Справа № 754/398/15-а
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/71/15
Справа №754/398/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.04.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.

при секретарі - Чернишовій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства Внутрішніх Справ України, про визнання дій неправомірними та зобов'язання видати довідку про право користування пільгами встановленими ст. 22 Закону України «Про міліцію», -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до відповідача - до Міністерства Внутрішніх Справ України в якому просив:

1. "Визнати протиправною відмову Міністерства Внутрішніх Справ України в ненаданні довідки про право користування пільгами встановленими статтею 22 Закону України «Про міліцію»";

2. "Зобов'язати Міністерство Внутрішніх Справ України видати довідку про право користування пільгами встановленими статтею 22 Закону України «Про міліцію»".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.199 року його відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1042 о/с від 02.09.2011 року було звільнено у запас Збройних Сил України, з посади старшого слідчого. Під час звільнення зі служби на пенсію, працівники Департаменту фінансового забезпечення Міністерства Внутрішніх Справ України запевнили позивача, що він не має права на пільги встановлені ст. 22 Закону України «Про міліцію», а тому відповідну довідку про пільги видано не було. Звернувшись у листопада 2014 року до фахівців з галузі права позивач дізнався, що відповідачем порушено його право, а тому 05 листопада 2014 року з метою реалізації свого законного право на отримання довідки про право на користування пільгами встановленими ст. 22 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565 ХІІ звернувся із заявою до відповідача. З отриманої 02.12.2014 року з Департаменту фінансового забезпечення та фінансового обліку Міністерства Внутрішніх Справ України № 15/5 В-586 від 24.11.2014 року відповіді крім іншого слідує, що згідно ч. 6 статті 22 Закону України «Про міліції», це право зберігається за працівниками міліції, які звільняються зі служби за віком або хворобою. Відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнили зі служби в органах внутрішніх справ «за віком» або «через хворобу» не було підстав і тому він був звільнений «через скорочення штатів». З таким формулюванням та доводами відповідача позивач категорично не згоден, та рахує що відповідач незаконно відмовив йому у видачі довідки про право на користування пільгами встановленими ст. 22 Закону України «Про міліцію», чим позбавив останнього гарантованого державною соціально-правового захисту, а саме: користування пільгами та перевагами, які передбачені для цієї категорії громадян та гарантування стану соціально-правової захищеності позивача.

Позивач - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача - Міністерства Внутрішніх Справ України - Тараненко О.В., який діє на підставі довіреності у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказав, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вважає встановленим наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, остання посада - старший слідчий в особливо важких справах 2-го відділу управління розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями Головного слідчого управління.

Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 02.09.2011 року № 1042 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ з 8 вересня 2011 року на підставі пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорення штатів) (а.с.10).

При звільненні позивачу встановлена вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати надбавки за вислугу років і одноразової грошової допомоги при звільненні та для призначення пенсії та складає 20 років 08 місяців 03 дні.

У листопаді 2014 року позивач звернувся із завою до Міністерства Внутрішніх Справ України з питання надання довідки про те, що він є пенсіонером Міністерства Внутрішніх Справ України за видом пенсії «за вислугою років» і за ним зберігаються пільги, що встановлені ст. 22 Закону України «Про Міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (а.с.7).

Листом Міністерство Внутрішніх Справ України № 15/5-В-586 від 24.11.2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у наданні вказаної довідки із посиланням на відсутність правових підстав, оскільки підстава його звільнення не відповідає підставам, зазначеним у статті 22 Закону України «Про міліцію» (а.с.9).

Позивач із рішенням відповідача не погоджується та вважає, що відповідачем порушуються права, свободи та інтереси позивача, у звязку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян здійснюється згідно законодавства держави на території якого вони проживають.

Відповідно до ст. 18 Закону україни «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114, передбачені підстави звільнення зі служби в запас осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії; в) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад; г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі; д) через службову невідповідність; є) за порушення дисципліни; ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків; з) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації); и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; і) у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку; ї) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію» за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

Відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» для включення до Реєстру інформації пільговик подає уповноваженому органу довідку про склад сім'ї, копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім'ї на пільги, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, пред'являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуг, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується.

З урахуванням того, що позивач ОСОБА_1 звільнений із органів внутрішніх справ відповідно до п. «г» п. 64 Положення - через скорочення штатів, тобто не з підстав, передбачених статтею 22 Закону України «Про міліцію», суд дійшов висновку про правомірність відмови Міністерства Внутрішніх Справ України у видачі позивачу довідки про право на пільги, оскільки незалежно від наявності умов для призначення пенсії за вислугу років згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на збереження установлених Законом України «Про міліцію» пільг має лише працівник, звільнений зі служби з підстав, визначених у ст. 22 цього Закону, тобто за віком, хворобою або вислугою років.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 23 квітня 2013 року та від 26 червня 2012 року, яка у відповідності до ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для врахування.

Згідно із ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 зазначеної статті Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на те, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про протиправність дій відповідача щодо відмови у видачі позивачу довідки про наявність право на пільги, що встановленні статтею 22 Закону України «Про міліцію», які порушують права, свободи чи інтереси останнього, підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 22 Закону України «Про міліцію», ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства Внутрішніх Справ України, про визнання дій неправомірними та зобов'язання видати довідку про право користування пільгами встановленими ст. 22 Закону України «Про міліцію» - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва.

Повний текст постанови виготовлено 29.04.2015 року.

Суддя: Н.Г. Таран