Справа № 826/18031/14
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі - Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О., що полягають у невключенні даних ОСОБА_3 у Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського строкового вкладу від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіну Л.О. включити дані ОСОБА_3 у Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського строкового вкладу від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити гарантоване відшкодування за договором банківського строкового вкладу від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014 на користь ОСОБА_3 у розмірі 190000 грн. 00 коп.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. щодо невключення даних ОСОБА_3 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу;

- зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіну Л.О. включити дані ОСОБА_3 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу;

- зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення позивача до загального реєстру вкладників на підставі Повного переліку вкладників, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіною Л.О. із здійсненням відповідного відшкодування коштів у межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_3

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіна Л.О. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що договір банківського вкладу від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014, укладений між ПАТ «Старокиївський Банк» та ОСОБА_3, є нікчемним та не породжує жодних обов'язків для відповідачів.

Під час судового засідання представник відповідача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що судом першої інстанції було винесене законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судовому засіданні пояснив, що апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. вважає законною і обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. задовольнити частково, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що між ПАТ «Старокиївський Банк» та позивачем був укладений договір банківського вкладу, а тому вона має право на відшкодування суми депозиту згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також суд першої інстанції посилався на те, що зазначене право ОСОБА_3 підлягає захисту шляхом зобов'язання кожного із відповідачів вчинити певні дії.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ПАТ «Старокиївський Банк» був укладений договір банківського вкладу № 06/1237-2014. Згідно умов вказаного договору банк відкриває вкладний (строковий) рахунок № НОМЕР_1 «Надійний», а позивач у строк до 06 червня 2014 року вносить на такий рахунок 190000 грн. 00 коп. Процента ставка за вкладом становить 8 процентів річних.

На підтвердження виконання своїх зобов'язань щодо внесення коштів на рахунок позивач надала суду квитанцію № 66667 від 06 червня 2014 року. Фактична наявність коштів на депозитному рахунку № НОМЕР_1 підтверджується також випискою з депозитного рахунку ОСОБА_3, довідкою про рух коштів по рахунку клієнтів, що надані суду Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіною Л.О. (далі - Уповноважена особа).

Постановою Правління Національного банку України від 17 червня 2014 року № 365 ПАТ «Старокиївський Банк» було віднесене до категорії неплатоспроможних банків.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут та надалі зазначений Законом зазначається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 27 вказаного Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

ОСОБА_3 не була включена до переліку вкладників ПАТ «Старокиївський Банк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У відповідь на заяву про повідомлення причин відсутності ОСОБА_3 у зазначеному переліку, Уповноважена особа листом від 06 листопада 2014 року повідомила представника позивача про те, що договір банківського вкладу № 06/1237-2014 був визнаний нікчемним відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 2 ст. 38 вказаного Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Підстави, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, визначені у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З матеріалів справи вбачається, що наказом Уповноваженої особи від 24 червня 2014 року № 23 було розпочато перевірку, передбачену вищевказаною нормою права, для чого створено комісію з перевірки договорів.

У протоколі засідання комісії з перевірки договорів від 29 серпня 2014 року зазначено, що нікчемні договори та інші правочини були вчинені у зв'язку з тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів ПАТ «Старокиївський Банк» перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, тому, відповідно, існували ризики незадоволення вимог кредиторів в результаті ліквідації банку та реалізації його майна. У зв'язку з цим фізичними особами було ініційовано процес фіктивного відкриття рахунків іншими фізичними особами для штучного зарахування коштів на них у розмірі, що не перевищує суму граничного розміру відшкодування - 200000 грн. 00 коп. Операції із штучного залучення вкладів фізичних осіб здійснювалися без присутності осіб, на ім'я яких відбувалося внесення готівкових коштів. Такі операції відбувалися у період, коли банк не мав можливості виконати свої зобов'язання перед кредиторами банку навіть у незначних розмірах (з 12 травня 2014 року по 17 червня 2014 року) та з метою отримання грошових коштів за рахунок виплат Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

На підставі висновків комісії з перевірки договорів Уповноважена особа видала наказ від 29 серпня 2014 року № 61 про визнання правочинів (договорів) згідно з переліком (до якого включений договір із ОСОБА_3.) нікчемними.

Особливості застосування наслідків нікчемності правочину визначені Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно вказаних норм права, Уповноважена особа листом від 06 листопада 2014 року № 601/09-02 повідомила позивача про визнання договору банківського вкладу № 06/1237-2014 нікчемним та не включила її до переліку вкладників ПАТ «Старокиївський Банк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Із раніше зазначених ч. 1 ст. 26 та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що обов'язок Уповноваженої особи щодо включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами безпосередньо пов'язаний із наявність у позивача статусу вкладника банку. Наявність такого статусу обумовлюється наявністю дійсного договору банківського вкладу.

Не включивши ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, Уповноважена особа фактично застосувала наслідки нікчемності правочину - договору банківського вкладу № 06/1237-2014.

За змістом абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання його недійсним судом не вимагається.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Цивільним кодексом України не передбачено можливості визнання судом дійсним правочину, який є нікчемним в силу ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Уповноважена особа, встановивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», має право не включити фізичну особу до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами посилаючись на нікчемність договору банківського вкладу. Натомість, вкладник, договір із яким Уповноважена особа вважає нікчемним, може захистити свої права, які випливають із договору банківського вкладу, шляхом пред'явлення позову про визнання протиправними дій Уповноваженої особи, вчинених у зв'язку з визнанням відповідного договору нікчемним.

У такому випадку висновок про визнання судом нікчемності правочину є правовою оцінкою, яка має бути викладена у мотивувальній частині судового рішення.

Такий же підхід до вирішення адміністративних спорів, пов'язаних із застосуванням наслідків нікчемності правочину, викладений у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2008 року (реєстраційний номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 2182152).

Таким чином, під час розгляду та вирішення даної справи суду необхідно перевірити обґрунтованість висновку Уповноваженої особи про нікчемність договору банківського вкладу № 06/1237-2014, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Старокиївський Банк».

У протоколі комісії з перевірки договорів від 29 серпня 2014 року та наказі Уповноваженої особи від 29 серпня 2014 року № 61 не зазначений пункт ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якого відповідні договори визнані нікчемними.

У письмових поясненнях на адміністративний позов від 04 грудня 2014 року та апеляційній скарзі Уповноважена особа вказує, що договір банківського вкладу, укладений із ОСОБА_3, був визначний нікчемним з підстав передбачених пунктами 2 та 7 ч. 3 ст. 38 зазначеного Закону. Згідно вказаних норм права правочин є нікчемним, якщо:

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Разом з тим, Уповноважена особа не зазначила яким чином договір банківського вкладу, згідно з яким банк отримує кошти від фізичної особи, міг призвести до неплатоспроможності банку чи неможливості виконання банком своїх грошових зобов'язань перед іншими кредиторами.

За умовами договору банківського вкладу від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014 банк зобов'язувався виплатити позивачу відсотки за депозитом у розмірі 8 % річних. Зазначена ставка за депозитом є меншою, ніж середньозважені ставки у річному обчисленні, які зазначені у документі, що доданий представником Уповноваженої особи до письмових пояснень від 04 грудня 2014 року.

Також зазначений договір не передбачав обов'язку банку здійснити платіж чи передати інше майно з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Зобов'язання ПАТ «Старокиївський Банк» були визначені у п. 3.1 договору від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014 та передбачали відкриття і обслуговування рахунків вкладника, забезпечення збереження вкладу, а також повернення суми вкладу та виплату нарахованих процентів.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання Уповноваженої особи на п.п. 2. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу для віднесення договору банківського вкладу від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014 до нікчемних правочинів.

Обґрунтовуючи наявність підстав, передбачених п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа посилалася на те, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надходили внаслідок так званого «дроблення» рахунку іншого клієнта. Так, з рахунку іншого клієнта, розмір якого становив значно більше, ніж 200000 грн. 00 коп., знімалися кошти і відразу ж знята сума надходила на рахунки, відкриті на ім'я позивача та інших фізичних осіб у сумах, що не перевищують 200000 грн. 00 коп.

На підтвердження вказаної обставини Уповноважена особа надала суду довідку про рух коштів, згідно якої із депозитного рахунку фізичної особи 06 червня 2014 року було знято готівку у розмірі 579749 грн. 37 коп. Того ж дня на депозитні рахунки трьох нових вкладників, у тому числі позивача, надійшли кошти у розмірі 190000 грн. 00 коп., 195000 грн. 00 коп. та 194749 грн. 37 коп., сума яких у сукупності складає 579749 грн. 37 коп.

Уповноважена особа ставить під сумнів проведення зазначених операцій, оскільки фінансовий стан банку не дозволяв зняти необхідні кошти, а розрахункові операції проведені у неробочий час банку.

На думку Уповноваженої особи договір банківського вкладу від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014 був укладений в інтересах фізичної особи, депозит якої перевищує 200000 грн. 00 коп., з метою надання їй переваги у вигляді отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування усієї суми депозиту, а не лише його частини у межах гарантованої суми.

Таким чином, Уповноважена особа фактично посилається не на обставини, згідно яких правочин є нікчемним, а на те, що договір від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014 фактично не укладався та не виконувався позивачем.

У відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку Уповноваженою особою не доведено, що договір банківського вкладу від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014 є недійсним в силу п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доказів визнання у встановленому законом порядку недійсним договору банківського вкладу від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014 Уповноважена особа - не надала.

Правова оцінка доводів Уповноваженої особи, які вказують на недійсність правочину з іншим підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в Уповноваженої особи були відсутні підстави для не включення даних ОСОБА_3 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу з підстав його нікчемності чи недійсності.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було передчасно прийнято рішення про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення позивача до загального реєстру вкладників на підставі Повного переліку вкладників, наданого Уповноваженою особою, із здійсненням відповідного відшкодування коштів у межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_3

Так, у відповідності до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Таким чином, обов'язок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення ОСОБА_3 до реєстру вкладників для здійснення виплат виникає виключно у разі наявності відомостей про неї у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, складеному Уповноваженою особою.

З огляду на те, що на час розгляду справи в суді до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надходив перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, у якому були б зазначені відомості про ОСОБА_3, вимог позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є передчасними та такими, що не пов'язані із захистом порушеного права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанова суду від 02 березня 2015 року в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення позивача до загального реєстру вкладників на підставі Повного переліку вкладників, наданого Уповноваженою особою із здійсненням відповідного відшкодування коштів у межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи лише частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 02 березня 2015 року, та є підставами для її скасування в частині.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, проте в частині вирішення вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення прийняте з порушенням вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. задовольнити частково, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року - скасувати в частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни - задовольнити частково.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення позивача до загального реєстру вкладників на підставі Повного переліку вкладників, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» Пантіною Любов Олександрівною із здійсненням відповідного відшкодування коштів у межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_3 - скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Постанова складена в повному обсязі 05 травня 2015 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С