Справа № 826/20590/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2015 року 12:10 № 826/20590/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., при секретарі судового засідання Шевченко М.В. вирішив адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги

ВТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив, з урахуванням збільшення позовних вимог, скасувати податкову вимогу від 19.12.2014 року № Ф-819, рішення від 13.01.2015 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1 517,78 грн. та податкове повідомлення-рішення від 13.01.2015 року № на суму 11 945,25 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він вважає незаконними вказану податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення, оскільки вони прийняті необґрунтовано та без дотримання вимог діючого законодавства.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає, що його дії вчинені в межах чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ДПІ у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.), щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильність нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, про що складено акт від 19.12.2014 року № 607/919/17-01/НОМЕР_3.

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п.4 ст.4 розділу 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку з чим не був сплачений єдиний соціальний внесок за 2012 рік на загальну суму 15 177,79 грн. та п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми зобов'язань за період 2012 року на загальну суму 9 556,20 грн.

На підставі акту перевірки позивачу була сформована та направлена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2014 року № Ф-819 на суму 15 177,79 грн.

Також, податковим органом 13.01.2015 року були прийняті рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом ДФС або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1 517,78 грн. та податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у загальній сумі 11 945,25 грн., у тому числі штрафних санкцій у розмірі 2 389,05 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями податкового органу, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення.

Правовий статус фізичної особи як суб'єкта підприємницької діяльності визначений ч.1 ст.128 Господарського кодексу України, відповідно до якої громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Питання оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, що перебуває на загальній системі оподаткування встановлені ст. 177 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 177.1 ст.177 Податкового кодексу України встановлено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

При цьому, господарська діяльність визначається як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами, що відповідає визначенню наведеному у п. 14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України).

Разом з тим, відповідно до п.177.6 ст.177 Податкового кодексу України у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Тобто, фізична особа-підприємець на рівні з доходами від заняття підприємницькою діяльністю може отримувати інші доходи як фізична особа, які необхідно вирізняти при визначенні об'єкту оподаткування такого суб'єкта господарської діяльності.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований 31.03.2004 року Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією.

Як платник взятий на облік у ДПІ у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві та перебуває на загальній систему оподаткування.

За спірний період позивачем було подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2012 рік, якою задекларовано відсутність доходу ФОП ОСОБА_1. Зазначені показники пояснюються відсутністю здійснення господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було отримання заяви про порушення податкового законодавства від 27.10.2014 року громадянки ОСОБА_2, в якій вона зазначала про те, що нею у 2012 році були передані кошти ОСОБА_1 за виконання робіт з реконструкції житлового будинку у сумі 63 708,00 грн. До заяви ОСОБА_2 долучила копію розписки про отримання коштів.

У платника податків пояснень, з приводу вказаних у заяві обставин, відповідачем не відбирались.

Дослідження будь-яких інших документів бухгалтерського чи податкового обліку, що можуть підтвердити чи спростувати факт порушення податкового законодавства, контролюючим органом не здійснювалось.

Таким чином, під час проведення перевірки єдиною підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства слугувала вказана вище заява з доданою до неї копією розписки, що не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні.

Здійснюючи донарахування грошових зобов'язань податковий орган виходив з того, що позивач у 2012 році занизив показник валового доходу за проведеними господарськими операціями на загальну суму 63 708,00 грн., що призвело до недоїмки зі сплати податків у бюджеті.

При цьому, об'єкт оподаткування визначався сумою вказаної у розписці, яку контролюючий орган вважає достатнім доказом на підтвердження здійснення господарських операцій та отримання доходу суб'єктом господарювання.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 27.10.2014 року, у зв'язку із досягненням домовленостей з ОСОБА_1 про виконання робіт із реконструкції житлового будинку нею було передано кошти у загальній сумі 63 708,00 грн. Заявниця вказує, що ОСОБА_1 будучи зареєстрованим суб'єктом господарювання не надав їй касові чеки, а лише написав розписку про тримання зазначеної суми як фізична особа (остання дата розписки 01.10.2012 року).

Інших обставин здійснення вказаного правочину ОСОБА_2 не повідомляє, як і не зазначає фактів, що могли б підтвердити виконання робіт саме суб'єктом підприємницької діяльності.

Позивач, будучи у судовому засіданні, не заперечував факт написання розписки про отримання коштів, однак зауважив, що у даних правовідносинах він виступав як фізична особа. Був лише посередником у передачі грошей іншим особам. Будь-яких документів на підтвердження своєї реєстрації суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 не надавав.

Отримати пояснення безпосередньо від ОСОБА_2 не виявилось можливим, оскільки остання за викликом суду не прибула у судове засідання, будь-яких документів по суті спірних питань не надала.

Також, позивач зазначив, що до переліку видів його господарської діяльності будівельні роботи не відносяться, що на його думку, є додатковим підтвердженням безпідставності тверджень про здійснення господарських операцій.

Відповідачем вказані обставини не заперечувались. Будь-яких доказів чи пояснень на спростування доводів позивача до суду не надано.

Таким чином, враховуючи недоведеність обставин здійснення ФОП ОСОБА_1 спірних господарських операцій, суд вважає, що висновки викладені в акті перевірки не ґрунтуються на належних доказах, а тому податкова вимога та податкові повідомлення-рішення, винесені за результатами такої перевірки, є протиправними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2014 року № Ф-819, рішення від 13.01.2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом ДФС або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та податкове повідомлення-рішення від 13.01.2015 року № підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності вкладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Матеріали справи не містять жодних доказів, щоб спростовували доводи позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 69, 71, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13.01.2015 року № про донарахування грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 11 945,25 грн., у тому числі штрафних санкцій 2 389,05 грн..

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13.01.2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом ДФС або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1 517,78 грн..

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.12.2014 року № Ф-819.

Судові витрати в сумі 182,70 грн. присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій