Справа № 754/21113/14-а
Суддя: Бабко В. В.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/199/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.04.2015 року Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі Базік А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними щодо перерахунку пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, що йому, як особі, постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, та інваліду ІІ групи від захворювання, пов"язаного із наслідками аварії на ЧАЕС, не в повному обсязі нараховуються та виплачуються основна та додаткова пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Крім того, зазначив, що він є внутрішньо переміщеною особою про що отримав відповідний статус. Після переїзду до м.Києва (Деснянський район) звернувся до відповідача з проханням поновитм пенсійні права на належні виплати, але відповідач невірно застосував чинне законодавство про нарахування пенсійних виплат. А тому, просить визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача провести перерахунок його основної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. 49, 50, 54 вищевказаного Закону, починаючи з 01 січня 2014р по 21 липня 2014р.

В судовому засіданні представник позивача та позивач просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, визнати дії відповідача протиправними та зобов"язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити основну та додаткову пенсії відповідно до вимог Закону з 01 січня 2014р по 21 липня 2014р.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва - в судовому засіданні надала письмові заперечення, та просила відмовити в позові, оскільки вважає, що дії Управління відповідають нормам чинного законодавства України.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач визнаний інвалідом 2 групи захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААА № 504094 та посвідченням серії НОМЕР_1.

Зокрема, як убачається з матеріалів справи, відповідно до довідки від 10.10.2014р. № позивача взято на облік в Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва як особи, переміщеної з тимчасової окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (АТО). Згідно вказаної довідки позивач постійно проживав в АДРЕСА_1, що є тимчасово окупованою територією.

Звернення позивача про перерахунок пенсій у відповідності до розмірів, встановлених Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідачем залишено без задоволення. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4.

Згідно ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності до ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам IІ групи - у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини четвертої статті 54 цього Закону, якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів IІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин, позивач має право на призначення основної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі не нижчому 75 відсотків мінімальної пенсії за віком та восьми мінімальних пенсій за віком

Положення ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" містять пряму вказівку, що під час визначення розміру таких пенсій за основу її обчислення як розрахункова величина береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Проте, всупереч ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідач виплачував позивачу основну пенсію та додаткову пенсію у меншому розмірі, аніж встановлено постановою Кабінету міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 листопада 2011року № 1210.

Так, Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу у порівняні з постановою КМ України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 листопада 2011 року № 1210, та є пріоритетним у застосуванні.

Будь-яким іншим законом, крім Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", мінімальний розмір пенсії не встановлений, у зв'язку з чим відсутні підстави не застосовувати для розрахунку пенсії та додаткової пенсії, розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" було доповнено п. 67, згідно якого виплата коштів, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у 2014 року проводиться у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік лише 31 липня 2014 року. Редакція набрала законної сили 16.08.2014р.

У період з 01 січня по 16 серпня 2014 року правове регулювання правовідносин щодо виплати додаткової пенсії особам, які мають статус осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими законами, крім Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - не здійснювалося.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення йому перерахунку та виплати належних пенсійних виплат 07.11.2014року, тобто після залишення тимчасової окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що позивач не мав можливості вчасно звернутися до Пенсійного фонду із відповідною заявою, оскільки не мав можливості залишити тимчасово окуповану територію України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою-випискою Щастинської міської лікарні та матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що у період з 01січня 2014р. по 21 липня 2014р. відповідач зобов'язаний був виплачувати позивачу основну пенсію та додаткову пенсію у розмірі, встановленому ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки органи Пенсійного фонду України складають єдину систему та є органами державної влади, а тому відповідач повинен був поновити порушені законні права та інтереси позивача (Постанова КМУ від 23.07.2014р. № 280).

Відповідно до ч.1 та 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій та бездіяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, оцінивши за правилами, встановлені ст. 86 КАС України, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст.2, 5-6, 14, 17-19, 49, 51, 69, 72, 76, 79, 93, 99-100, 104, 161-163, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Деснянському районі м.Києва щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, у розмірах передбачених ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Деснянському районі м.Києва перерахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 01 січня 2014 року по 21 липня 2014 року, з урахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва в 10-денний строк, з дня отримання її копії, апеляційної скарги.

Суддя В.В. Бабко