Справа № 461/998/15-а
Суддя: Государський А. В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/998/15а
Провадження № 2а/461/185/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2015 р. Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Государського А.В.

при секретарі Скаб В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій. В обгрунтування заявленого позову покликається на, що йому як військовому пенсіонеру, ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інваліду війни 2-ої групи відповідачем проведено доплату до допомоги на оздоровлення на підставі Закону України Про бюджет України на відповідний рік. Однак, виплата була проведена не в тих розмірах, які передбачені ч.4 ст.48 Закону №230/96-ВР, внаслідок чого сума недоплачених коштів становить 5970 грн. Вважає такі дії відповідача неправомірними, просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у встановленому ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі, за 2014 рік; зобовязати відповідача провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік, у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, відповідно до ч.4 ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру, що обчислюється на підставі встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2014 рік, розміру мінімальної заробітної плати, яка діяла у лютому 2014 року з урахуванням виплаченої суми; встановити судом строк для подання, Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР, до суду звіт про виконання рішення по даній справі. Крім того, позивач просить суд поновити пропущений строку звернення до суду, оскільки такий був пропущений ним з поважних причин.

Позивач у судове засідання не зявився, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі (а.с.23).

Представник відповідача у судове засідання не зявився, 14.02.2015 року подав заперечення (а.с.14-15), просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст.128 КАС України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 108175 с, виданого 19 лютого 2007 року (а.с.7 на звороті), інвалід 2-ої групи.

Позивачу як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, допомога на оздоровлення за 2014 рік призначена та виплачена в сумі 120 грн. у відповідності до вимог п.6-7 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік та п.1 постанови КМУ Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005 року №562.

На спірні правовідносини поширюється дія ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно якої щорічна допомога на оздоровлення інвалідам другої групи захворювання яких повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи, органами соціального захисту населення виплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат та норму пункту 3 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік від 16.01.2014 року №719-VII, яким передбачено, що у 2014 році норми і положення ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України на 2014 рік, які мають однакову юридичну силу, але по різному встановлюють розмір допомоги особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання.

Водночас Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначав, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

З урахуванням наведеного, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Закон України Про Державний бюджет України на 2014 рік прийнятий пізніше, є чинним та не визнавався неконституційним, а тому його норми мають пріоритет над нормами Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.76 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні Держава фінансово забезпечує здійснення органами місцевого самоврядування наданих законом повноважень органів виконавчої влади у повному обсязі за рахунок закріплення за відповідними місцевими бюджетами джерел доходів бюджету, надання трансфертів з державного бюджету, а також передання органам місцевого самоврядування відповідних об'єктів державної власності. Рішення органів державної влади, які призводять до додаткових видатків органів місцевого самоврядування, обов'язково супроводжуються передачею їм необхідних фінансових ресурсів. Вказані рішення виконуються органами місцевого самоврядування в межах переданих їм фінансових ресурсів. Витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади і попередньо не забезпечені відповідними фінансовими ресурсами, компенсуються державою.

Окрім того, Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцеві положення Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік підтверджено право Кабінету Міністрів України, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розмір соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету.

Згідно зі ст.22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі Ейрі проти Ірландії констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12.10.2004 року.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до ст.63 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону за рахунок коштів державного бюджету.

Міністерство соціальної політики України є головним розпорядником коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (п.1 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,) затвердженого постановою КМУ від 20.09.2005 року №936). Міністерство фінансів України і Державне казначейство України забезпечують виділення коштів Міністерству соціальної політики України для виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення для подальшого перерахування їх місцевим органам соціального захисту.

При призначенні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи відділ керується Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, постановою КМУ Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996 року №836 та постановою Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005 року №562.

Постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України як вищого органу в системі органів виконавчої влади, є обовязковими до виконання (ст.117 Конституції України).

Статтею 62 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи також розяснено порядок застосування Закону, зокрема зазначено, що застосування проводиться у порядку, визначеному КМУ, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Личаківський відділ соціального захисту, як орган місцевого самоврядування, здійснює лише перерахування державних коштів, шляхом реалізації делегованих державних повноважень відповідно до ч.3 ст.143 Конституції України і не може відповідати за встановлення розмірів допомог, самостійно визначати їх збільшення відповідно до вищенаведеного, збільшення розміру допомог можливе за умови суттєвого збільшення фінансування з Державного бюджету України та внесення змін до нормативно-правових актів, згідно яких проводиться виплата даної допомоги, тобто призначення та виплата щорічної допомоги на оздоровлення виключно за кошти Державного бюджету.

Личаківський відділ соціального захисту здійснив виплату щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на підставі і в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про безпідставність та необгрунтованість позовних вимог, з огляду на що в задоволенні позов слід відмовити.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 7-12, 14, 69-71, 94, 158, 160-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської, відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий А.В. Государський