Справа № 826/4062/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 травня 2015 року № 826/4062/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, скасування постанови
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, (далі по тексту - відповідач) яким просить:

- визнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 30 жовтня 2014 року ВП№40821624;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про стягнення з боржника виконавчого збору від 30 жовтня 2014 року ВП№40821624;

- зняти арешт з майна ОСОБА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/4062/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 07 квітня 2015 року.

У судовому засіданні 07 квітня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Відповідач участі повноважного представника не забезпечив, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Під час розгляду справи визнано поважними причини попуску строку звернення до суду, оскільки враховано попереднє звернення ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва (постанова від 20 лютого 2015 року у справі № 826/1636/15). В межах даного провадження, позивачу наголошено про необхдінсть звернення до суду із вимогою про визання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 30 жовтня 2014 року ВП№40821624.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві від 19 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження ВП№40821624 з примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2013 року № 2-4257/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в загальній сумі 45300,69 грн.

Одночасно, вказаною постановою накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення.

Боржнику - ОСОБА_1 запропоновано добровільно виконати рішення у строк до 26 листопада 2013 року.

В межах спірного виконавчого провадження, 30 жовтня 2014 року відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 4530,07 грн.

Наразі, постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві від 30 жовтня 2014 року закінчено виконавче провадження № 40821624.

Так, в даному випадку, позивачем оскаржуються дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 4530,07 грн. від 30 жовтня 2014 року ВП№40821624 та відповідна постанова, що у свою чергу призвели до накладення арешту на майно ОСОБА_1

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що на державного виконавця покладено обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 2 названої статті до виконавчих документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою серед іншого віднесені виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Пунктом 5 цієї статті визначено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Пунктом 4.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (далі по тексту - Інструкції № 74/5) встановлено, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Таким чином, відкриваючи виконавче провадження, державний виконавець надає боржнику семиденний строк для добровільного виконання виконавчого документу, який в даному випадку (враховуючи обов'язок державного виконавця направити Боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом із повідомленням про вручення та обов'язковість пересвідчення чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк) починає перебіг з дня отримання Боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавче провадження ВП№40821624 відкрито згідно постанови від 19 листопада 2013 року.

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, вказану постанову про відкриття виконавчого провадження Боржник отримав 23 січня 2014 року.

Відтак, позивач як Боржник у виконавчому провадженні ВП№40821624 був позбавлений можливості добровільного виконання рішення суду, оскільки про відкриття виконавчого провадження та про надання йому семиденного строку на виконання рішення не був повідомлений.

До того ж, матеріали справи свідчать, що на підставі підписаної між позивачем та ПАТ «Універсал Банк» пропозиції по врегулюванню заборгованості, позивач щомісяця сплачував кошти у сумі 1863,89 грн. У зв'язку з повним виконанням договірних зобов'язань, між зазначеними сторонами 07 березня 2014 року укладено акт про припинення зобов'язання за договором CL від 02 липня 2008 року.

Матеріали виконавчого провадження ВП№40821624 свідчать, що позивач про підписання пропозиції по врегулюванню заборгованості, яка укладена між ним та ПАТ «Універсал Банк» з метою уникнення примусового виконання рішення, повідомляв державного виконавця заявами із доданням копій заяв на переказ готівки.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року №14 витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Відповідно до пункту 6 Пленуму Вищого адміністративного Суду України «Про внесення змін до постанови Пленуму від 13.12.2010р. № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" від 21.05.2012року №5, судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність доводів позивача та як наслідок протиправність оскаржуваної постанови від 30 жовтня 2013 року, з огляду на те, що погашення боржником боргу перед ПАТ «Універсал Банк» відбулося у встановленому законом порядку, самостійно, поза будь-якими заходами примусового характеру з боку відповідача, ще до отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 30 жовтня 2014 року ВП№40821624 суд зазначає наступне.

Статтею 28 Закону України "Про виконавчий збір" встановлено порядок стягнення виконавчого збору та надано право державним виконавцям виносити постанови про стягнення виконавчого збору.

Слід зазначити, що визнання протиправною постанови про стягнення виконавчого збору не свідчить про протиправність дій державного виконавця по прийняттю такої постанови, оскільки в разі дотримання порядку, строків та умов винесення постанов про стягнення виконавчого збору, встановлених Законом України "Про виконавче провадження", дії державного виконавця є правомірними та не суперечать положенням Закону України "Про виконавчий збір" та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року № 74/5.

З огляду на викладене, вимога провизнання протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 30 жовтня 2014 року ВП№40821624 не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зняття арешту з майна ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Матеріали виконавчого провадження свідчать, що на підставі заяви стягувача та у зв'язку з повною сплатою заборгованості боржником, відповідачем 30 жовтня 2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №40821624.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавчепровадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З огляду на те, що вказаним рішенням встановлена протиправність постанови про стягнення виконавчого збору від 30 жовтня 2014 року ВП№40821624 та з урахуванням відсутності обставин, передбачених частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких відповідач при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 жовтня 2014 року ВП№40821624 не мав права знімати арешт з майна, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про зняття арешту з майна останнього, накладеного відповідачем постановою від 19 листопада 2013 року.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 94, 158-163, 167, 181 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про стягнення з боржника виконавчого збору від 30 жовтня 2014 року ВП№40821624.

3. Зняти арешт з майна ОСОБА_1, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві від 31 жовтня 2013 року ВП№40821624.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (02095, АДРЕСА_1, код РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 183 (сто вісімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник