Справа № 826/2843/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2015 року м. Київ № 826/2843/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді

Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомАрбітражного керуючого Титаренка Миколи Олександровича
до третя особаДержавної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Відкрите акціонерне товариство «ГРАТ»
провизнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Арбітражний керуючий Титаренко Микола Олександрович звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ), третя особа - Відкрите акціонерне товариство «ГРАТ», в якому просить:

1) визнати бездіяльність ДПІ щодо припинення ВАТ «ГРАТ»;

2) припинити ВАТ «ГРАТ» на підставі, що не пов'язана з банкрутством;

3) призначити позивача ліквідатором по припиненню третьої особи.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що ДПІ як суб'єкт владних повноважень не здійснює заходів, спрямованих на припинення юридичної особи, яка у своїй діяльності не дотримується вимог законодавства.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заяв про розгляд справи без його участі та/або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно відмітки служби діловодства, 01.04.2015 р. відповідачем надані письмові заперечення проти позову, в яких представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав їх необґрунтованості та відсутності обов'язку у ДПІ звертатися до суду з позовом про припинення ВАТ «ГРАТ».

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заяв про розгляд справи без їх у часті та/або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заперечень або пояснень по суті позовних вимог не надано.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, в процесі своєї діяльності третя особа систематично порушує законодавство. Так, ВАТ «ГРАТ» не здійснено заходів по приведенню своєї діяльності у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 р. № 514-VI, зокрема щодо вимог закону, що стосуються статуту товариства.

Крім того, позивач посилається на те, що третьою особою не подається до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку інформації, визначеної законодавством та не скликаються загальні збори акціонерів товариства протягом двох років поспіль, що свідчить про порушення вимог ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Разом з тим, державним реєстратором внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про відсутність ВАТ «ГРАТ» за її місцезнаходженням.

Водночас, позивач зазначає, що не здійснення відповідачем заходів, спрямованих на припинення третьої особи з підстав, що не пов'язані з банкрутством, порушує його права щодо можливості здійснювати дії для задоволення своїх життєво важливих матеріальних інтересів, установлених державою і закріплених у Конституції та інших нормативно-правових актах, а також на володіння і розпорядження своєю власністю.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Частиною 1 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи із змісту зазначеної норми процесуального закону, передумовою звернення до суду є суб'єктивне переконання особи (позивача) у порушенні його прав суб'єктом владних повноважень у конкретних публічно - правових відносинах. Тобто переконання у тому, що його суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином. При цьому, у разі відповідного звернення особи, суд при розгляді справи надає оцінку доводам щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах.

Такий висновок повністю узгоджується із нормами ч. 1 ст. 2 КАС України, в силу яких, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Крім того, Верховний Суд України, розглядаючи справу № 21-438а12, у своїй постанові від 26.03.2013 р. прийшов до правового висновку про те, що відповідно до ч. 1 статті 2, п.п. 6, 8 ч. 1 статті 3, ч. 1 статті 6 КАС України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо при розгляді справи не встановлено факту порушення прав чи інтересів позивача, то навіть у разі, якщо бездіяльність суб'єкта владних повноважень є протиправною, підстави для задоволення позову та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії відсутні. Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Зазначений висновок також узгоджується із практикою Верховного Суду України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах якого у постанові від 10.04.2012 р. (справа № 21-1115во10) зазначила, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Підпунктом 20.1.37 пункту 2.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що податкові органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Однак зазначеною нормою не врегульовано підстави звернення податкового органу до суду щодо припинення юридичної особи та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

За змістом частини четвертої статті 50 КАС України суб'єкт владних повноважень може звернутися з позовом про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, встановлених законом.

Послідовний аналіз переліку підстав для звернення суб'єкта владних повноважень до суду дає можливість дійти висновку, що він повинен мати достатні адміністративні можливості для здійснення визначених йому законом завдань та функцій, і лише у випадках, коли Конституцією чи законами України встановлені судові обмеження його діяльності, він звертається до суду з позовом по суті для отримання судового дозволу.

Такі звернення мають бути обумовлені необхідністю виконання покладених на них завдань та функцій, а використовувати свої повноваження вони можуть лише з метою, з якою це повноваження надане.

Відповідь на питання, з якою метою податковим органам надано повноваження звертатися до суду із заявою про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, дає аналіз завдань і функцій податкових органів.

Завданнями органів державної податкової служби є, зокрема, здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, запобігання злочинам та іншим правопорушенням, віднесеним законом до компетенції податкової міліції, їх розкриття, припинення, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності є одним із заходів, спрямованих на запобігання порушенню податкового законодавства або його припиненню.

Суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається. У зв'язку з цим, визначений законом предмет позову, з яким суб'єкт владних повноважень може звернутися до суду при здійсненні ним владних управлінських функцій, не підлягає розширеному тлумаченню.

А відтак податкові органи відповідно до підпункту 20.1.37 пункту 2.1 статті 20 Податкового кодексу України мають право звертатися до суду з позовною заявою про припинення юридичної особи (предмет позову розширеному тлумаченню не підлягає) виключно у випадках, прямо передбачених законом, з метою виконання покладених на них завдань і функцій.

Закон, що регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, є Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 року № 755-ІV (надалі - Закон N 755-IV).

Згідно ч. 1 ст.4 Закон N 755-IV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Статтею 33 Закону N 755-IV передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону N 755-IV підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Водночас, позивачем не доведено, що не прийняття ДПІ рішення про звернення до суду з позовом про припинення ВАТ «ГРАТ» не впливає на його права, інтереси або обов'язки, оскільки останнім документально не було підтверджено його взаємовідносин з третьою особою.

Отже, з огляду на те, що позивач з відповідачем безпосередньо у публічно - правові відносини не вступав та враховуючи, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази протиправності бездіяльності ДПІ, суд вважає вимогу арбітражного керуючого Титаренка Миколи Олександровича щодо визнання бездіяльності відповідача по припиненню ВАТ «ГРАТ» необґрунтованою та безпідставною.

Разом з тим, позивачем заявлені вимоги про припинення ВАТ «ГРАТ» та про призначення останнього ліквідатором по такому припиненню з підстави, що не пов'язана з банкрутством. З даного питання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Частиною 2 ст. 162 КАС України у випадку задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим, у законодавстві відсутні приписи, які б передбачали право арбітражного керуючого на звернення до суду з позовними вимогами про припинення юридичної особи та про призначення останнього ліквідатором по такому припиненню з підстави, що не пов'язана з банкрутством.

З огляду на викладене та враховуючи, що вищезазначені позовні вимоги є похідними від вимоги позивача про визнання бездіяльності ДПІ, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даних позовних вимог.

Згідно із частиною 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що посилання, наведені позивачем не доводять наявності фактів порушення податковим органом охоронюваних законом прав позивача, а позивачем не доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові арбітражного керуючого Титаренка Миколи Олександровича до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, за участю третьої особи: Відкритого акціонерного товариства «ГРАТ» - відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук