Справа № 336/7077/14-а (2-а/336/183/2014)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"18" березня 2015 р. справа № 336/7077/14-а 2-а/336/183/2014

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2014 року у справі № 336/7077/14-а (2-а/336/183/2014) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо не призначення та не виплати пенсії за віком, зобов'язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком позивачу з 19.03.2014р. на банківський рахунок, зазначений у заяві.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2014 року позов задоволено.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2014 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої постанови, вважає що, апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

19 березня 2014 року представник позивача звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком.

Листом від 21.03.2014р. за вих. № 141/Г-1 відповідач повідомив позивача про неможливість призначення пенсії у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не надав документ, що підтверджує його постійну реєстрацію в Шевченківському районі м. Запоріжжя.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що представником позивача дотримано порядок подання заяви про призначення пенсії, а проживання позивача за межами України не впливає на право останнього для призначення пенсії.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України від 09.07.2003р. № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 26 цього Закону передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Водночас Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, встановлено, що необхідною умовою для реалізації особою права на отримання пенсії є реєстрація її місця проживання на території України.

Конституційний Суд України в рішенні від 07.10.2009р. № 25-рп/2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір.

Зокрема, в пункті 3.3 цього рішення зазначено, що оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу, як громадянину України, який постійно проживає за її межами, державою гарантовано права на отримання пенсії. Тому неправомірною є відмова відповідача в прийнятті до розгляду документів для призначення позивачу пенсії за віком з підстави відсутності в нього зареєстрованого місця проживання в Шевченківському районі м. Запоріжжя.

Разом з тим, зобов'язуючи відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, суд першої інстанції не врахував, що крім досягнення пенсійного віку, необхідною умовою для призначення пенсії є наявність відповідного страхового стажу, який в силу частини другої статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Крім того, для призначення пенсії спеціалісти Пенсійного фонду мають визначити заробітну плату (дохід) пенсіонера, зокрема, на підставі довідок про нараховану заробітну плату, що підлягають перевірці первинними документами.

За приписами частини п'ятої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і пунктів 39, 43 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) територіальний орган Пенсійного фонду не пізніше 10 днів з дня надходження документів про призначення пенсії приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що відповідачем взагалі приймалось рішення про відмову у призначені пенсії позивачу, як це передбачено ч.5 ст.45 Закону.

Вимоги ОСОБА_1 є передчасними, а тому у задоволенні таких вимог слід відмовити саме з цих підстав, а не з підстав відсутності у останнього права на призначення та виплати пенсії за віком, оскільки таке питання фактично органам Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя не вирішувалося в передбаченому законом порядку.

Позивач не позбавлений можливості скористатись своїм правом звернутись до відповідача з належно оформленою заявою про призначення та виплати пенсії за віком, додавши до неї усі необхідні документи, отримати відповідне Рішення (розпорядження) відповідача та в подальшому скористатись своїм правом на судовий захист за умови, якщо його права будуть порушені.

Керуючись ст. 197 п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч. 1 ст. 202 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 листопада 2014 року у справі № 336/7077/14-а (2-а/336/183/2014) - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак