Справа № 826/3547/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 квітня 2015 року № 826/3547/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К. Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська торгова гільдія"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві Міністерства доходів і зборів
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська торгова гільдія» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19 листопада 2014 року № та від 14 лютого 2015 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/3547/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 26 березня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача надав письмові заперечення проти задоволення позовних вимог.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що посадовою особою відповідача на підставі пункту 200.10 статті 200 в порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська торгова гільдія» з податку на додану вартість за жовтень 2013 року, якою встановлено неподання позивачем в порушення п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2013 року, відповідальність за що передбачена п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України. За результатами перевірки складено акт № 1315/1507 від 19 листопада 2014 року.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 19 листопада 2014 року № згідно п.п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54, п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, яким встановлено порушення п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 170,00 грн.

Крім того, особою відповідача на підставі пункту 200.10 статті 200 в порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з податку на додану вартість за листопад, грудень 2013 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2014 року, якою встановлено неподання позивачем в порушення вимог п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкових декларацій з податку на додану вартість за листопад, грудень 2013 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2014 року, відповідальність за що передбачена п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України. За результатами перевірки складено акт № 462/1507 від 14 лютого 2015 року.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 14 лютого 2015 року № , згідно п.п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54, п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, яким встановлено порушення п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на11220,00 грн.

На думку позивача такі висновки актів перевірки не базуються на нормах чинного податкового законодавства, а тому винесені на їх підставі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України).

Згідно положень п. 49.1, 49.2, 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Приписи п. 202.1 ст. 202 ПК України, яка регулює питання звітних періодів податку на додану вартість, визначають, що звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Пунктом 116.1 ст. 116 ПК України передбачено, що у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Згідно п. 2.2 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 року № 1236, у випадках, зазначених у пункті 2.1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ органу державної податкової служби складає податкове повідомлення-рішення, зокрема, за формою згідно з додатком 2 за наслідками перевірок (форма «Р»).

Відтак, керуючись вказаними положеннями Податкового кодексу України, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штрафні санкції.

Позивачем не долучено до матеріалів справи жодних належних та допустимих доказів на підтвердження подання ним декларацій з податку на додану вартість за перевіряємий період, що, в свою чергу стало підставою для винесення відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень. При цьому, під час розгляду справи позивачем не спростовано неподання спірної декларації.

З огляду на викладене, вірними є висновки контролюючого органу про порушення позивачем п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про порушення Державною податковою інспекцією в Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві норм податкового законодавства щодо процедури проведення перевірок, які полягають в несвоєчасному надісланні актів перевірок та, як наслідок, передчасності винесення спірних , що, в свою чергу, порушило право позивача на подання заперечень на акти перевірки у разі незгоди з їх висновками.

Положеннями статті 76 Податкового кодексу України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушено законодавчо визначені гарантії дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового законодавства, який здійснюється органами державної фіскальної служби в процесі адміністрування податків i зборів, а саме: акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість № 1315/1507 та податкове повідомлення-рішення № 001315 винесені 19 листопада 2014 року, акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість № 462/1507 та податкове повідомлення-рішення № винесені 14 лютого 2015 року, чим порушено право позивача на подання, у разі незгоди з висновками акту перевірки, заперечень на вказані акти.

Відповідно до ст. 11 КАС України, за загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших законодавчих приписів, ніж ті, про які зазначає позивач.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

З урахуванням приписів статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідним задовольнити адміністративний позов в цій частині в наступній редакції, а саме: визнати протиправними дії Держаної податкової інспекції в Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо порушення порядку та строків прийняття податкових повідомлень - рішень від 19 листопада 2014 року № та від 14 лютого 2015 року № , встановлених пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Крім того, суд зазначає, що по суті позивач, як на підставу неправомірності спірних податкових повідомлень - рішень посилається на порушення відповідачем процедури проведення податкової перевірки.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловлену у постанові від 24 грудня 2010 у справі № 21-25а10 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

З урахуванням викладеного та враховуючи відсутність процедури допуску до камеральних перевірок, платник податків не в змозі висловити свою незгоду із правомірністю призначення щодо нього податкової перевірки до моменту її проведення шляхом не допуску до такої перевірки.

З огляду на це, судом в судовому порядку розглянуте питання щодо правомірності проведення камеральної перевірки, дотримання процедури її проведення.

Юридичним наслідком прийняття судового рішення відповідно до розглядуваної позиції має бути визнання відсутнім податкової перевірки як юридичного факту, наслідком чого є автоматичне визнання протиправними будь - яких податкових повідомлень - рішень, що прийняті з урахуванням результатів відповідної камеральної або невиїзної перевірки.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07 липня 2014 року № К/9991/17782/11.

Таким чином, враховуючи вищезазначені правові норми та беручи до уваги те, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування позиції позивача, суд вважає податкові повідомлення-рішення від 19 листопада 2014 року № та від 14 лютого 2015 року № неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, а щодо порушення порядку та строків прийняття податкових повідомлень - рішень, встановлених пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України - визнанню протиправними.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем доведена неправомірність та необґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, а тому, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська торгова гільдія» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська торгова гільдія» задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Держаної податкової інспекції в Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо порушення порядку та строків прийняття податкових повідомлень - рішень від 19 листопада 2014 року № та від 14 лютого 2015 року № , встановлених пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України.

3. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19 листопада 2014 року № та від 14 лютого 2015 року № .

4. Судові витрати в сумі 182,70 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська торгова гільдія» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник