Справа № 803/906/14
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року Справа № 876/6029/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луцьку на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луцьку про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,

ВСТАНОВИВ :

15 травня 2014 року управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області (далі - УПФУ в м. Луцьку) звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луцьку (далі - ВВД ФССНВВ в м. Луцьку) 4816,62 грн. витрат на виплату і доставку пенсій, призначених по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за період з 01.10.2013 року по 31.03.2014 року включно.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року у справі № 803/906/14 вказаний позов було задоволено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржило ВВД ФССНВВ в м. Луцьку, яке у поданій апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. У обґрунтування своїх вимог апелянт покликається на те, що у період з 01.10.2013 року по 31.03.2014 року ВВД ФССНВВ в м. Луцьку не прийняло до відшкодування 4816,62 грн., підписавши акти щомісячних звірок із вказаною розбіжністю. Громадяни ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які отримали каліцтво на території СНД, та громадянин ОСОБА_5 не є застрахованими особами відповідно до Закону № 1105-XIV.

Крім того, апелянт звертає увагу суду, що громадянин ОСОБА_5 отримав ушкодження здоров'я 18.10.2012 року під час виконання будівельних робіт, працюючи на умовах цивільно-правового договору, укладеного 09.10.2012 року із ТОВ «Оріон будінвест-2» і з заявою про призначення страхових виплат звернувся до ВВД ФССНВВ в м. Луцьку 13.01.2014 року. Постановою від 27.01.2014 року ОСОБА_5 відмовлено у призначенні виплат.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги УПФУ в м. Луцьку, суд першої інстанції виходив із того, що громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з 1 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року проводилася виплата і доставка пенсій, призначених по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Каліцтво громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заподіяно на підприємствах, розташованих на території Співдружності незалежних Держав (СНД), що підтверджується копіями актів про нещасний випадок форми Н-1. Відповідно до витягів із актів огляду медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) вказаним пенсіонерам встановлена ІІ та ІІІ групи інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

ВВД ФССНВВ в м. Луцьку з липня 2013 року не включено витрати на виплату пенсії по пенсійній справі ОСОБА_5 на суму 907,14 грн., з мотивів, що нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, однак в матеріалах справи міститься акт форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 20.05.2013 року, в т.ч. підписаний представником фонду Степановичем К.О., який на дату складання акту звірки є чинним. З матеріалів справи слідує, що 9 жовтня 2012 року ТОВ «Оріон Будінвест-2» уклало цивільно-правовий договір № 3 з ОСОБА_5, який отримав трудове каліцтво на цьому підприємстві. Листом ТОВ «Оріон Будінвест-2» від 16.01.2014 року № 2 підтверджується, що ОСОБА_5 нараховувався та сплачувався до фондів єдиний соціальний внесок в розмірі 34,7 відсотків на суму винагороди за цивільно-правовим договором № 3 від 09.10.2012 року, а відтак призначена йому 17.05.2013 року та виплачена за період з 01.10.2013 року по 31.03.2014 року пенсія по інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом підлягає відшкодуванню з відповідача.

Як вбачається з розрахунку розбіжностей, за період з 01.10.2013 року по 31.03.2014 року УПФУ у м. Луцьку понесено витрати на виплату і доставку пенсій, призначених по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в сумі 4816,62 грн.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовна заява щодо стягнення витрат на виплату і доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання у сумі 4816,62 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Даючи правову оцінку заявленим УПФУ в м. Луцьку позовним вимогам та оскаржуваному судовому рішенню, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Як встановлено судом, між сторонами існує спір щодо відшкодування коштів, які були виплачені УПФУ в м. Луцьку ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у вигляді пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві всього на загальну суму 4816,62 грн.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд, що також передбачено статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV), яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Згідно із частиною четвертою статті 26 Основ, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене статтею 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до пункту 5 якої, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами Пенсійного фонду України у зв'язку із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності від трудового каліцтва (у тому числі й пенсій особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР), підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Такий висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 21-1087во06 та від 12 червня 2012 року № 21-165а12.

Пункт 7 Порядку, якому, на думку заявника, суперечать вимоги управління Пенсійного фонду України про відшкодування витрат, не врегульовує спірні відносини, які виникли у цій справі, оскільки встановлене ним правило та механізм взаєморозрахунків на централізованому рівні між Фондом та Пенсійного фонду України розраховані на відсутність спору та реалізуються за наслідками попередньо здійснених згідно з пунктами 5, 6 Порядку звірок витрат за особовими справами потерпілих, складання актів таких звірок, узгодження й подання відповідних довідок.

Статтею 16 Закону № 1105-XIV визначено, що безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція. За змістом статті 18 зазначеного Закону виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його статутом і Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду є, зокрема, її відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Згідно із пунктом 15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01 березня 2001 року № 121/2001 (чинного на час виникнення спірних відносин) Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі, та управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

З огляду на викладене, вимоги УПФУ в м. Луцьку про відшкодування відділенням Фонду витрат, пов'язаних із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідають змісту його прав як робочого органу Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат та узгоджуються із компетенцією виконавчої дирекції Фонду, основними завданнями якої згідно із Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженим постановою правління Фонду від 20 квітня 2001 року № 15, крім іншого, визначено виконання завдань та основних принципів страхування від нещасного випадку, фінансування страхових виплат, а до повноважень у сфері здійснення процедури страхування та координації страхової діяльності віднесено, зокрема, співпрацю з фондами з інших видів соціального страхування щодо відшкодування витрат, понесених ними у зв'язку з матеріальним забезпеченням потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та представництво інтересів страховика в органах державної виконавчої влади, органах місцевого самоврядування і судах.

Що стосується виплат, проведених на користь ОСОБА_5, то згідно з наявними у справі документами факт нещасного випадку на виробництві підтверджується актом по формі № Н-1 від 20.05.2013 року № 1, який також підписаний представником фонду Степановичем К.О., потерпілого визнано інвалідом 3 групи і відповідно до положень Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначено пенсію по інвалідності. Згідно довідки МСЕК причиною встановлення групи інвалідності стало трудове каліцтво. Пенсія ОСОБА_5 була призначена 17 травня 2013 року та перша виплата була проведена в липні 2013 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянта ВВД ФССНВВ в м. Луцьку не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нової постанови про задоволення його позовних вимог, а тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луцьку залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року у справі № 803/906/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

І.М.Обрізко