про відсутність у позивача підстав для їх формування за результатами оформлення вищезгаданих операцій.

При цьому, судом враховується, що само по собі виконання позивачем робіт на користь його замовників не є свідченням того, що до цього ці самі операції були виконані в порядку субпідряду контрагентом позивача.

Що стосується копії листа ТОВ «АНТ Інвест» від 23.04.2014 р. № 445, який складений з посиланням на інформацію інженера технічного нагляду відносно участі ТОВ «Компанія «Сорбіт» у виконанні певних видів робіт, слід зазначити, що вказаний лист жодним чином незасвідчений, оригінал листа відсутній у справі, та власне наведені у ньому відомості не спростовують відсутність документально підтверджених відомостей щодо наявності у контрагента матеріальних та трудових ресурсів, необхідних для виконання зазначеного масиву операцій протягом місяця в різних регіонах України. Аналогічним чином судом оцінюється і незасвідчена копія журналу реєстрації інструктажів ТОВ «Компанія «Сорбіт». При цьому, навіть біля прізвища однієї особи (напр. Чумаченко) є кардинально відмінними. Відносно перебування зазначених у ньому осіб у трудових відносинах з контрагентом або їх найму третьою особою - не надано жодних доказів. Відносно наданих позивачем ТТН від 24.07.2014 р. 25.07.2014 р., де перевізником, замовником зазначено позивача, а вантажоотримувачем - контрагента, слід зазначити, що вказані ТТН не засвідчені належним чином, оригінали не надано до справи. Вказані ТТН не містять підпису водія про отримання та подальшу видачу товару, відсутнє посилання на реквізити довіреності на отримання матеріальних цінностей та посилання на будь-які документи, що слідують з вантажем, відсутні і відомості про вантажно-розвантажувальні операції у зв'язку з чим ці копії ТТН не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей підтвердження перевезення продукції на об'єкт робіт у розпорядження третьої особи.

Відтак, вказані документи не можуть вважатися належними та допустимими доказами на підтвердження наявності у контрагента трудових та матеріальних ресурсів для здійснення діяльності та, зокрема, спірних операцій, а відтак, відповідно, не можуть вважатися доказами виконання обумовлених операцій.

При цьому, сама по собі наявність у контрагента ліцензії від 24.05.2013 р. не свідчить про наявність у нього відповідних ресурсів на період, обумовлений для виконання спірних операцій.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Наведені позивачем доводи та надані ним матеріали не спростовують наведеного та не доводять зворотного.

Зокрема, що стосується посилання позивача постанову суду на від 12.11.2014 р. у справі № 826/15849/14, яка залишена без змін згідно з ухвалою КААС від 22.01.2015 р. (рішення розміщені в ЄДРСР) та відповідно до якої визнано протиправними дії ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо складання акту від 02.09.2014 року №2657/26-55-22-08/37723754 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Компанія «Сорбіт» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, слід зазначити, що виходячи із змісту зазначеного судового рішення під час розгляду справи досліджувалися лише питання дотримання встановлених правил і процедур проведення зустрічної звірки та не досліджувалися конкретні операції між ТОВ «БМК-Альпі» і ТОВ «Компанія «Сорбіт», що у предметом дослідження у справі № 826/4246/15, а відтак відсутні підстави для реалізації положень ч. 1 ст. 72 КАС України.

Що стосується посилання позивача на постанову суду від 04.11.2014 р. у справі № 826/13649/14, яка залишена без змін згідно з ухвалою КААС від 21.01.2015 р. (рішення розміщені в ЄДРСР), слід зазначити, що вказані судові рішення відносно оскарження ППР ґрунтуються на оцінці обставин взаємовідносин ТОВ «Перша будівельна фірма» з низкою підприємств, у т.ч. з ТОВ «Компанія «Сорбіт» за період вересень-жовтень 2013 р., та не стосуються відносин останнього з ТОВ «БМК-Альпі» за період липня 2014 р., а відтак відсутні підстави для реалізації положень ч. 1 ст. 72 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, за результатами розгляду справи суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке, як приходить до висновку суд, є законним та обґрунтованим, вірним по суті, а отже підстав для задоволення позову не має.

При цьому, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити та беручи до уваги, що позивачем при зверненні з позовом сплачено 236,05 грн. (10 % розміру ставки судового збору), суд зазначає, що відповідно до положень абз. 2 п/п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 87 КАС України з позивача підлягає стягненню решта суми судового збору. Так, позивачем заявлено вимогу про скасування рішення, відповідно до якого збільшено грошові позивача перед бюджетом загалом на 118 015,75 грн. Відтак, виходячи з положень зазначеного закону, загальний розмір судового збору, що підлягає сплаті, складає 2 360,32 (повна ставка судового збору). Враховуючи сплачену позивачем суму та у зв'язку з відмовою у задоволенні позову підлягає стягненню з позивача решта суми судового збору у розмірі 2 124,27 грн., який на підставі ст. 9 вказаного Закону підлягає зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України. При цьому, виходячи з вимог ч. 3 ст. 258 КАС України, щодо стягнення судового збору підлягає видачі виконавчий лист, який надсилається судом до державної податкової інспекції.

Керуючись вимогами 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК-Альпі» (код з ЄДР 37856624; адреса: 02088, м. Київ, вул. Промислова, 2) судовий збір у розмірі 2 124,27 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 4007, код бюджетної класифікації 22030001; код ЄДР суду 34414689). Після набрання постановою суду законної сили - видати виконавчий лист.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін