Справа № 2а/0612/10440/11
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2013-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нечуй Б.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"15" липня 2013 р. Справа № 2а/0612/10440/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "20" грудня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 20.12.2012 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано протиправними дії та зобовязано ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Лугинському районі ( далі- УПФУ в Лугинському районі) провести перерахунок та виплачувати позивачу основну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачені ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі шести мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та 50% мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія) починаючи з 01.07.2011 року.

В апеляційній скарзі УПФУ в Лугинському районі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач віднесена до 1 категорії осіб, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в УПФУ як інвалід 3 групи та отримує пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно з ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі -Закон).

Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з частиною 4 статті 54 цього Закону розмір пенсії для інвалідів ІІI групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що інвалідам IІІ групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає.

Нарахування позивачу пенсії та додаткової пенсії відповідно до положень ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідачем не здійснено, у зв"язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всупереч ст. 50, 54 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивачу вказані виплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою КМУ від 28 травня 2008 № 530 Про деякі питання соціального захисту окремих категоріям громадян, а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має вищу юридичну силу в порівнянні з Постановою КМУ № 836 від 26 липня 1996 та Постановою КМУ від 28 травня 2008 № 530, відповідач неправомірно виплачував пенсію та додаткову пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено ст.ст. 50, 54 зазначеного Закону.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до однозначного висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок пенсії та додаткової пенсії в розмірах, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стосовно посилання відповідача на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо зобов'язання УПФУ в Лугинському районі здійснювати виплату пенсії та додаткової пенсії в майбутньому, варто зазначити наступне.

За визначенням, наведеним в абзаці дев'ятому статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування непрацездатні громадяни, окрім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та

за рахунок коштів, визначених законодавством .

Таким чином, пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі.

Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати.

Таким чином, у разі відсутності спору про право особи на отримання підвищення до пенсій або встановлення такого права в судовому порядку, немає підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх перерахунку і виплати, певним часовим проміжком, крім випадків, передбачених законом, а тому постанова суду в названій частині є обґрунтованою та підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки порушення судом норм матеріального та процесуального права не підтверджено, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "20" грудня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 с. Кремне,Лугинський район, Житомирська область,11334

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області вул. К.Маркса, 2а,смт. Лугини,Житомирська область,11301