Справа № 447/1640/13-а,2а-447/54/13
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Справа № 9884/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Мікули О.І.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

представника відповідача Ривко Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради Львівської області та ОСОБА_3, третя особа - управління Держземагентства у Миколаївському районі Львівської області, про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради Львівської області та ОСОБА_3, третя особа - управління Держземагентства у Миколаївському районі Львівської області, про скасування рішення.

Позивачка просила скасувати рішення Миколаївської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у приватну власність» від 27.02.2013 року № 918.

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_2, яка просить її скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, не врахував, що спірна земельна ділянка є прибудинковою територією житлового будинку АДРЕСА_1 тому не могла бути передана у власність ОСОБА_3 Суд першої інстанції зробив неправильний висновок про те, що спірна земельна ділянка передана ОСОБА_3 не для містобудівних потреб, а для реалізації права громадян на безоплатну передачу земельної ділянки.

Вислухавши суддю-доповідача, представника Миколаївської міської ради, яка просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких підстав.

У справі встановлено, що рішенням Миколаївської міської ради Львівської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у приватну власність» від 27.02.2013 року № 918 ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий №:01:011:0361) площею 0,0222 га для ведення садівництва біля власної присадибної ділянки по АДРЕСА_2 з метою її безоплатної передачі у власність.

Однак, позивачка ОСОБА_2 вважає, що рішення органу місцевого самоврядування щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_3 є протиправним, оскільки спірна земельна ділянка по АДРЕСА_2 є прибудинковою територією житлового будинку АДРЕСА_1

У зв'язку з цим ОСОБА_2 звернулася до Миколаївської міжрайонної прокуратури Львівської області, якою було проведено перевірку законності передачі земельної ділянки ОСОБА_3

Миколаївська міжрайонна прокуратура Львівської області для проведення перевірки за заявою ОСОБА_2 скерувала копії рішень Миколаївської міської ради в Державну інспекцію сільського господарства в Львівській області для вивчення та відповідного реагування. Державною інспекцією сільського господарства в Львівській області було надано відповідь про те, що право власності на земельні ділянки державної та комунальної власності реалізуються після його державної реєстрації.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна станом на 16.04.2013 року (індексний номер інформаційної довідки 2485625), власником спірної земельної ділянки (АДРЕСА_2) є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 1745534, виданого 28.03.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Миколаївського РУЮ Львівської області.

В матеріалах справи є листи Миколаївської міської ради Львівської області та Миколаївської районної державної адміністрації в яких зазначено, що прибудинкова територія багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 не визначена.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що при передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_3 Миколаївська міська рада діяла в межах повноважень, визначених законодавством, тому оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування є правомірним та не підлягає скасуванню.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

На підставі рішення Миколаївської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у приватну власність» від 27.02.2013 року № 918 відповідачка ОСОБА_3 оформила право власності на спірну земельну ділянку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна , тобто зазначене рішення органу місцевого самоврядування, яке є актом індивідуальної дії, вичерпало свою юридичну силу після його реалізації, а саме після одержання власником земельної ділянки документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації.

На час звернення позивачки до суду та розгляду справи єдиним власником та добросовісним набувачем цієї земельної ділянки є ОСОБА_3, яка набула право власності на підставі оскаржуваного рішення відповідача.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку між сторонами виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси позивачка повинна у способи, визначені у ст. 152 Земельного кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України при вирішенні подібної категорії справ (постанова від 1.10.2013 року , р.н. в ЄДРСР 34458383).

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що позовні вимоги до фізичної особи ОСОБА_3 не можуть бути предметом розгляду в суді адміністративної юрисдикції.

Суд першої інстанції вирішив справу з порушенням норм процесуального права, в зв'язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження в справі, оскільки її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2013 року в справі № 447/1640/13-а скасувати, провадження в справі закрити, оскільки її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

О.І. Мікула