Справа № 357/1350/15-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/1350/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Протасова О.М. Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура Я.С. та Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2015 року в частині залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про зобов'язання здійснити перерахунок підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Законом України «Про соціальний захист дітей війни» та доплати до пенсії, передбаченої ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області та зобов'язати провести перерахунок і виплату доплати до пенсії, встановивши її розмір на рівні однієї мінімальної заробітної плати, встановленому ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення до пенсії у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2014 року.

Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2015 року вказаний адміністративний позов був залишений без розгляду в частині вимог за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Позивач, не погоджуючись із прийнятою ухвалою, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що суддя першої інстанції невірно встановила дату звернення до суду з даним позовом. Також позивач вказує на те, що про порушення свого права на виплату пенсії у належному розмірі дізналася лише 04 грудня 2014 року з листа Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області. Крім того, позивач вважає, що для звернення до суду з даним позовом встановлюється 30-тирічний строк.

Особи, які беруть участь у справі, з клопотаннями про розгляд справи за їх участю - не зверталися. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обставини, на які посилається відповідач, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2015 року скасувати в частині та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду виходячи з наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Приймаючи рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_2 в частині вимог за період з 01 січня 2014 року по 01 серпня 2014 року суддя першої інстанції виходив, зокрема, з того, що ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом 02 лютого 2014 року.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що даний адміністративний позов був зареєстрований в суді першої інстанції 02 лютого 2014 року. Разом з тим, згідно штемпеля на конверті такий позов був направлений засобами поштового зв'язку 06 грудня 2014 року.

У відповідності до ч. 9 ст. 103 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_2 вважається поданим 06 грудня 2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На думку колегії суддів позивач повинна була дізнатися про порушення свого права на отримання соціальних виплат у розмірах, встановлених ст. 6 Законом України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у момент отримання нею пенсії.

У відповідності до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З огляду на те, що колегією суддів не встановлено підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду та враховуючи дату подачі даного адміністративного позову позовні вимоги за період з 01 січня 2014 по 05 червня 2014 року підлягають залишенню без розгляду. Натомість ухвалою судді від 03 лютого 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 був залишений без розгляду за період з 01 січня 2014 року по 01 серпня 2014 року.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним скасувати ухвалу судді від 03 лютого 2015 року в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 06 червня 2014 року по 01 серпня 2014 року.

Посилання позивача на ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як на підставу для не застосовування наслідків пропуску строку звернення до суду, передбачених ч. 1 ст. 100 КАС України, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Тобто, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Разом з тим, в даному випадку, підвищення до пенсії та доплата до пенсії не лише не виплачувалися позивачу, але й не були нараховані.

Право на отримання вказаних виплат у відповідному розмірі відповідачем не визнавалося, що й стало підставою для звернення позивача до суду. За таких обставин необхідною умовою зобов'язання відповідача здійснити виплату позивачу підвищення до пенсії та доплати до пенсії за минулий час є визнання права позивача на отримання таких виплат в судовому порядку.

Як раніше зазначалося, позивач має право звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав в межах шестимісячного строку. Таким чином, оскільки право позивача на отримання підвищення до пенсії та доплати до пенсії може бути визнане судом, у відповідності до ст. 99 КАС України, лише з 06 червня 2014 року, то й відповідача може бути зобов'язано виплатити позивачу вказані сумі лише з вказаної дати.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував до даних правовідносин ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що строк звернення до суду з даним позовом, згідно Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року, складає 30 років.

Колегія суддів вважає, що посилання позивача на Віденську конвенцію про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року як нормативно-правовий акт, який встановлює інший строк звернення до адміністративного суду, відмінний від строку, встановленого ст. 99 КАС України, - необґрунтованими.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішень, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією, бездіяльністю.

Натомість розгляд та вирішення вимог про відшкодування ядерної шкоди, не належать до юрисдикції адміністративного суду, в той час як положеннями Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року визначено строк саме відшкодування ядерної шкоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 лише частково спростовують висновки судді першої інстанції, викладені в ухвалі від 03 лютого 2015 року, та є підставами для її скасування в частині.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суддею першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, проте невірно визначено дату звернення до суду з даним позовом, що призвело до неправильного вирішення справи в частині. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2015 року скасувати в частині та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 1832, 195, 197, 198, 204, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2015 року в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_2 за період з 06 червня 2014 року по 01 серпня 2014 року - скасувати та направити справу до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду в зазначеній частині.

В іншій частині ухвалу судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області - залишити без змін.

Ухвала в частині направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С