Справа № 2-а-1663/11
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року Справа № 876/491/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року за поданням Відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі № 2-а-1663/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про стягнення виплат "дитині війни", -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27.09.2011 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду позов задоволено, шляхом зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова провести нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1 у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 04.02.2011 року по 22.07.2011 року, з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та із врахуванням фактично отриманих нею сум підвищення.

На підставі виконавчого листа №2а-1663/11 від 19.11.2013 року Відділом примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області 03.04.2014 року відкрито виконавче провадження ВП №42737342.

05.09.2014 року Відділ примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області звернувся до суду з поданням про зміну і порядку виконання виконавчого листа, яким просив змінити спосіб і порядок виконання виконавчого листа №2а-1663/11 від 19.11.2013 року виданого Залізничним районним судом м. Львова шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на користь ОСОБА_1 997,15 грн. нарахованого підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 04.02.2011 року по 22.07.2011 року, з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року подання задоволено: змінено спосіб та порядок виконання постанови Залізничного районного суду м. Льова від 27.09.2011 року у справі №2а-1663/11 із «зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1 у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 04.02.2011 року по 22.07.2011 року, з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та із врахуванням фактично отриманих нею сум підвищення» на «стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на користь ОСОБА_1 997,15 грн. нарахованого підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 04.02.2011 року по 22.07.2011 року, з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення.

В апеляційній скарзі покликається на те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено, що фінансування витрат пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету пенсійного фонду України на 2012 рік. Аналогічна норма міститься і в Законі України «Про Державний бюджет України на 2013 рік».

У зв'язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження згідно з п.1 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовільнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду першої інстанції, та приймає нову ухвалу, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції ухвалою від 18 листопада 2014 року подання Відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про зміну способу і порядку виконання постанови суду задовольнив.

Колегія суддів такий висновок суду першої інстанцій вважає помилковим виходячи з наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27.09.2011 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду позов задоволено, шляхом зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова провести нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1 у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 04.02.2011 року по 22.07.2011 року, з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та із врахуванням фактично отриманих нею сум підвищення.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови суду першої інстанції та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин позивач просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції, задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, не звернув увагу та не врахував відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що "захист порушеного права у судовому рішенні" і "спосіб виконання судового рішення" не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про те, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, що належить до повноважень суду апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів. Така позиція висловлена в постановах Верховного суду України від 25 листопада 2014 року (справа №21-506а14), від 17 лютого 2015 року (справа №21-622а14), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З урахуванням того, що фактичні обставини справи судом першої інстанцій встановлено повно та правильно, але неправильно застосовано норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, відповідно до повноважень, наданих статтею 202 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне судове рішення, ухвалене цим судом, скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 197, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова задоволити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року у справі № 2-а-1663/11 - скасувати та прийняти нову ухвалу, якою в задоволенні подання Відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь в справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

Р.В. Кухтей