Справа № 1570/7468/08
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1570/7468/08

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Єщенка О.В.,

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2013 року по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень зазначалося, що висновки податкового органу в акті перевірки не відповідають дійсності, податковим органом безпідставно нараховані зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість, а тому податкові повідомлення-рішення мають бути скасовані.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень, однак в судове засідання вони не з'явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрований Виконавчим комітетом Одеської міської ради та знаходиться на обліку як платник податків в Державній податковій інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби.

Позивач був платником єдиного податку згідно Свідоцтва Серії НОМЕР_1, видами діяльності якого є дрібний ремонт і технічне обслуговування автотранспорту, посередництво в торгівлі різними товарами (а.с.59).

Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси у період з 20.12.2007 року по 28.12.2007 року проведено позапланову перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2004 року по 30.09.2007 року, за результатами якої складено акт №8/17-01//1 від 09.01.2008 року (а.с.80-83).

На підставі зазначеного акту відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення №/0, №/0 від 15.01.2008 року, а після їх адміністративного оскарження податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення №/1, №/1 від 18.02.2008 року та №/2 від 25.04.2008 року, яким визначено позивачу грошове зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 22330,20 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 12555,86 грн., №/2 від 25.04.2008 року, яким визначено позивачу суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 23994,75 грн. (а.с.28-33).

Позивачем зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені в судовому порядку та постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2008 року скасовані.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2009 року рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2012 року по справі №К-27101/10, якою частково задоволено касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси, скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2008 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2009 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив скасувати податкові повідомлення-рішення №/2 від 25.04.2008 року та №/2 від 25.04.2008 року.

Вирішуючи дану справу по суті суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 за договором доручення №06 від 01.09.2006 року зобов'язується за винагороду, від імені та за рахунок ПП «Конті-Імпекс» оплатити готівковими коштами роботи, виконані підрядниками ПП «Конті-Імпекс», які підтверджуються актами виконаних робіт, а ПП «Конті-Імпекс» зобов'язується видати ФОП ОСОБА_2 довіреність на вчинення юридичних дій, забезпечити засобами, необхідними для виконання зобов'язань, а саме: актами виконаних робіт, які необхідно сплатити, відшкодувати необхідні витрати, пов'язані з виконанням доручення шляхом сплати грошових коштів на поточний рахунок, сплатити за виконання доручення плату у розмірі 1 грн. (а.с.53).

За цим договором ПП «Конті-Імпекс» перераховано позивачу на банківський рахунок 06.09.2006 року кошти на суму 84660 грн., 07.10.2006 року - на суму 215450 грн., 03.11.2006 року - суму 172500 грн. (всього 472610 грн.).

На виконання умов договору позивачем сплачено підрядникам ПП «Конті-Імпекс» кошти у сумі 446237 грн., зокрема, 08.09.2006 року - 79925,24 грн., 07.10.2006 року - 203371 грн., 04.11.2006 року - 162941,45 грн.

Крім того, 01.09.2006 року між ФОП ОСОБА_2 та ПП «Прима-Експрес» укладено договір доручення, за яким позивач зобов'язується за винагороду, від імені та за рахунок ПП «Прима-Експрес» оплатити готівковими коштами роботи, виконані підрядниками ПП «Прима-Експрес», які підтверджуються актами виконаних робіт, а ПП «Прима-Експрес» зобов'язується видати ФОП ОСОБА_2 довіреність на вчинення юридичних дій, забезпечити засобами, необхідними для виконання зобов'язань, а саме: актами виконаних робіт, які необхідно сплатити, відшкодувати необхідні витрати, пов'язані з виконанням доручення шляхом сплати грошових коштів на поточний рахунок, сплатити за виконання доручення плату у розмірі 6% від суми, що перераховується для виконання доручення (а.с.49-51).

За цим договором ПП «Прима-Експрес» перераховано 02.11.2006 року позивачу на банківський рахунок кошти в сумі 307800 грн., які 03.11.2006 року ФОП ОСОБА_2 сплатив підрядникам ПП «Прима-Експрес» у сумі 289332 грн.

Таким чином, станом на 01.11.2006 року сума валового доходу позивача з урахуванням коштів які надійшли за договорами доручення склала 486655,13 грн., а станом на 31.12.2006 року сума доходу з урахуванням коштів отриманими на виконання договорів доручення склала 1029726,90 грн., тобто враховуючи зазначені операції, позивачем в 4 кварталі 2006 року перевищено на суму 529726,90 грн. граничний обсяг виручки перебування на спрощеній системі оподаткування - 500 тис. грн.

Проте, позивач з 01.01.2007 року на загальну систему оподаткування не перейшов та продовжував по 30.09.2007 року перебувати на спрощеній системі оподаткування та отримав за цей період суму валового доходу 111655,86 грн.

Так, відповідно до п. 1 ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998 року (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Обсяг виручки зазначених осіб відображається в звіті за звітний квартал наростаючим підсумком з початку дії Свідоцтва платника єдиного податку в календарному році.

При цьому, відповідно до п. 4 ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Таким чином, при застосуванні спрощеної системи оподаткування застосовується касовий метод обчислення виручки, тобто враховуються всі надходження коштів, отриманих на розрахунковий рахунок або в касу суб'єкта малого підприємництва.

Крім того, згідно із ст. 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), у разі, зокрема, перевищення обсягу виручки.

Отже, в разі, якщо загальна суму від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) перевищує допустимий розмір для платника єдиного податку, або здійснення операцій та укладення угод здійснюється на суму, що перевищує такий розмір, або обсягу виручки перевищують максимально встановлений розмір для платника єдиного податку, такий платник податків повинен перейти на загальну систему оподаткування, а недотримання строків для переходу на таку систему оподаткування тягне встановлену законодавством відповідальність.

Відповідно до п. п. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-IV від 22 травня 2003 року (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26 грудня 1992 року (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Враховуючи перевищення граничного обсягу виручки позивачем в листопаді-грудні 2006 року на суму 529726,90 грн., тобто отримання валового доходу на цю суму, та наявність документально підтверджених витрат в сумі 455483,65 грн., сукупний чистий дохід позивача становить 74243,25 грн., на який з врахуванням положень п. 7.1 ст. 7, п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» нарахована ставка податку 13% від об'єкту оподаткування, тобто 9651,62 грн.

Зокрема, беручи до уваги те, що позивачем отримано валовий дохід з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року в сумі 111655,86 грн., а документально підтверджені витрати складають 16035,04 грн., сукупний чистий дохід позивача за цей період складає 95620,82 грн., на який з врахуванням положень п. 7.1 ст. 7, п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» нарахована ставка податку 15% від об'єкту оподаткування, тобто 14343,13 грн.

Таким чином, відповідачем правомірно нараховане позивачу зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 23994,75 грн. по податковому повідомленню-рішенню №/2 від 25.04.2008 року, а тому воно не підлягає скасуванню.

Крім того, позивачем 05.04.2006 року був укладений договір комісії на продаж майна №174/04-06 з ПП «Балпроком», за яким позивач прийняв на себе зобов'язання за винагороду, від свого імені, за дорученням та за рахунок ПП «Балпроком» здійснити продаж майна (теліжки стапельні та кабельні) на загальну суму 1155469,85 грн. (в тому числі ПДВ - 192578,31 грн.). Зазначене майно було передано позивачу за актом передачі-приймання майна на комісію від 28.04.2006 року та 04.09.2006 року на підставі договору посередництва у купівлі-продажу товарів від 01.09.2006 року було продано ПП «Прима-Експрес», що не заперечується сторонами (а.с.85-91).

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 року (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону (300 000 гривень), то така особа зобов'язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового періоду. Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Враховуючи вищезазначене, вказана операція перевищує 300 тис грн. (без врахування податку на додану вартість) в дві чи більше разів, а тому позивач повинен був зареєструватись як платник податку на додану вартість.

Згідно із п. 4.7 ст. 4, п. п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) у випадках коли платник податку здійснює діяльність з поставки товарів, отриманих у межах, зокрема, договорів комісії (тобто уповноважують такого платника податку здійснювати поставку товарів від імені та за дорученням іншої особи без передання права власності на такі товари), базою оподаткування є продажна вартість цих товарів. Датою збільшення податкових зобов'язань в цьому випадку є подія що стала раніше: або дата зарахування коштів від покупця, або дата відвантаження товарів.

Як вбачається з видаткової накладної на відвантаження товару №РН-0000001 від 4 вересня 2006 року та звіту комісіонера, строк розрахунку до 01.09.2013 року, датою збільшення зобов'язань позивача в сумі 192578,31 грн. є дата відвантаження товару 04.09.2006 року, проте зобов'язання не були сплачені до бюджету, чим занижено податкові зобов'язання за вересень 2006 року на цю суму.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя О.В.Єщенко

суддя О.О.Димерлій

суддя В.Л.Романішин