Справа № 806/5069/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2015 р. м. Київ К/800/51464/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області правонаступника Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби (далі - ДПІ) на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року у справі 806/5069/13-а за адміністративним позовом Приватного підприємства «Мега-Майстер» (далі - Підприємство) до ДПІ,

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року Підприємство звернулося до суду з адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ № від 10.04.2013 року.

Зазначило, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте у порушення вимог чинного законодавства, оскільки висновки податкового органу відносно факту вчинення правопорушення є помилковими.

7 серпня 2013 року постановою Житомирського окружного адміністративного суду у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що за наявності порушень, встановлених актом перевірки, нарахування Підприємству грошового зобов'язання спірним податковим повідомленням-рішенням є правомірним.

23 вересня 2013 року постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду постанова Житомирського окружного адміністративного суду скасована, позов задоволено.

Податкове повідомлення-рішення ДПІ № від 10.04.2013 року визнане протиправним та скасоване.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції зазначив, що в акті перевірки у порушення вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 984 від 22.12.2010 року, не зазначено на підставі якої інформації, яких документів зроблено висновок про порушення Підприємством податкового законодавства.

ДПІ звернулася з касаційною скаргою про скасування постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду та залишення в силі постанови Житомирського окружного адміністративного суду, посилаючись на порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 25.03.2013 року ДПІ була здійснена перевірка Підприємства щодо дотримання ним законодавства з укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Того ж дня був складений акт перевірки, у якому ДПІ зазначила, що Підприємством у порушення вимог пп. 14.1.195 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України не були оформлені трудові відносини з ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також у порушення пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України не утриманий та не перерахований до бюджету податок (15%) на доходи фізичних осіб з виплаченої заробітної плати зазначеним працівникам, у розмірі 1 455,00 грн.

10 квітня 2013 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № щодо збільшення Підприємству грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 818,75 грн., яке 7 травня 2013 року Державною податковою службою у Житомирській області було залишено без змін та додатково застосовані до Підприємства штрафні (фінансові) санкції, у розмірі 510,00 грн., (рішення № 6870/Ф-С/10-205).

Рішенням Міністерства доходів і зборів України № 6194/6/99-99-10-01-03-15 від 4.07.2013 року податкове повідомлення-рішення ДПІ № від 10.04.2013 року (з урахуванням рішення ДПС у Житомирській області) визнане правомірним.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову обґрунтований.

Як правильно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, перевірка Підприємства була здійснена на підставі заяви ОСОБА_2 про те, що з 9.07.2012 року до 2.11.2012 року він працював в Підприємстві без оформлення трудових відносин і отримав заробітну плату, у розмірі 6 700,00 грн.

У акті перевірки зазначено, що крім ОСОБА_2 на Підприємстві без оформлення трудових відносин у період з березня 2012 року до серпня 2012 року працював і ОСОБА_3, який отримував заробітну плату у розмірі 500,00 грн. за кожен відпрацьований місяць.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції помилково зазначив, що у акті перевірки не зазначено на підставі якої інформації та яких документів податковий орган зробив висновок щодо порушення Підприємством вимог податкового законодавства. Як правильно встановлено судом першої інстанції, при здійсненні перевірки ДПІ виявлено, що Підприємство із зазначеними працівниками трудових договорів не укладало, наказів про прийняття їх на роботу не видавало.

Перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у трудових відносинах з Підприємством без їх офіційного оформлення підтверджено як заявами зазначених осіб, так і письмовими поясненнями, наданими працівникам ДПІ.

Відповідно до пп. 14.1.195 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудові обов'язки згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що Підприємством у період з липня до жовтня 2012 року, а також з березня до серпня 2012 року використовувалась праця ОСОБА_2, ОСОБА_3, без оформлення з ними трудових відносин.

Згідно з пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України Підприємство є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, який зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Згідно з пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Пунктом 171.1 статті 171 Податкового кодексу України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно з пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що Підприємство у порушення вимог Податкового кодексу України не утримувало та не перераховувало до бюджету податок з доходів фізичних осіб, які фактично виконували трудові обов'язки і отримували заробітку плату.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи те, що постанова апеляційного адміністративного суду ухвалена з порушенням норм матеріального права, постанова Житомирського окружного адміністративного суду повинна бути залишена без змін, як така, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року скасувати, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 7 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєвої Г.К.

Юрченко В.П.