Справа № 817/389/14
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2015р. м. Київ К/800/32126/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області про стягнення виконавчого збору від 19 квітня 2013 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення з боржника виконавчого збору державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області Шпака О.М. від 19 квітня 2013 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2014 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області від 11 квітня 2013 року відкрито виконавче провадження ВП №37501148 та встановлено боржнику термін для добровільного виконання рішення суду до 18 квітня 2013 року. У зв'язку з тим, що позивачем добровільно не виконано судове рішення у наданий строк, державним виконавцем винесено постанову ВП №37501148 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 199547,85 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив висновок про те, що оскаржувана постанова відповідача є незаконною, оскільки державним виконавцем порушено порядок при надісланні боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, відповідно до частини 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (частина 1статті 28 Закону України «Про виконавче провадження»)

Частиною 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судами встановлено, що у виконавчому листі, виданому Рівненським міським судом Рівненської області №1715/12317/12 від 06 лютого 2013 року, адреса боржника зазначена: АДРЕСА_1, на дану адресу відповідачем відправлено виконавчий документ. Однак, відповідно до паспортних даних позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2. Крім того, з повідомлення про вручення відправлення постанова про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу позивача, однак не вручена адресату, а залишена у поштовій скринці.

Отже, приймаючи рішення про стягнення виконавчого збору державний виконавець не пересвідчився в належному отриманню позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, чим порушив права позивача на виконання судового рішення в добровільному порядку, а відтак відсутністю необхідності сплачувати виконавчий збір.

Враховуючи те, що посилання відповідача в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, та ним повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішеннях, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області про скасування постанови - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак