Справа № 826/6071/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 квітня 2015 року № 826/6071/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К. Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м.Києві
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Айверін Компані"
про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Айверін Компані» про стягнення податкової заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 887 518,98 грн., яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 01 жовтня 2014 року № 00031/2204 (864458,75 грн.), податкового повідомлення-рішення від 29 жовтня 2014 року № (1020 грн.) та на підставі податкового повідомлення-рішення від 11 грудня 2014 року № (1020 грн.), а також нарахованої пені.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі № 826/6071/15 та запропоновано відповідачу у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду письмові заперечення проти позову та докази на підтвердження цих заперечень або заяву про визнання позову.

Ухвала про відкриття скороченого провадження скерована рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за юридичною адресою відповідача та отримана ним 14 квітня 2015 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У строк, встановлений частиною 3 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач не подав до канцелярії суду заперечення проти позову або заяву про визнання позову.

Враховуючи вищенаведене, справа розглядається в порядку скороченого провадження на основі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Айверін Компані» перебуває на податковому обліку в ДПІ в Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві.

У період з 11 вересня 2014 року по 12 вересня 2014 року посадовою особою позивача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Айверін Компані» з питань дотримання податкового та іншого законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати до державного бюджету податків, інших платежів по взаємовідносинам з ТОВ «Юдіта», ТОВ «Бізлекс» за період з 23 січня 2014 року по 01 вересня 2014 року, оформлену актом перевірки від 15 вересня 2014 року № 2476/26-57-22-05-10/38892464.

На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 01 жовтня 2014 року № 00031/2201, яким відповідачу в порушення вимог п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.3, 198.2, 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 864458,75 грн., у тому числі за основним платежем - 691567,00 грн. та за штрафними санкціями - 172891,75 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення отримане відповідачем 06 жовтня 2014 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, позивачем на підставі п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності відповідача з податку на додану вартість за вересень 2014 року, оформлену актом перевірки від 28 жовтня 2014 року № 3200/26-52-15-01-38892464.

На підставі акту перевірки позивачем винесено податкове повідомлення-рішення від 29 жовтня 2014 року № , яким відповідачу в порушення вимог гл. 2, п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними санкціями на суму 1020,00 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення отримане відповідачем 02 грудня 2014 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Також позивачем на підставі п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності відповідача з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, оформлену актом перевірки від 21 листопада 2014 року № 85/26-52-15-01-38892464.

На підставі акту перевірки позивачем винесено податкове повідомлення-рішення від 11 грудня 2014 року № , яким відповідачу в порушення вимог гл. 2, п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними санкціями на суму 1020,00 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення отримане відповідачем 22 грудня 2014 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Станом на момент розгляду даної адміністративної справи відомості стосовно сплати відповідачем заборгованості чи стосовно оскарження суми заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, встановлено, що пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Відповідно до пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Згідно із пунктом 131.1 статті 131 Податкового кодексу України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

Пунктами 59.1 та 59.5 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Пунктами 102.1 та 102.3 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку. У разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до підпункту 14.1.137 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи державної податкової служби мають право: застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

В підтвердження обґрунтованості сум заявленого податкового боргу позивач надав до адміністративного позову наступні копії документів: корінець податкової вимог від 05 листопада 2014 року № 2689-25, рішення про опис майна у податкову заставу № 64/26-52-25-37, податкове повідомлення-рішення від 01 жовтня 2014 року № 00031/2202, акту перевірки від 15 вересня 2014 року № 2476/26-57-22-05-10/38892464, розрахунок заборгованості станом на 03 березня 2015 року, податкове повідомлення-рішення від 29 жовтня 2014 року № , акт перевірки від 28 жовтня 2014 року № 3200/26-52-15-01-38892464, податкове повідомлення-рішення від 11 грудня 2014 року № , акт перевірки від 21 листопада 2014 року № 85/26-52-15-01-16-38892464.

На виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України позивачем направлено на юридичну адресу відповідача податкову вимогу 05 листопада 2014 року № 2689-25, отриману відповідачем 18 листопада 2014 року.

Підпунктом 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (п. 87.2 п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України).

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. (п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України).

Беручи до уваги вищевикладені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно п. 8 ч. 6 ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач зобов'язаний виконати постанову негайно.

Згідно з частиною третьою статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною четвертою статті 94 КАС України встановлено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Оскільки, відповідачем не надано суду доказів понесення ним судових витрат, підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись положеннями статей 69-71, 158-163, 1832, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Державної податкової інспекції в Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айверін Компані» () заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 887518 (вісімсот вісімдесят сім тисяч п'ятсот вісімнадцять) гривень 98 копійок на р/р 0004 (код платежу 1401000) УДКСУ в Деснянському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, .

3. Постанова підлягає негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 256 та п. 8. ч. 6 ст. 1832 КАС України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ч 8 ст. 183-2, ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя К.Ю. Гарник