Справа № 817/808/15
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"29" квітня 2015 р. Справа № 817/808/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

при секретарі Сидорук М.М. ,

за участю представника товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "26" березня 2015 р. у справі за позовом Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року закрито провадження у справі за поданням Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ДПІ) до товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" (далі - Товариство) щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом вимог закону, просить вказану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заступником начальника ДПІ у м.Рівне було прийнято рішення № 25-а від 19.03.2009 року про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів (т.1, а.с.14).

Актами від 05.02.2009 року №11, від 25.06.2009 року №45, від 16.08.2010 року №39, від 14.09.2012 року №157 здійснено опис майна ТОВ "Рівненський МЖК" на загальну суму 505920,93 грн.

10.03.2015 року, контролюючий орган звернувся до ТОВ "Рівненський МЖК" з запитом щодо надання переліку ліквідного майна, яке перебуває у власності підприємства, залишкова балансова вартість якого становить не менше 1190997,76 грн. для додаткового опису майна у податкову заставу, оскільки в податковій заставі перебувало майно на суму 317462,43 грн., а сума податкового боргу становила 1508460,19 грн. Відповідний лист від 10.03.2015 року №5454/17-16-25-10 вручено ТОВ "Рівненський МЖК" 10.03.2015 року, інформацію зобов'язано надати у триденний термін з дня отримання листа.

Не отримавши інформації, 23.03.2015 року податковим керуючим складено акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим №2. 23.03.2015 року податковим керуючим складено акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу №11.

Згідно відомостей контролюючого органу податковий борг платника податків складає 1537105,71 грн., та виник на підставі:

- з податку на додану вартість в сумі 589033,82 грн.:

рішення про скасування розстрочення податкового боргу від 29.11.2013 № 9s на суму 136550,70 грн.; податкові декларації на суму 380558 грн.; пеня 71925,12 грн.

- по орендній платі землю в сумі 948071,89 грн.:

рішення про скасування розстрочення податкового боргу від 29.11.2013 № 10s на суму 405443,52 грн.;

податкового повідомлення-рішення (форма ПІ) від 27.12.2013р. № на суму 455,54 грн.;

податкової декларації № від 19.02.2013р. на суму 56520,93 грн.;

податкової декларації № від 20.02.2014р. на суму 47708,48 грн.;

податкової декларації № від 24.04.2014р. на суму 156,06 грн.;

податкової декларації № від 20.02.2014р. на суму 238542,25 грн.;

податкової декларації № від 13.02.2015р. на суму 29657,51 грн.;

пеня в сумі 163 698,18 грн.

Однак, судом першої інстанції встановлено, що Товариство заперечує проти розміру наявного податкового боргу, а це свідчить про існування спору про право.

При розгляді справи встановлено, що на даний час у провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа №817/919/14 за позовом Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області до Товариства про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках. Предметом спору є стягнення заборгованості за платежами "податок на додану вартість" та "орендна плата за землю" на суму податкового боргу 1195974,86 грн. (т.2, а.с.20-21), які виникли на підставі:

договору про розстрочення податкового боргу № 169 від 30.09.2013р. укладеного на підставі рішення про розстрочення податкового боргу № 9 від 30.09.2013р.;

рішення від 29.11.2013р. за № 9s про скасування розстрочення податкового боргу, яким скасоване рішення про розстрочення податкового боргу № 9 від 30.09.2013р.;

договору про розстрочення податкового боргу № 170 від 30.09.2013р. укладеного на підставі рішення про розстрочення податкового боргу № 10 від 30.09.2013р.;

рішення від 29.11.2013р. за № 10s про скасування розстрочення податкового боргу, яким скасоване рішення про розстрочення податкового боргу № 10 від 30.09.2013 року.

При детальному аналізі Товариством розрахунку № 7103/17-16-25-10 від 23.04.2014р. суми його податкової заборгованості, розстроченої згідно рішення № 9 від 30.09.2013 р., та розрахунку № 7104/17-16-25-10 від 23.04.2014 суми податкової заборгованості, розстроченої згідно рішення №10 від 30.09.2013р., що подавалися податковим органом до вказаної вище справи, було виявлено, що податковий орган в таких розрахунках вказував податковий борг та пеню, в тому числі, по податкових повідомленнях-рішеннях, які скасовані у судовому порядку, по деклараціях, зобов'язання по яких сплачені, або податковий борг, у стягненні якого судами вже було відмовлено раніше.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.12.2014 року у справі №817/919/14 за клопотанням Товариства призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання про документальне підтвердження суми його заборгованості з податку на додану вартість та орендної плати юридичних осіб (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки), визначеної у позовній заяві, з урахуванням заяв про зміну (зменшення) позовних вимог, та в яких сумах (окремо по кожному із платежів, в тому числі по основному зобов'язанню, донарахованих штрафних санкціях та пені).

У відповідності до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформляється актом опису. До акту опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом державної податкової служби. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

В силу вимог пункту 89.4 цієї ж статті Кодексу у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу. Орган державної податкової служби звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 183-3 КАС України, суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 названого Кодексу.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. У даній справі відповідною підставою є виникнення у платника податкового боргу. При цьому, Кодекс адміністративного судочинства не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. А тому у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд оцінює форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватися у вчиненні учасником процесу об'єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

З огляду на викладене, суд зробив правильний висновок, що між органом державної податкової служби та Товариством існує спір про розмір податкового боргу, який має бути стягнутий, а це є спір про право.

Судом вірно визнані безпідставними посилання ДПІ на заяву про розстрочення податкового боргу (т.2 а.с.13) та баланс платника податків за 2014 рік, оскільки такі документи самі по собі не можуть підтверджувати існування узгоджених грошових зобов'язань, як і їх розмір.

Згідно п.2 ч.5 ст.183-3 КАС України, суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право. Але коли спір про право виявлено після відкриття провадження у справі, то провадження у справі в такому випадку підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, що і було зроблено судом першої інстанції.

Податковим органом, не надано доказів на спростування вище викладеного та на підтвердження правомірності подання.

Ухвалу судом першої інстанції прийнято з додержанням вимог закону, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки між ДПІ та Товариством існує спір щодо розміру податкового боргу саме в межах тих сум, які зазначенні у поданні. Спір про право підтверджено доказами, належним чином дослідженими при розгляді справи в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "26" березня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "29" квітня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33000

3- відповідачу Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" вул.Клима Савури, 14,м.Рівне,33023

- ,