Справа № 568/1482/14-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Прачук Л.І.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"28" квітня 2015 р. Справа № 568/1482/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від "11" березня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом про визнання неправомірними дій відповідача в частині відмови у проведенні перерахунку і виплати їй пенсії, починаючи з 01.11.2014 року, виходячи із розміру 85% її заробітної плати згідно довідок від 20.10.2014 року №9496/17-17-05-23 та №9497/17-17-05-23.

Просила зобов'язати відповідача здійснити цей перерахунок та виплату її пенсії з вказаного часу відповідно до згаданих довідок.

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 11.03.2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі, які полягали у відмові здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці починаючи із 01.11.2014 року згідно довідок Дубенської ОДПІ від 20.10.2014 року №9496/17-17-05-23 та №9497/17-17-05-23 неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу ОСОБА_3 починаючи із 01.11.2014 року згідно довідок Дубенської ОДПІ від 20.10.2014 року №9496/17-17-05-23 та №9497/17-17-05-23, виходячи із розміру 85% заробітної плати.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з даною постановою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.З врахуванням приписів статей 196,197 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем позивачка перебуває у нього на пенсійному обліку і отримує пенсію за віком, як державний службовець. Пенсія позивачці призначена в розмірі 85% від заробітної плати.

Відповідно до довідок Дубенської ОДПІ від 20.10.2014 року №9496/17-17-05-23 та №9497/17-17-05-23 позивачкою надана інформація про розмір її заробітної плати, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, які позивач отримувала регулярно та з яких сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

27.10.2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії як державному службовцю з урахуванням вищенаведених довідок про складові заробітної плати (а.с.11-12).

Рішенням відповідача позивачці відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, з посиланням на те, що додаткові виплати не враховуються у заробітну плату позивачки.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсії державним службовцям, встановлені Законом України "Про державну службу".

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що об'єктом індексації грошових доходів населення є в тому числі заробітна плата, підстави для індексації грошових доходів населення наявні у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, те що індексація грошових доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17.07.2003 року №1078.

Частиною 2 статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що індексація грошових доходів (заробітної плати) входить до системи оплати праці державного службовця.

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином судом вірно зазначено, що надбавка за вислугу років, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, сума індексації заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду, про необхідність включення в заробіток для призначення пенсії відомостей про всі складові заробітної плати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічна позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 20.02.2012 р. у справі №21-430а11 та від 14.05.2013 р. у справі №21-125а13, які в силу положень ст.244-2 КАС України є обов'язковими у частині приведення судової практики у відповідність до цих постанов.

Відповідно ст.ст.83, 84, 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.ст.43, 44, 45, 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначення чи перерахунок пенсії проводиться виключно на підставі звернення (заяви) особи до відповідного територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі. Пенсія призначається чи перераховується з дня звернення, крім окремих випадків, передбачених згаданими Законами. Перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Оскільки із заявою про перерахунок пенсії позивачка звернулася 27.10.2014 року, суд обґрунтовано зобов'язав здійснити перерахунок з 01.11.2014 року.

Задовольняючи позов, суд фактично зобов'язує відповідача усунути помилку, допущену на стадії призначення позивачці пенсії, внаслідок неврахування всіх складових заробітної плати.

Очевидною на думку колегії суддів є та обставина, що усуваючи помилку допущену на стадії призначення пенсії відповідач не може застосовувати інші норми законодавства, аніж ті, які діяли на момент призначення пенсії особі.

Тим більше, що після призначення пенсії позивачці Закон України "Про державну службу" та постанова КМУ від 31.05.2000 №865 "Про питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" зазнали змін в бік, що погіршує становище позивачки (зменшилась відсоткова величина пенсії від суми заробітної плати та збільшився період роботи, за який враховується заробіток).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Конституційний Суд України в своєму рішенні у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 № 1-рп/99 роз'яснив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

У мотивувальній частині свого рішення Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Правилами статті 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 5 ЦК України встановлено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

З огляду на викладене, нові норми законодавства які погіршують становище позивачки (зменшилась відсоткова величина пенсії від суми заробітної плати та збільшився період роботи, за який враховується заробіток) не можуть бути застосовані при здійсненні їй перерахунку пенсії в частині зміни відсоткової величини.

Так само до позивачки не можуть бути застосовані нові норми і в частині періоду роботи, за який визначається її заробіток.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Натомість суд першої інстанції, вирішуючи питання про судові витрати, помилково стягнув їх з відповідача, а не з Державного бюджету України.

Невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а так само порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення згідно ст.202 КАС України.

З цих підстав суд скасовує постанову в частині вирішення питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області задовольнити частково, постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від "11" березня 2015 р. скасувати в частині вирішення питання про судові витрати.

Постановити в цій частині нове рішення, яким присудити на користь ОСОБА_3 з Державного бюджету України судовий збір в сумі 73 грн. 08 коп.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: І.Ф.Бондарчук

С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області вул. Почаївська, 28,м. Радивилів,Рівненська область,35500

4-третій особі: - ,