Справа № 802/905/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

м. Вінниця

29 квітня 2015 р. Справа № 802/905/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Одеського державного університету внутрішніх справ

до: ОСОБА_1

про: стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

23.04.2015 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача щодо залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропущенням позивачем строку звернення до суду.

Відповідач у наданих суду поясненнях клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явився, проте надав письмове клопотання за вх. № 9490 про розгляд справи без його участі.

Згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи, що позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду та просив розгляд справи здійснити без участі його представника, суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів та за встановленої явки.

Надавши оцінку доводам клопотання відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення враховуючи наступне.

Так, предметом позову у адміністративній справі є вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по відшкодуванню витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі за період з серпня 2006 року по червень 2010 року на загальну суму 35919,73 грн.

Відповідно до наказу Одеського юридичного інституту Національного університету внутрішніх справ України № 101 о/с від 16.08.2006 року ОСОБА_1 було зараховано на І курс факультету кримінальної міліції з 16.08.2006 року (а.с. 8).

05.10.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір про підготовку фахівців у Одеському юридичному інституті Харківського національного університету внутрішніх справ за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр", "спеціаліст" за напрямом підготовки "Правоохоронна діяльність" (а.с. 11-12).

Пунктом 2.3.6 вказаного договору визначено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ після закінчення навчання до встановленого 3-річного терміну за підставами передбаченими пунктом 3 цього договору курсант зобов'язується відшкодувати фактичні витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

При цьому відповідно до п. 3, 3.1, 3.2 договору підставами відшкодування МВС України вартості навчання у випадку дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни або ж відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінченням навчання.

Судом встановлено, що наказом УМВС України у Вінницькій області № 140 о/с від 04.08.2011 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 64 п. "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, що відповідно є підставою для відшкодування ним вартості навчання.

Отже, саме з цього часу у ОСОБА_1 виник обов'язок відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Одеському державному університеті внутрішніх справ, а у позивача - право на отримання таких коштів.

Механізм відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, зокрема у разі відмови таких від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу визначається Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964.

Відповідно до п. 7 зазначеного Порядку у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Таким чином, оскільки після прийняття наказу № 140 о/с від 04.08.2011 року відповідач добровільно не відшкодував витрат на його утримання у вищому навчальному закладі, дану обставину слід вважати тією підставою, яка дає позивачу право на пред'явлення до суду позовних вимог про примусове стягнення спірної суми заборгованості.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що ще у 2011 році позивачу було достеменно відомо про те, що ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням до закінчення 3-річного терміну перебування на службі, у зв'язку з чим має заборгованість по відшкодуванню витрат, пов'язаних з його утриманням в університеті за період з серпня 2006 року по червень 2010 року в сумі 35919,73 грн. Про це беззаперечно свідчить довідка-розрахунок університету за підписом начальника ВФЗБО ОСОБА_2 (а.с. 13).

Частиною 1 ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В силу положень ч. 2 ст. 99 КАС України (у редакції від 30.07.2010 року) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції від 31.12.2011 року) для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакцій чинній на момент подання адміністративного позову та розгляду справи) для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Таким чином, редакції статті 99 КАС України, що були чинними з часу виникнення спірних правовідносин та їх подальшого існування, встановлювали шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислювався з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та починаючи з 01.01.2012 року окремо для суб'єктів владних повноважень - з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Разом із тим, адміністративний позов про стягнення з ОСОБА_1 витрат в сумі 35919,73 грн., пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі МВС України, Одеським державним університетом внутрішніх справ до суду подано лише 02.04.2015 року, тобто з істотним перевищенням вищезазначеного строку.

Позивач погоджується з тим, що ним пропущено строк на звернення до адміністративного суду із цим позовом, однак у заявленому клопотанні наводить підстави для визнання причин його пропуску поважними.

Надаючи оцінку таким підставам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Своє клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач обґрунтовує тим, що 11.03.2015 року університетом отримано ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27.02.2015 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів. Згідно ухвали судом роз'яснено, що вказана категорія спорів підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, вказані обставини не дають підстав для висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду із поважних причин, оскільки навіть до Вінницького районного суду Вінницької області позивач звертався з позовом про стягнення з відповідача спірної заборгованості лише у 2015 році, тобто із істотним пропущенням строку звернення до суду. При цьому суд враховує і те, що позивачем до позовної заяви не долучено доказів існування інших об'єктивних перешкод у зверненні до суду протягом встановленого строку.

Водночас суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами процесуальних дій, що підтверджується належними доказами.

Натомість наведені позивачем причини пропуску строку звернення до адміністративного суду не можуть визнаватися поважними в розумінні вимог ч. 1 ст. 100 КАС України.

Додатково при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд бере до уваги і практику Європейського суду з прав людини. У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Керуючись положеннями статті 100 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, оскільки підстав для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до суду поважними не встановлено.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 165, 186, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про залишення без розгляду позовної заяви у справі № 802/905/15-а задовольнити.

Залишити без розгляду позовну заяву Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Богоніс Михайло Богданович