Справа № 0670/10478/11
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2011-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2011 р. м. Житомир

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Панкеєвої В.А. ,

при секретарі - Антощук Є.С.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Трансгаз до Новоград-Волинської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення- рішення від 01.08.2011 р. № НОМЕР_1,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Новоград-Волинської обєднаної державної податкової інспекції, просить скасувати прийняте, на підставі акту перевірки № 1353/05-53/23-20/31881723 від 14.07.2011 р., податкове повідомлення-рішення від 01.08.2011 р. № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 109694 грн., в тому числі за основним платежем 109693 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 01 грн. Позов мотивує тим, що в акті перевірки не вказано конкретний пункт наказу Міністерства палива і енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і звязку України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 р. № 281/171/578/155, який був порушений підприємством, не обґрунтовано правомірність застосування зазначеного наказу для регулювання питань із документального оформлення операцій по прийманню-передачі природного газу та не враховано, що дія вказаного наказу не розповсюджується на операції із поставки газу природного. Висновок відповідача про порушення товариством порядку оформлення актів приймання-передачі природного газу є необґрунтованим, оскільки акт не містить доказів про порушенням останнім „Правил подачі та використання природного газу в народному господарстві України. Крім того, відповідачем не зазначено норми податкового законодавства, згідно якої право на податковий кредит у звязку із придбанням товару були б поставлені у залежність від наявності документів про підтвердження якісних характеристик такого товару. Надані для перевірки документи підтверджують зміст господарської операції із отримання природного газу за квітень 2011 р. в кількості 203,125 тис. м3 на 634788,37 грн., в т.ч. ПДВ 105798,06 грн. Отриманий від постачальника природний газ використаний для виробництва стисненого природного газу та подальшого його продажу кінцевим споживачам (основного виду діяльності позивача) із врахуванням у повному обсязі у складі валових доходів, чим підтверджується звязок понесених витрат із господарською діяльністю позивача та спростовується хибний висновок про нікчемність укладених угод.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в ньому та просив його задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у письмових запереченнях, які приєднані до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Новоград-Волинською обєднаною державною податковою інспекцією проведено планову виїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю „Трансгаз з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.04.2011 р. по 30.04.2011 р., про що складено акт № 1353/05-53/23-20/31881723 від 14.07.2011 р.

В результаті проведеної перевірки встановлено порушення п.198.3., п.198.6 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством з обмеженою відповідальністю „Трансгаз завищено податковий кредит в сумі 109693,4 грн.

01.08.2011 р. Новоград-Волинською обєднаною державною податковою інспекцією винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 109694 грн., в тому числі за основним платежем 109693 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 01 грн.

Підставою для висновку відповідача про заниження податку на додану вартість в розмірі 109693 грн. стало невизнання податкового кредиту за операціями із отримання природного газу від ТОВ „Приват-Енерго у квітні 2011 р. За висновком податкового органу укладений із ТОВ „Приват-Енерго договір на поставку газу природного є правочином, який порушує публічний порядок та відповідно до ст.203, 207, 215 та 216 ЦК України є нікчемним.

Відповідно до п.5.2 розділу 5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 р. N 984 (далі Порядку), у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів; у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки; у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

На сторінці 4 акту перевірки посадовими особами контролюючого органу зазначено, що Новоград-Волинською обєднаною державною податковою інспекцією 24.05.2011 р. направлено запит за № 18781/7/15-02 щодо підтвердження формування податкового кредиту з ПДВ ТОВ „Трансгаз при взаємовідносинах з ТОВ „Приват-Енерго за квітень 2011 р. 22.06.2011 р. отримано відповідь за № 30, яка містила неповний пакет документів, зазначений у вищевказаному запиті (а.с.15).

Проте в порушення вимог п.5.2 розділу 5 вказаного Порядку відповідачем не зазначено перелік первинних та інших документів, які не надані позивачем для перевірки.

В ході перевірки при опрацюванні первинних документів ТОВ „Трансгаз встановлено порушення порядку оформлення актів приймання-передачі природного газу та актів здачі-прийому виконаних послуг. В вищенаведених актах відсутня інформація щодо рівня та обєму нафтопродуктів в резервуарах до приймання та після приймання природного газу, чим порушено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджену наказом Міністерства палива і енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і звязку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 р. № 281/171/578/155. ТОВ „Трансгаз здійснювало попередню оплату за природний газ постачальнику - ТОВ „Приват-Енерго. Товариство оприбутковувало даний товар по факту його надходження, а податковий кредит сформувало на всю суму попередньої оплати та не надало для перевірки документів, які б підтверджували походження газу отриманого від ТОВ „Приват-Енерго, а саме паспортів якості природного газу, що ставить під сумнів формування податкового кредиту в квітні 2011 р. на суму 109693,4 грн. (а.с.20-21).

Відповідно до п.5.2 розділу 5 відповідачем не зазначено посиланням на конкретні пункти вказаної Інструкції, що порушені позивачем, не зазначено період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності позивача та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому не додано до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень.

В процесі розгляду справи представник відповідача ОСОБА_1, яка здійснювала перевірку, не змогла пояснити, який конкретно пункт Інструкції порушено ТОВ "Трансгаз".

Представник відповідача ОСОБА_2 визнав, що акт перевірки дійсно містить недоліки, оскільки перевіряючими не зазначено конкретний пункт вказаної Інструкції, який порушений позивачем.

Крім того, Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 р. N 281/171/578/155 (далі Інструкція) встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів. Ця Інструкція поширюється на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів. Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Отже, вимоги даної Інструкції не розповсюджуються на операції із поставки газу природного, а тому застосування її вимог під час перевірки посадовими особами контролюючого органу є безпідставними.

Висновок контролюючого органу про те, що товариством не надано до перевірки документів, які б підтверджували походження газу отриманого від ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО, а саме паспортів якості природного газу, що ставить під сумнів формування податкового кредиту в квітні 2011 р. на суму 109693,4 грн., зроблений також без додержанням вимог п.5.2 розділу 5 вказаного Порядку, а саме перевіряючими не вказано посилання на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків.

Судом встановлено, що 30.07.2009 р. між товариством з обмеженою відповідальністю „ПРИВАТ-ЕНЕРГО, як постачальником, та товариством з обмеженою відповідальністю „Трансгаз укладено договір № 129/ПГ на поставку природного газу 1250 м3 в період з 01.08.2009 р. до 31.12.2009 р., в тому числі з розбивкою на місяці (тис. куб.м).

У разі необхідності відступу від запланованих місячних обсягів споживання газу, вказаних в п.1.2. даного Договору, постачальник при наявності вільного ресурсу газу, за заявкою позивача, як споживача, здійснює коригування станом на 10, 15 або 25 число та по закінченні звітного місяця по факту споживання. Споживач в письмовому вигляді повідомляє постачальника про нові заплановані обсяги не пізніше ніж за 5 днів до дати коригування. Постачальник зобовязаний на протязі місяця споживання природного газу за вимогою споживача у відповідності з п.п.1.3-1.4 здійснювати коригування обсягів газу. По закінченню місяця споживання природного газу підписувати акти прийому-передачі газу, на протязі 10 банківських днів після закінчення місяця споживання надавати споживачу податкову накладну встановленого зразку (п.1.3., 2.1.2-2.1.4 вказаного Договору).

До вказаного договору між товариствами з обмеженою відповідальністю „ПРИВАТ-ЕНЕРГО та „Трансгаз було укладено додаткові угоди № ПР/11 від 01.11.2010 р. та № 4 від 31.03.2011 р. Зокрема, додатковою угодою № ПР/11 від 01.11.2010 р. продовженого строк дії укладеного договору до 31.12.2011 р., а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань. У квітні 2011 р. ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО зобовязалося поставити ТОВ „Трансгаз 250 тис. м3 природного газу.

Згідно акту № 4 приймання-передачі природного газу від 04.05.2011 р. у квітні 2011 р. газотранспортне підприємство протранспортувало, постачальник (ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО ) передало відповідно до договору 1 26.06.2009 р. № 93/ПГ, а споживач (ТОВ „Трансгаз) прийняв газ в обсязі 203125 куб. м. З акту здачі-прийому виконаних послуг (до договору на виконання послуг № 130/ВП від 30.07.2009 р.) від 30.04.2011 р. що у відповідності до п.2.1. договору ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО забезпечило з 01.04.2011 р. по 30.04.2011 р. безперебійне газопостачання ТОВ „Трансгаз; своєчасне оформлення документації, необхідної для отримання газу ТОВ „Трансгаз; доведення інформації про виділення лімітів природного газу до газотранспортної організації (Рівненського ЛВУМГ ЛТГ); на підставі заявок ТОВ „Трансгаз коригування планових лімітів з метою їх приведення до середньодобового споживання природного газу в порядку, визначеному ОДУ ДК „Укртрансгаз НАК „Нафтобаз України та Рівненським ЛВУМГ ЛТГ; своєчасне надання звітів про споживання газу ТОВ „Трансгаз власником газу, ОДУ ДК „Укртрансгаз, НКРЕ України та КТП НКРЕ України. Обсяг фактично спожитого ТОВ „Трансгаз природного газу, згідно акту прийому-передачі між ТОВ „Трансгаз та постачальником, склав 203,125 тис. куб. м. на загальну суму 634788,37 грн., загальна вартість виконаних послуг складає 15234,37 грн., в т.ч. ПДВ 2539,06 грн. Після проведення оплати ТОВ „Трансгаз на банківський рахунок ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО розрахунок між сторонами за квітень місяць 2011 р. вважається здійсненим в повному обсязі.

Згідно акту прийому-передачі природного газу від 30.04.2011 р. у відповідності з договором № 129/ПГ від 30.07.2009 р. ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО поставило, а ТОВ „Трансгаз спожило у квітні 2011 р. природний газ в обсязі 203,125 тис. куб. м. на загальну вартість 634788,37 грн., в т.ч. ПДВ 105798,06 грн.

За актом приймання-передачі природного газу в квітні 2011 р. від 04.05.2011 р. представник дочірньої компанії „Укратрансгаз передав, а позивач прийняв в квітні 2011 р. природний газ в обсязі 203125 м3.

З рахунку фактури № СФ-0514 від 30.04.2011 р. вбачається, що ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО поставило ТОВ „Трансгаз газ природний 203,125 с.м.куб. на збір у вигляді цільової надбавки 2 % на загальну суму 634788,37 грн., в т.ч. ПДВ 105798,06 грн., з рахунку-фактури № СФ-0515 від 30.04.2011 р. послуги з забезпечення безперебійного на суму 15234,37 грн., в т.ч. ПДВ 2539,06 грн.

Відповідно до п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно податкових накладних ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО поставило ТОВ „Трансгаз товари (послуги):

- № 52 від 30.04.2011 р. на суму 646160,42 грн., в т.ч. ПДВ 107693,4 грн.;

- № 53 від 30.04.2011 р. на суму 12000 грн., в т.ч. ПДВ 2000 грн., а всього на загальну суму 658160,42 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 109693,4 грн..

Дані податкові накладні відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV, із змінами і доповненнями, п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України та наказу Державної податкової адміністрації України від 21.12.2010 р. № 969 „Про затвердження форми Податкової накладної та Порядку її заповнення, і вході проведення перевірки та в судовому засіданні даний факт відповідач не спростував.

З виписок по рахунку вбачається, що 29.04.2011 р. позивачем сплачено ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО за газ природний згідно договору № 129/ПГ від 30.07.2009 р. 32000 грн., в т.ч. ПДВ 5333,33 грн., 27.04.2011 р. 72000 грн., в т.ч. ПДВ 12000 грн., 22.04.2011 р. 17000 грн., в т.ч. ПДВ 2833,33 грн., 19.04.2011 р. 20000 грн., в т.ч. ПДВ 3333,33 грн., 18.04.2011 р. - 20000 грн., в т.ч. ПДВ 3333,33 грн., 15.04.2011 р. 18000 грн., в т.ч. ПДВ 3000 грн., 12.04.2011 р. 130000 грн., в т.ч. ПДВ 21666,67 грн., 08.04.2011 р. 63000 грн., в т.ч. ПДВ 10500 грн., 05.04.2011 р. 28000 грн., в т.ч. ПДВ 4666,67 грн., 04.04.2011 р. 13000 грн., в т.ч. ПДВ 2166,67 грн., 01.04.2011 р. 4000 грн., в т.ч. ПДВ 666,67 грн., 04.04.2011 р. 33000 грн., в т.ч. ПДВ 5500 грн., 06.04.2011 р. 24000 грн., в т.ч. ПДВ 4000 грн., 07.04.2011 р. 40000 грн., в т.ч. ПДВ 6666,67 грн., 08.04.2011 р. 14000 грн., в т.ч. ПДВ 2333,33 грн., 11.04.2011 р. 13000 грн., в т.ч. ПДВ 2166,67 грн., 12.04.2011 р. 11000 грн., в т.ч. ПДВ 1833,33 грн., 15.04.2011 р. 15000 грн., в т.ч. ПДВ 2500 грн., 18.04.2011 р. 16000 грн., в т.ч. ПДВ 2666,67 грн., 19.04.2011 р. 31000 грн., в т.ч. ПДВ 5166,67 грн., 20.04.2011 р. 12000 грн., в т.ч. ПДВ 2000 грн. та 28000 грн., в т.ч. ПДВ 4666,67 грн., 22.04.2011 р. 13000 грн., в т.ч. ПДВ 2166,67 грн., 27.04.2011 р. 28000 грн., в т.ч. ПДВ 4666,67 грн., 28.04.2011 р. 30000 грн., в т.ч. ПДВ 5000 грн., 29.04.2011 р. 8000 грн., в т.ч. ПДВ 1333,33 грн.

Перевіркою встановлено, що у ТОВ „Трансгаз відсутнє право на включення до складу податкового кредиту вартості природного газу отриманого від ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО. Таким чином у результаті порушення контрагентом ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО своїх податкових зобовязань, приписів господарського та цивільного законодавства (моральних засад), угоди укладеної з ТОВ „Трансгаз на реалізацію природного газу на адресу останнього, має протиправний характер. А такий правочин, внаслідок якого неправомірно віднесено до податкового кредиту суми ПДВ, сплачені у ціні товару, по суті спрямовані на незаконне заволодіння майном держави, протирічить інтересам держави і суспільства, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з ч.2 ст.228 ЦК України є нікчемним. Підприємством перераховувались кошти без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження обєкту оподаткування, несплати податків, у звязку з чим дії ТОВ „Трансгаз призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України. Таким чином, підприємством порушено ст.228 ЦК України щодо укладення правочину, який суперечить моральним засадам суспільства, а також порушує публічний порядок спрямований на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету, а отже є нікчемним.

Такий висновок контролюючого органу є безпідставним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею ст.204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави (ст.228 ЦК України).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 N 9 перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений ст.228 ЦК: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст.14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за ст.228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.

Щодо висновків податкового органу про нікчемність правочину, укладеного позивачем із вищезазначеним контрагентом, суд встановив, що при визнанні угод нікчемними податковим органом не дотримано вимог ст. ст.215, 228 ЦК України, тобто не встановлено вини та умислу позивача, спрямованих на заволодіння державним майном, порушення публічного порядку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено умислу укладення угод між ТОВ „Трансгаз та контрагентом з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „ПРИВАТ-ЕНЕРГО та товариством з обмеженою відповідальністю „Трансгаз договір № 129/ПГ на поставку природного газу від 30.07.2009 р. не віднесено законом до нікчемного, при цьому до справи відповідачем не надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження "безтоварності" здійснених позивачем господарських операцій або судових рішень про визнання його недійсним. Висновок відповідача про "безтоварність" господарської операції носить характер припущення, яке не підтверджено належними доказами. Здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО підтверджено належним чином оформленими податковими накладними, договором поставки.

Акт перевірки не містить жодних доказів, які б підтверджували, що зміст договору № 129/ПГ на поставку природного газу від 30.07.2009 р. не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обовязків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання господарських зобовязань, що виникли на підставі цих договорів.

Таким чином, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Докази на спростування факту поставки від ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО відповідачем не надані.

Відповідно до ст.198.1. Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з п.187.8 ст.187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до п.187.9 ст.187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника. Якщо у подальшому такі товари/послуги, основні виробничі засоби фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні виробничі засоби вважаються проданими у податковому періоді, на який припадає таке використання, у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами, основними виробничими засобами. Датою використання товарів/послуг, основних виробничих засобів вважається дата визнання витрат відповідно до розділу III цього Кодексу.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Позивачем були надані всі первинні документи, які підтверджують правомірність віднесення до складу податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість в розмірі 109693,4 грн. у звязку із придбанням послуг від ТОВ „ПРИВАТ-ЕНЕРГО, а отже, нарахування податковим органом основного платежу і застосованих штрафних санкцій по податку на додану вартість є неправомірним, що є підставою для задоволення позову та скасування податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Отже, сплачений судовий збір в розмірі 03,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням підлягає відшкодуванню на користь позивача з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.71, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Новоград-Волинської обєднаної державної податкової інспекції від 01.08.2011 р. № НОМЕР_1.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Трансгаз 03,40 грн. понесених судових витрат.

Постанова суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: В.А. Панкеєва