Справа № 826/2161/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі в частині позовним вимог

30 квітня 2015 року м. Київ№ 826/2161/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу
за позовом 1. ОСОБА_1, 2. ОСОБА_2
до Київської міської ради
треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФСВ», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, Державна архітектурно-будівельна інспекція України
за участюПрокуратури Дніпровського району міста Києва
провизнання протиправним та нечинним рішення від 13 листопада 2013 року № 635/10123, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі - позивачі) з адміністративним позовом до Київської міської ради (далі - відповідач) про:

- визнання порушеним права позивачів на безпечні і здорові умови проживання;

- визнання протиправним та нечинним рішення суб'єкта владних повноважень - Київської міської ради від 13 листопада 2013 року № 635/10123 «Про поновлення товариству з обмеженою відповідальністю «ФСВ» договору оренди земельної ділянки для будівництва багатоповерхового житлового будинку з підземним паркінгом на вул. Юності у Дніпровському районі м. Києва», внаслідок ухвалення якого було порушено право позивачів на безпечні і здорові умови проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною другою ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно - правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь - який публічно - правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного кодексу України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Статтею 272 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники.

Фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав.

Згідно з ст. 275 Цивільного кодексу України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

У той же час, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Цивільного кодексу України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.

Згідно ч. 1 ст. 293 Цивільного кодексу України фізична особа має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її збирання та поширення.

Як вбачається, позивачі в своїй позовній заяві просять суд, зокрема, визнати порушеним права позивачів на безпечні і здорові умови проживання.

Враховуючи викладене вище, такі позовні вимоги вирішуються за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 16 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини другої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а мають бути розглянуті за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 2, ст. 17, ст. 105, ст. 157, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФСВ», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, Державна архітектурно-будівельна інспекція України та Прокуратури Дніпровського району міста Києва в частині позовних вимог про визнання порушеним права позивачів на безпечні і здорові умови проживання закрити.

2. Копії ухвали про закриття провадження у справі в частині позовних вимог невідкладно надіслати сторонам.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя І.М. Погрібніченко