Справа № 804/19556/14
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Дніпропетровської митниці ДФС України про скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з рішеннями відповідача, оскільки до митного оформлення товару подано митну декларацію з усіма необхідними документами для підтвердження митної вартості товару за ціною договору.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014р. у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. Скарга обґрунтована тим, що судом не враховано, що товариством були надані повні та вичерпні відомості про митну вартість товарів, а відтак у відповідача не було законних підстав вимагати подання додаткових документів. Відповідачем в свою чергу не доведено правомірність коригування митної вартості товару.

Представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав в ній викладених.

Представник відповідача щодо задоволення скарги заперечив, зазначив, що оскаржені рішення прийняті правомірно.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов контракту №1872-СО/ІТ від 17.05.2012 року, укладеного між ТОВ “АТБ-МАРКЕТ” та фірмою Cafй Carraro Spa (Венеція, Італія), та специфікації № 54 від 26.06.2014 року фірма Cafй Carraro Spa здійснила поставку позивачу товару: каву в зернах Сarraro (100% А) 250 г., каву молоту Aroma e Gusto Intenso (100% R) 250 г., каву молоту (70%А /30% R) 250 г, каву молоту Сarraro 1927 (100% А) 250г ж/б, каву молоту 100 гр. De Luxe Foods and Goods Selected у м’якій упаковці з клапаном, каву молоту 250 г. De Luxe Foods and Goods Selected у кількості 62 784 одиниці (3 240 коробок) за загальною ціною 73 363,20 євро.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу наступні документи: контракт від 17.05.2012 року №1872-CO/IT; додаткову угоду №4 від 04.06.2014 року; специфікацію №54 від 26.06.2014 року; міжнародну автомобільну накладну CMR від 26.06.2014 року №386724; рахунок-фактуру (інвойс) від 26.06.2014 року №GI/7 327; пакувальний лист від 26.06.2014 року №327; прайс-лист б/н від 16.06.2014 року; заяву на страхування №3066 від 27.06.2014 року; рахунок проформу б/н від 26.06.2014 року на транспортні послуги; заяву на перевезення від 23.06.2014 року; калькуляцію транспортних витрат №02/07/1 від 02.07.2014 року; сертифікат про походження товару №S/0785733 від 26.06.2014 року; сертифікат якості від 26.06.2014 року; договір перевезення вантажу №010413-О від 01.04.2013 року; договір транспортного перевезення №0108-8 від 18.04.2013 року; договір транспортного перевезення №2506КЮ від 25.06.2014 року; договір перевезення вантажу №643 від 01.04.2013 року; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного, фітосанітарного, радіологічного контролю товару.

Дані обставини сторонами не спростовуються.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів спрацював автоматичній системі митного оформлення спрацював профілю ризику 105-2 "контроль правильності визначення ситної вартості товарів. Необхідно перевірити достовірність складової митної вартості товарів, а саме додаткові нарахування до ціни угоди – витрати на транспортування, страхування».

В результаті такого контролю, встановлено: подані документи містять розбіжності, зокрема, в сертифікаті якості б/н від 26.06.2014 року є посилання на інвойс №327 від 26.06.2014 року, а наданий інвойс має номер GI/7 327 від 26.06.2014 року; у відповідності до статті 254 документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, подаються митному органу українською мовою; наданий прайс-лист від 16.06.2014 року не містить терміну дії; пунктом 1.2 договору перевезення вантажу від 01.04.2013 року №643, перелік послуг та інформація про них зазначається в заявці на перевезення вантажу, яка є невід’ємною частиною договору. Зразок заявки наводиться у додатку №1 до договору, проте декларантом до митного оформлення додаток №1 не надавався.

Відповідачем декларанту було запропоновано надати наступні документи: документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформацію біржових організацій про вартість товару за період 10 діб до дати інвойсу.

Листом від 03.07.2014 року №1 позивач відмовився від подання документів, пояснивши, що можливість надання у десятиденний термін витребуваних відповідачем додаткових документів відсутня.

З метою випуску товару у вільний обіг позивач сплатив митні платежі згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідачем, у розмірі 316 186,63 грн., та надав фінансову гарантію сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною контролюючим органом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірного рішення про коригування митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення перевірки правильності заявленої митної вартості товарів було встановлено необхідність у отриманні додаткових документів на підтвердження митної вартості заявленого позивачем товару та запропоновано декларанту протягом 10 днів надати додаткові документи. За результатами ознайомлення з повідомленням від митниці декларанту, декларант листом повідомив про неможливість надання у десятиденний термін витребуваних документів.

Крім того, митним органом встановлено, що надані декларантом відповідно до листа №18-09/1 від 18.09.2014р. додаткові документи для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, не спростовують раніше зроблених висновків та за результатами їх розгляду відмовив у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару.

Висновки відповідача ґрунтуються на тому, що відсутні підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару (не містила всієї інформації для перевірки розрахунку витрат, що повинні бути включені до митної вартості з урахуванням умов поставки товару (ст.. 58 МК України).

Умови поставки товару згідно контракту EXW Schio ITALY – не включено витрати, пов’язані з доставкою товару до митної території України.

Декларантом у митній декларації зазначено 4 договори транспортного перевезення.

Встановлено. що ТОВ “АТБ-МАРКЕТ” укладено договір перевезення з експедитором ПП “Транс Логистик” від 01.04.2013 року №643, відповідно до пункту 1.1 якого експедитор зобов’язується за плату та за рахунок ТОВ “АТБ-МАРКЕТ” надати послуги з організації та виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародних сполученнях та по території України. Згідно пункту 3.1 вказаного договору вартість послуг експедитора розраховується як сума вартостей послуг третіх осіб, що залучаються для здійснення перевезення.

Додатковою угодою №2 від 01.01.2014 року до договору №643 від 01.04.2013 року в пункт 3.1. цього договору внесені зміни, згідно яких вартість послуг виконавця розраховується як сума вартості послуг третьої особи, що залучається до здійснення перевезення та експедиційної винагороди, внаслідок чого сторони за цим договором відійшли від фіксованої суми винагороди у сумі 400 грн., отже, визначення ПП “Транс Логістик” суми експедиційної винагороди у розмірі 1 700 грн. не суперечить умовам договору №643 від 01.04.2013 року.

Судом встановлено та не спростовано позивачем, що вказана угода позивачем не подавалась ні до митного оформлення, ні під час консультації, ні листом від 18.09.2014 року №18-09/1.

На підтвердження транспортної складової позивачем до митного оформлення надано рахунок-проформу б/н від 26.06.2014 року експедитора ПП “Транс Логистик”. Відповідно до відміток на товаротранспортних документах (CMR) фактичне перевезення партії товару здійснено “МВ Стеллар”.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що посилання позивача на те, що безпосереднім перевізником виступило ТОВ “МВ Стеллар”, який перебуває у договірних відносинах з ТОВ “Транс-Сервіс-1” (договір №2506 від 25.06.2014 року), при цьому ТОВ “Транс-Сервіс-1” діяв на підставі договору із ПП “Транс Логістик” №020413-О від 02.04.2013 року, а договір між ТОВ “Транс-Сервіс” та ТОВ “Експрес Логістик” №0108-8 від 18.04.2013 року, договір між ТОВ “Експрес Логістик” та ПП “Транс Логістик” №010413-О від 01.04.2013 року були надані для митного оформлення помилково, у зв’язку з чим ТОВ “Експрес Логістик” не брало участі у перевезенні товару для позивача, оскільки зазначене пояснення до відповідача не надавалось та не було надіслано листом від 18.09.2014 року №18-09/1.

Відповідно відміток на товаротранспортних документах, безпосереднім виконавцем перевезення товару здійснено “МВ Стеллар”.

Договір на перевезення (№2506КЮ від 25.06.2014з “МВ Стеллар”укладено компанією ТОВ “Транс-Сервіс-1”, відповідно до якого оплата визначеної у заявці, яка є невід’ємною частиною договору по конкретному перевезенню, вартості послуг здійснюється з наданням замовнику (ТОВ “Транс-Сервіс-1”) рахунку, акту надання послуг, податкової накладної (п.3.1 та п.3.2).

ТОВ “Транс-Сервіс-1” в свою чергу виступає в якості перевізника за договором №0108-8 від 18.04.2013 року з ТОВ “Експресс Логістик”, пунктом 3 якого визначено, що вартість послуг по перевезенню визначається в заявці по конкретному перевезенню та оплачується з наданням перевізником рахунку, акту надання послуг, податкової накладної.

За пунктом 3.1 договору №010413-О від 01.04.2013 року ТОВ “Експресс Логістик”, який є виконавцем послуг з організації та забезпечення перевезення для клієнта, ціни на послуги узгоджуються сторонами в заявках і зазначаються в рахунках виконавця. Згідно пункту 4.2 цього договору виконавець повинен надати клієнту завірені копії документів, що підтверджують витрати виконавця.

Таким чином, за наданими документами в організації перевезення задіяні чотири посередника, договорами між якими визначено обов’язковим надання рахунків та документів, підтверджуючих фактичні витрати.

У пункті 3.1 договором перевезення від 01.04.2013 року №643 передбачено фіксовану суму експедиційної винагороди у розмірі 400 грн.

Відповідно до рахунку-проформи б/н від 26.06.2014 року експедитора ПП “Транс Логистик”, наданого до митного оформлення, сума експедиторських послуг зазначена у розмірі 1700 грн.(з ПДВ), що не відповідає вищезазначеним положенням договору №643 від 01.04.2013 року.

Договором передбачено, що оплата послуг експедитора здійснюється на підставі рахунку та акту приймання виконаних послуг, а вказані документи не надані.

Також за рахунком-проформи від 26.06.2014 змінено розподілення загальних витрат на перевезення, а саме: зменшено витрати на перевезення за кордоном та збільшено вартість транспортних послуг по території України, які не включено до митної вартості товару, зазначено розподіл витрат по доставці оцінюваної партії товару, при чому кількість посередників, які задіяні в організації перевезення, збільшено. Проте підтвердження формування розміру вказаних складових митної вартості (витрати на перевезення до та після кордону України, послуги задіяних посередників, витрати на навантаження) не надавалось позивачем до митного оформлення та не надіслано до митниці листом від 18.09.2014 року №18-09/1.

Щодо посилання на висновок експерта Дніпропетровської ТПП №ГО-4239/2 від 15.09.2014, судом першої інстанції вірно зазначено, що таким визначено ринкову вартість товару, яка дорівнює вартості товару на умовах поставки EXW Schio (VI), Італія, в яку не включено витрати, пов’язані з доставкою товару до митної території України, що є обов’язковою складовою митної вартості товару.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про те, що у митного органу були наявні підстави для сумніву в правильності визначення декларантом митної вартості товару, ввезеного на територію України, які стали підставою для проведення митним органом дій щодо посиленого контролю за правильністю визначення митної вартості поставленого товару.

Ненадання декларантом витребуваних митницею документів унеможливило застосування першого методу визначення митної вартості товару. А подані додатково документи не спростували висновків відповідача.

Відтак, митну вартість митним органом було визначено із використанням інформації щодо розмитнення ідентичних товарів на тих же комерційних умовах (МД-2 110080000/2014/110581) (а.с. 92).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства, у зв’язку з чим судом першої інстанції, вірно дана правова оцінка обставинам у справі; судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Дніпропетровської митниці ДФС України про скасування рішення та картки відмови - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст рішення складено 05 травня 2015року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник