Справа № 814/4733/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2015р. м. Київ К/800/5789/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Соняшниковий світанок» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про визнання протиправно та скасування постанови, що переглядається за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Соняшниковий світанок» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ТОВ «Соняшниковий світанок» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області (далі - Інспекція) про визнання протиправною та скасування постанови.

Зазначали, що оскаржуваною постановою до позивача застосовано штраф за недопущення посадових осіб Інспекції до перевірки.

Посилаючись на те, що підстав для проведення позапланової перевірки не було, об'єкт будівництва, який підлягав перевірці, відноситься до ІІ категорії складності, а Інспекція має право перевіряти лише об'єкти IV та V категорії складності, крім того, на момент винесення оскаржуваної постанови ще не сплив строк усунення порушень, визначений Інспекцією у приписі (про зобов'язання допустити перевірки), просили визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції від 6 листопада 2013 року № 193_7/14-6020-13.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 січня 2014 року позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, а у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Товариство, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що 3 жовтня 2013 року Інспекцією видано направлення № 1341 на проведення позапланової перевірки об'єкта будівництва по вул. Промисловій, 4 у м. Баштанка, Миколаївської області, замовником якого є Товариство.

Підставою її проведення зазначено лист УДСБЕЗ в Миколаївській області від 24 вересня 2013 року № 77/4-4219. У цьому листі вказано про супроводження кримінального провадження за фактом підробки декларацій про початок будівельних робіт та необхідність проведення Інспекцією перевірки.

28 жовтня 2013 року посадовою особою Інспекції складено акт про недопущення Товариством посадових осіб Інспекції до перевірки та припис про усунення цього порушення.

Постановою Інспекції від 6 листопада 2013 року № 193_7/14-6020-13 до позивача застосовано штраф, передбачений пунктом 2 частини шостої статті 2 Закону України від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі - Закон № 208/94-ВР) в розмірі 11 470 грн.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що з вимогою про проведення перевірки може звернутися лише прокурор, а УДСБЕЗ в Миколаївській області не мало на це права.

Скасувавши це рішення та відмовивши у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що у Товариства не було правових підстав для недопущення посадових осіб Інспекції до перевірки.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, висновку апеляційного суду не спростовують.

Як вбачається зі змісту позову, позивач вважає перевірку незаконною з таких підстав: лист УДСБЕЗ в Миколаївській області не є вимогою правоохоронного органу щодо проведення перевірки; об'єкт будівництва, який підлягав перевірці, відноситься до ІІ категорії складності, а Інспекція має право перевіряти лише об'єкти IV та V категорії складності; на момент винесення оскаржуваної постанови ще не сплив строк усунення порушень, визначений Інспекцією у приписі (про зобов'язання допустити до перевірки).

Колегія суддів вважає такі доводи позивача хибними і такими, що правильно відхилені апеляційним судом.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553).

Пунктом 7 цього Порядку передбачено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставою для проведення позапланової перевірки є вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Відповідно до пункту 4.2.6. Положення про управління (відділ) державної служби боротьби з економічною злочинністю головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, затвердженого наказом МВС України від 3 вересня 2012 року № 769, працівники державної служби боротьби з економічною злочинністю мають право порушувати в установленому законом порядку питання про проведення перевірок фінансово-господарської діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та осіб, які займаються підприємницькою діяльністю або іншими видами господарської діяльності індивідуально, та брати участь в їх проведенні.

За обставин, коли УДСБЕЗ в Миколаївській області направило вимогу про проведення перевірки в рамках розслідування кримінальної справи за фактом підробки декларацій про початок будівельних робіт, така вимога вбачається законною, а підстава для проведення позапланової перевірки такою, що відповідає положенням Порядку № 553.

Доводи позивача щодо неможливості застосування Порядку № 553 до спірних відносин (оскільки йдеться про будівництво об'єкта ІІ категорії складності) є необґрунтованими.

Пунктом 1 Порядку № 553 передбачено, що він визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності.

Слова та цифри «IV і V категорії складності», що містяться в наведеній нормі, не обмежують коло об'єктів будівництва, що можуть перевірятися Інспекцією, оскільки стосуються лише ліцензійних умов провадження господарської діяльності пов'язаної з будівництвом об'єктів IV і V категорії складності.

Посилання позивача на те, що на момент винесення оскаржуваної постанови ще не сплив строк усунення порушень, визначений Інспекцією у приписі про зобов'язання допустити до перевірки, є необґрунтованими, оскільки підставою для застосування штрафу є факт недопущення посадових осіб до перевірки, а не факт невиконання припису Інспекції.

З викладеного вбачається, що висновки апеляційного суду про відмову в задоволенні позову є правильними, а доводи, викладені в касаційній скарзі, таких висновків не спростовують.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Соняшниковий світанок» залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов