Справа № 815/6915/14
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6915/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу Одеської міської ради на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 року по справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, Державного реєстратору Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Єрмілова Анатолія Григоровича, 3-тя особа ОСОБА_2, Одеська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, Державного реєстратору Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Єрмілова Анатолія Григоровича, 3-тя особа ОСОБА_2, Одеська міська рада та просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратору Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 17.07.2014 р. № 14526915;

- зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції скасувати запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2 на АДРЕСА_1;

- зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції здійснити реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за територіальною громадою м. Одеси на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2013 р. по справі № 520/7568/13-ц.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що оскаржуваним рішенням відповідач неправомірно відмовив у державній реєстрації права власності на нерухоме майно (АДРЕСА_1), яке судовим рішенням витребувано від ОСОБА_2 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Зважаючи на те, що зазначене нерухоме майно є комунальною власністю, належить територіальній громаді м. Одеси, останнє підлягає державній реєстрації на підставі рішення суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 року у задоволені позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Одеська міська рада в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позову.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень, однак в судове засідання вони не з'явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 25.06.2014 року представник Одеської міської ради подав до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції заяву за реєстраційним номером 7150344 для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: комунальна, на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви Державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Єрміловим Анатолієм Григоровичем винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 14526915 від 17.07.2014 р.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI (далі Закон України №1878-VI) визначені правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень з метою забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до ст. 2 Закону України № 1878-VI державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закон України № 1878-VI обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на нерухоме майно.

Частиною 7 ст. 3 Закону України № 1878-VI передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Частиною 1 п. 1 ст. 8 Закону України № 1878-VI передбачено, що орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до ч. 2 п. 1, ч. 4 ст. 9 Закону України № 1878-VI, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України № 1878-VI заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії засвідчені в установленому порядку.

При отриманні заяви та документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, проводиться реєстрація заяви у базі даних про реєстрацію заяв та запитів із зазначенням дати і часу реєстрації.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України № 1878-VI державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 10 Закону України № 1878-VI державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав.

Частиною 1 ст. 26 Закону України № 1878-VI передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно з п.8 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Відповідно до п.6 Порядку № 868 документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пп.4 п.15 Порядку № 868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.

А відповідно до п.5 ч.1 ст.24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Таким чином, підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугувало встановлення державним реєстратором прав на нерухоме майно подання позивачем заяви про реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Також, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2013 р. № 520/7568/13-ц витребувано квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Визнати квартиру АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною та визнано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 48,6 кв.м., в тому числі житловою 29,2 кв.м. Рішення набрало законної сили 30.07.2013 р.

На підставі вищезазначеного судового рішення представник Одеської міської ради й звернувся 25.06.2014 р. до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції із заявою № 7150344 для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: комунальна, на вищезазначену квартиру.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.07.2013 р. державним реєстратором ОСОБА_3 була проведена державна реєстрація арешту нерухомого майна: АДРЕСА_1, на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 11.07.2013 р. № 520/7568/13-ц, при цьому обтяження нерухомого майна встановлено в інтересах Одеської міської ради.

Крім того, згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на підставі ухвали Київського районного суду від 13.12.2013 р. № 520/17252/13-ц, якою на АДРЕСА_1 накладено арешт, 25.12.2013 р., зареєстровано обтяження, яке встановлено в інтересах прокуратури Київського району м. Одеси.

Саме ці відомості були встановлені державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Єрміловим А.Г. та були покладені в основу оскаржуваного рішення від 17.07.2014 р. № 14526915.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявність в Єдиному реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде знято.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик