Справа № 731/889/14
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 731/889/14 Головуючий у 1-й інстанції: Семенченко О.М.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Петрика І.Й.,

Собківа Я.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області на постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Варвинського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року позов задоволено частково. Визнано дії УПФ України в Варвинському районі Чернігівської області щодо відмови скаргу ОСОБА_3 врахувати при перерахунку її пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» достовірні відомості про фактично нараховані та сплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати на підставі довідки № 8 від 24 липня 2014 року, наданої Управлінням Державної казначейської служби України у Варвинському районі Чернігівської області, протиправними. Зобов'язано УПФ України в Варвинському районі Чернігівської області здійснити перерахунок ОСОБА_3 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з врахуванням усієї фактично нарахованої суми заробітної плати, на яку були нараховані та сплачені внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, включаючи суми матеріальної допомоги та індексації, починаючи з 1 серпня 2014 року.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та відмовити в позові. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

У зв'язку з поданням апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з ч. 8 ст. 183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 з 25 липня 2012 року перебуває на обліку в УПФ України в Варвинському районі Чернігівської області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За документами пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_3 становить 36 років 5 місяців 5 днів, в тому числі стаж державної служби - 30 років 11 місяців.

Перебуваючи на обліку у відповідача, 30 квітня 2014 року позивач звернулась із заявою до відповідача про проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», надавши для цього довідки про складові її заробітної плати № 4 та № 5 від 30 квітня 2014 року, видані управлінням Державної казначейської служби України у Варвинському районі (а.с.8, 9).

11.07.2014 Управління Державної казначейської служби України у Варвинському районі звернулося до УПФ України в Варвинському районі про відкликання довідки № 5 від 30.04.2014 у зв'язку з помилковим невключенням в графу довідки «Інші виплати» сум матеріальної допомоги та індексації (а.с. 11).

УПФ України в Варвинському районі листом від 17.07.2014 № 1657/05-35, адресованому Управлінню Державної казначейської служби України у Варвинському районі, роз'яснено про необхідність видання нової довідки про заробітну плату із наданням детального пояснення щодо розбіжностей в сумах заробітної плати при заповненні колонки «Інші платежі» з розшифруванням цих виплат (а.с.12).

У зв'язку з цим управлінням Державної казначейської служби України у Варвинському районі 24.07.2014 була видана нова довідка № 8 про складові заробітної плати ОСОБА_3 для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.14).

Листом УПФ України в Варвинському районі № 4/П-2 від 7.08.2014 ОСОБА_3 відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що чинним законодавством не передбачено включення при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця матеріальної допомоги та індексації, які не є надбавками (а.с.16).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що управління Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області безпідставно відмовило позивачу у врахуванні при проведенні перерахунку її пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» достовірні відомості про фактично нараховані та сплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», яка, зокрема, визначає підстави для виходу на пенсію державних службовців та її розмір, а також передбачає, що пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, передбачено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті, та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про державну службу».

Судом з матеріалів справи встановлено, що з 30.04.2014 позивача за її заявою було переведено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», але виплата пенсії проводиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», так як ОСОБА_3 працює на посаді державного службовця.

Позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» - 30 квітня 2014 року, тобто після змін, внесених до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону від 08 липня 2011 року.

Наведене свідчить, що позивач мала право на призначення пенсії державних службовців в розмірі, визначеному статтею 37 Закону України «Про державну службу», а після набрання чинності Закону №3668-VI з 01.10.2011, яким внесено зміни до вказаної статті, - на отримання пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Саме до такого висновку зводиться правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 2 грудня 2014 року (Справа № 21-456а14), яка згідно статті 244-2 КАС України, є обов'язковою для судів при застосуванні норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Так, після набрання чинності Закону №3668-VI з 01.10.2011 пенсія позивачу повинна виплачуватись відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що виключає можливість її перерахунку за правилами статті 37-1 Закону України «Про державну службу».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством право позивача на перерахунок пенсії за правилами статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в період її роботи на посаді державного службовця не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши обставини справи та норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та відсутність правових підстав для їх задоволення, а тому постанова суду підлягає скасуванню з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183-2, 198, 202, 207 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області - задовольнити.

Постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та відповідно до ст. 183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: І.Й. Петрик

Я.М. Собків

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.