Справа № 802/933/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 травня 2015 р. Справа № 802/933/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Цибка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Головного управління Держземагенства у Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

03.04.2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач - ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3) з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління Держземагенства у Вінницькій області (ГУ Держземагенства у Вінницькій області). У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держземагенства у Вінницькій області стосовно надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 32.10 гектара, що знаходиться на території Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (за межами населеного пункту) із підстав викладених у листі Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 01.12.2014 року за № 31-2-0.3-10520/2-14.

- зобов'язати Головне управління Держземагенства у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 25 листопада 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 32.10 гектара, що знаходиться на території Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.11.2014 року Головному управлінню Держземагенства у Вінницькій області подала заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 32,10 га, що знаходиться на території Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (за межами населеного пункту). Однак, відповідач відмовив у наданні такого дозволу, посилаючись на те, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач для сінокосіння та випасання худоби, переважає обмеження встановлені для надання ділянок громадянам без створення юридичної особи. Позивач вважає вказану відмову протиправною, оскільки оскаржуване рішення прийняте відповідачем з підстав, які не передбачені Земельним кодексом України.

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав та просив суд його задовольнити. При наданні пояснень зазначив, що підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не ґрунтується на Законі, оскільки правом на отримання в оренду земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби володіють в тому числі і фізичні особи незалежно від площі земельної ділянки.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та у своїх поясненнях звертає увагу суду на те, що Головне управління Держземагенства у Вінницькій області не може надати позивачу дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки така переважає обмеження встановлені для надання ділянок громадянам без створення юридичної особи. Тому позивачу правомірно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 32,10 га, що знаходиться на території Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити повністю з огляду на наступне.

25.11.2014 року ОСОБА_3 звернулась із клопотанням до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 32,10 га, що знаходиться на території Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (за межами населеного пункту) (а.с.7).

Листом № 31-2-0.3-10520/2-14 від 01.12.2014 року Головне управління Держземагенства у Вінницькій області відмовило позивачу у наданні дозволу із посиланням на те, що використання земельної ділянки площею більше 2 га передбачає створення юридичної особи. А тому земельна ділянка, яку бажає отримати позивач для сінокосіння та випасання худоби, переважає обмеження встановлені для надання ділянок громадянам без створення юридичної особи. Відтак, управління не може надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою (а.с.11).

Надаючи правову оцінку вищевказаній відмові, суд керується наступними мотивами.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Так, в силу положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЗК України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Статтею 116 ЗК України, зокрема частиною 1 передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений статтею 123 ЗК України, частиною другої якої передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді АРК, Раді міністрів АРК, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

При розгляді справи стороною відповідача не заперечувалось те, що позивач звернувшись до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області дотрималась вимог чинного законодавства щодо форми та змісту поданого клопотання (заяви), а також долучила до клопотання від 25.11.2014 року передбачені чинним законодавством України документи.

Проте, як підставу для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби став висновок відповідача про те, що використання земельної ділянки більше 2 га передбачає створення юридичної особи.

На переконання суду вказана підстава для відмови не ґрунтується на Законі.

Так, згідно ч. 3 ст. 122 ЗК України, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Необхідно звернути увагу на те, що оспорювана позивачем підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не охоплюється нормами ч. 3 ст. 122 ЗК України. Крім того, системний аналіз норм Земельного кодексу України дає підстави вважати, що правові підстави для обмеження площі земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби, яка може бути передана у користування фізичним особам відсутні. Тому, висновок відповідача про те, що передумовою для отримання бажаного для позивача дозволу повинно бути створення юридичної особи є помилковим так як не ґрунтується на Законі.

Крім того, в ході судового розгляду представник відповідача не зміг обґрунтувати нормативні підстави для висновку про те, що реалізація позивачем права на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби площею понад 2 га може мати місце лише після створення юридичної особи, що додатково свідчить про те, що оскаржувана відмова не ґрунтується на нормах Земельного кодексу України.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що Головне управління Держземагенства у Вінницькій області з непередбачених Законом підстав відмовило у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 32,10 га, що знаходиться на території Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 24.11.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою необхідно зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, з урахуванням наявності в суду права при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а також беручи до уваги протиправність відмови суб'єкта владних повноважень у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд доходить висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, який може бути застосований при прийнятті рішення у даній адміністративній справі.

Враховуючи викладене, адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держземагенства у Вінницькій області стосовно надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 32.10 гектара, що знаходиться на території Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (за межами населеного пункту) із підстав викладених у листі Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 01.12.2014 року за № 31-2-0.3-10520/2-14.

Зобов'язати Головне управління Держземагенства у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 25 листопада 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 32.10 гектара, що знаходиться на території Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Стягнути із Державного бюджету України в користь ОСОБА_3 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 73 грн. 08 коп.(сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович