Справа № 13/257/08
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" березня 2015 р. м. Київ К/9991/36642/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва

на постанову Господарського суду Миколаївської області від 06.10.2008 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2011

у справі №13/257/08

за позовом Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення недоїмки із сплати єдиного податку, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 06.10.2008, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2011, в задоволенні позову відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як суб?єкт підприємницької діяльності, здійснює діяльність за кодом 60.23.0 «інші автомобільні пасажирські перевезення». У 2008 році відповідач перебував на спрощеній системі оподаткування, був платником єдиного податку, що посвідчується свідоцтвом Серії НОМЕР_1. Рішенням Миколаївської міської ради від 18.08.2006 № 4/14 було визначено ставку єдиного податку для суб'єктів підприємницької діяльності фізичних осіб з діяльності нерегулярного автомобільного транспорту у розмірі 85,00 грн. на місяць. Зазначені обставини сторонами не заперечуються. Встановлену ставку єдиного податку за червень 2008 року відповідачем сплачено частково, не сплачена сума податку складає 55,90 грн., за липень 2008 року не сплачено в повному обсязі в сумі 85,00 грн., в результаті чого виник борг по сплаті єдиного податку в сумі 140,90 грн.

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходили з того, що єдиний податок сплачується виключно з доходів, отриманих фізичною особою суб?єктом господарської діяльності, доказів здійснення відповідачем у цей період підприємницької діяльності та отримання доходу податковим органом не надано.

Однак, з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна, з огляду на таке.

Порядок сплати єдиного податку регулюється Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 №727/98, з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до абз. 2 пункту 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць. У разі коли фізична особа - суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

Згідно з абз. 6 пункту 2 Указу суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Сплата єдиного податку є остаточною і не залежить від того, здійснюється підприємницька діяльність чи ні. Сплачена сума єдиного податку не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань такого платника податку.

Відмову від застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності і повернення до раніше встановленої системи оподаткування суб'єкти малого підприємництва можуть здійснювати з початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) у разі подання відповідної заяви до органів державної податкової служби не пізніше ніж за 15 днів до закінчення попереднього звітного (податкового) періоду (кварталу).

Згідно з пунктом 1.2 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до підпункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 названого Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платників податків.

Згідно з положеннями зазначеного Закону, узгодженим є податкове зобов'язання самостійно визначене платником податків у податковій декларації, яке є узгодженим з дня подання такої податкової декларації, або нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, яке вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги (підпункт 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами»).

Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не звільняє податковий орган, у випадку коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, надсилати такому платнику податків податкові вимоги. Такий обов'язок є імперативним та не може застосовуватися зазначеним органом на власний розсуд.

Судами встановлено, що відповідач не сплатив за період з червня по липень 2008 року суму єдиного податку у розмірі 140,90 грн., що призвело до виникнення боргу.

Разом з тим, дотримання податковим органом порядку стягнення суми боргу, шляхом надсилання підприємцю податкових вимог у відповідності до приписів вказаного Закону, не з?ясовувалось, що свідчить про неповне з'ясування судами попередніх інстанцій усіх обставин у даній справі.

Відповідно до частини другої ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Господарського суду Миколаївської області від 06.10.2008 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2011 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун