Справа № 2а-8489/10/1470
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ К/9991/69120/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року

у справі № 2а-8489/10/1470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-вектор ЛТД»

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2011 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-вектор ЛТД» (далі - ТОВ «Агро-вектор ЛТД»; позивач) до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби (далі - ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС; відповідач) задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № /0 від 22 листопада 2010 року, № /0 від 22 листопада 2010 року, № /0 від 22 листопада 2010 року. Відшкодовано ТОВ «Агро-вектор ЛТД» судовий збір у розмірі 3,40 грн. з Державного бюджету України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року апеляційну скаргу ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС задоволено частково. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2011 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 22 листопада 2010 року. Прийнято в цій частині нову постанову, якою задоволено позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 22 листопада 2010 року в частині визначення ТОВ «Агро-вектор ЛТД» суми податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 297 819,00 грн. та відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування названого акту індивідуальної дії в частині визначення ТОВ «Агро-вектор ЛТД» суми податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 4 319,00 грн. В іншій частині постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2011 року залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням у справі, відповідач оскаржив його в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року в частині задоволення позовних вимог та прийняття нового рішення про повну відмову в задоволенні позову.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Агро-вектор ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2008 року по 31 березня 2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2008 року по 31 березня 2010 року, за результатами якої складено акт № 8456/23-200/35106495 від 01 листопада 2010 року.

Перевіркою, зокрема, встановлено порушення товариством пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 334/94-ВР), пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.7.1, підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) у зв'язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку при придбанні арматури в Приватного підприємства «Метекс-М» та кишкової сировини в Товариства з обмеженою відповідальністю «Моген» з підстав непідтвердження факту реального характеру розглядуваних господарських операцій.

Такий висновок податковим органом мотивовано посиланням на недостатність у ПП «Метекс-М» трудових ресурсів для проведення спірних операцій, відсутність документального підтвердження навантаження, розвантаження та транспортування придбаної в контрагента арматури, а також визнання недійсними постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2009 року у справі № 2-2634/09 свідоцтва про державну реєстрації ТОВ «Моген» з 15 травня 2008 року, свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість товариства з 15 травня 2008 року, всіх його первинних бухгалтерських та податкових документів з 30 листопада 2007 року.

На підставі зазначеного акту перевірки та з огляду на встановлені порушення ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС прийнято податкові повідомлення-рішення: № /0 від 22 листопада 2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 297 819,00 грн. (198 489,00 грн. - основний платіж, 99 330,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції); № /0 від 22 листопада 2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 152 478,00 грн. (81 274,00 грн. - основний платіж, 71 204,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції); № /0 від 22 листопада 2010 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) податку на додану вартість у розмірі 17 879,00 грн. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 8 940,00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР визначено, що валовими витратами виробництва та обігу є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94-ВР до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як з'ясовано судами, реальний характер господарських операцій з придбання позивачем арматури в ПП «Метекс-М» та кишкової сировини в ТОВ «Моген» підтверджується належним чином складеними видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями, доказами подальшого використання придбаних у контрагентів товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності.

При цьому слід враховувати, що податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків-покупця на формування даних податкового обліку від інших осіб, в тому числі від господарських та виробничих можливостей постачальників.

Також, зокрема, судом апеляційної інстанцій цілком обґрунтовано відхилено доводи відповідача про безтоварний характер господарських операцій з придбання позивачем арматури в ПП «Метекс-М» з підстав ненадання товариством на перевірку транспортної документації з огляду на те, що відповідною документацією має бути підтверджено здійснення послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару.

Крім того, варто зазначити, що визнання недійсними установчих документів юридичної особи, її свідоцтва про реєстрацію в якості платника податку на додану вартість, а також первинних бухгалтерських та податкових документів суб'єкта господарської діяльності не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи до моменту виключення її з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями первинних документів та податкових накладних.

А відтак, враховуючи те, що на момент виконання господарських операцій з придбання ТОВ «Агро-вектор ЛТД» кишкової сировини в ТОВ «Моген» (червень - липень 2008 року) контрагент позивача перебував в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мав статус платника податку на додану вартість, у контролюючого органу були відсутні правові підстави для виключення із складу податкового обліку сформованих товариством за проведеними із вказаним постачальником операціями даних.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року такою, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби відхилити, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.