Справа № 813/2242/15
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/2242/15

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 травня 2015 року №813/2242/15

м.Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сасевич О.М., перевіривши матеріали позовної заяви Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області до Приватного підприємства «Максіма» про стягнення коштів з рахунків у банках для погашення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

30 квітня 2015 року Державна податкова інспекція у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного підприємства «Максіма», в якій просить стягнути з відповідача кошти у сумі 7 406,09 грн. з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків для погашення податкового боргу.

Відповідно до вимог ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви, у тому числі з’ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддею встановлено, що таку подано без додержання вимог, визначених ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно вимог п.3 ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначається ім’я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв’язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що у порушення припису норм п.3 ч.1 ст.106 КАС України таких даних позивачем не вказано, тому суд зобов’язаний вимагати, щоб відомості про сторін та їх представників (у даному випадку відповідача) були якомога детальнішими та повними, оскільки це має важливе значення для повідомлення осіб, які беруть участь у справі для забезпечення їх явки у судове засідання.

Відповідно до пункту четвертого частини першої та частини другої статті 106 КАС України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п’ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Письмовими доказами є документи, які за змістом частини 2 статті 69, частини 4 статті 79, пункту 6 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України подаються в оригіналах або належним чином засвідчених копіях.

У контексті наведених норм вбачається, що позивачем до позовної заяви не додано наступних документів (у вигляді належним чином завірених копій або оригіналів) та відомостей: -довідки про взяття відповідача на облік в ДПІ; -документальних доказів вжиття контролюючим органом заходів, спрямованих на погашення суми податкового боргу відповідача в досудовому порядку (а саме: щодо вручення (направлення на адресу) Підприємству рішення про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення з його активів, докази направлення листів на адреси БТІ, ДАІ та інших уповноважених державних органів з питань наявності зареєстрованого за боржником рухомого/нерухомого майна станом на момент виникнення податкового боргу, тощо), або ж письмових пояснень із зазначенням причин неможливості надання відповідних документів.

Водночас, позивач в обґрунтування позову посилається на належне вручення відповідачу податкової вимоги форми «Ю2» від 23.12.2008 року №2/1437 на суму 1 094,87 грн., яка надіслана була відповідачу, як зазначив останній, відповідно до положень Податкового кодексу України.

Відповідно до п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, орган доходів і зборів набуває право на стягнення податкового боргу (в т.ч. і в судовому порядку) лише у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму податкового зобов’язання протягом 60 днів після винесення платнику податків податкової вимоги. Відтак, звертаючись до суду, контролюючий орган повинен надати докази надсилання платнику податків податкової вимоги.

Згідно із п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Загалом, як підтверджується матеріалами позовної заяви, до позову ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області долучено копії корінців першої (№1/1136 від 14.10.2008 року) і другої (№2/1437 в 23.12.2008 року) податкових вимог, що направлялись Підприємству, у відповідності до норм Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

При цьому, позивачем не надано до позовної заяви жодних доказів сплати/не сплати зобов’язань за цими податковими вимогами, із врахуванням чого, суд позбавлений можливості встановити безперервність податкового боргу.

Тож, в порушення ч.2 ст.106 КАС України позивачем до позовної заяви не додано відповідних доказів щодо надсилання податкових вимог на адресу відповідача, належним підтвердженням якого є повідомлення про вручення поштового відправлення податкової вимоги або конверт, в якому були надіслані податкові вимоги, з довідкою відділення поштового зв’язку про неможливість вручення поштового відправлення.

Окрім того, у позовній заяві позивачем зазначено, що за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 7 406,09 грн., який виник з 2014 року, однак, як вбачається із долучених до матеріалів позову документів, жодних заходів для його погашення, орган доходів і зборів не вжив. Більш того, у позовній заяві ці відомості також відсутні і не надано доказів надіслання (вручення) Підприємству податкової вимоги, оформленої у відповідності до норм Податкового кодексу України.

Згідно п.5.27 ДСТУ 4163-2003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Однак, у даному випадку, копії тих документів, які долучені позивачем до позовної заяви належним чином не завірені, що унеможливлює їх використання у якості доказів в розумінні Глави 6 Розділу 1 КАС України.

Статтями 4 та 5 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року передбачено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців проводиться державним реєстратором за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи-підприємця.

При цьому, як вбачається, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 13.05.2014 року, у той час, як позов підписаний лише 28.04.2015 року та був поданий до суду 30.04.2015 року, а тому останньому необхідно надати актуальну довідку (витяг) з відповідною інформацією щодо відповідача, зокрема, і щодо його місця знаходження.

В силу положень частини третьої статті 106 КАС України, суб’єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов’язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачем не надано належного доказу надіслання копії позовної заяви, разом із додатками до неї відповідачу, при цьому, до позовної заяви приєднано лише розрахунковий документ - фіскальний чек №4409 від 29.04.2015 року, що лише підтверджує надання послуг відділенням поштового зв’язку щодо здійснення відправлення рекомендованим листом, проте не дає можливості встановити факт надіслання позовної заяви та доданих до неї документів саме ПП «Максіма» (зважаючи на те, що поштове відправлення, згідно чеку, надіслане «Ма-ссима», що не є стороною у справі), у тому числі перевірити правильність адреси, на яку позивачем надіслано поштове відправлення, а також вміст поштового відправлення.

Неможливо залишити поза увагою і ту обставину, що всупереч вимогам ст.106 КАС України, підпис особи, яка підписала позов не скріплений печаткою установи.

У відповідності до положень ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, вважаю, що вищезазначені обставини унеможливлюють вирішити питання про відкриття провадження у справі у порядку ч.1 ст.107 КАС України, а тому позовну заяву належить залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області до Приватного підприємства «Максіма» про стягнення коштів з рахунків у банках для погашення податкового боргу.

Позивачу усунути у строк включно до 12 травня 2015 року недоліки позовної заяви, що зазначені у мотивувальній частині даної ухвали.

Роз’яснити позивачу, що у разі неусунення вказаних недоліків у строк до 12 травня 2015 року включно, позовна заява, яку залишено без руху, підлягає поверненню.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Суддя Сасевич О.М.