Справа № 702/351/15-а
Суддя: Ротаєнко Д. С.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №702/351/15-а
Провадження №2-а/702/43/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Ротаєнко Д.С.

при секретарі: Шковира А.М.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: прокурор прокуратури Монастирищенського району ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище адміністративну справу ОСОБА_1 до прокурора прокуратури Монастирищенського району Черкаської області про оскарження дій суб"єкта владних повноважень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач 20.03.2015 року звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача про оскарження дій суб»єкта владних повноважень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Підставою для звернення вважає те, що 12 березня 2015 року прокурором прокуратури Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_2 (далі-відповідач) складено протокол №3 про вчинення нею адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В зазначеному протоколі вказано, що 13 січня 2015 року, на засіданні 36-ї сесії Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області 6-го скликання, на якій згідно з порядком денним розглядалось питання про надання їй в користування земельної ділянки площею 0,28 га, що розташована по вул.Центральна,21 в с.Матвіїха Монастирищенського району Черкаської області, для ведення особистого селянського господарства, як депутат місцевої ради, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до підпункту „б" п.1 ч.1 ст.4 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції"", в порушення вимог ч.1 ст.14 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції", вона не повідомила присутніх на сесії депутатів в письмовій формі про наявність конфлікту інтересів між особистими інтересами і депутатськими повноваженнями, та голосувала за прийняття зазначеного рішення, яке в подальшому було прийняте та підготовлене за №36-2/VІ від 13 січня 2015 року, чим не вжила заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів. Дії відповідача в частині складення протоколу №3 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 12 березня 2015 року вважає протиправними з таких підстав. Вона дійсно у 2010 році обрана депутатом Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області. Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу. Частиною 2 ст.14 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції" (в редакції, що була чинною станом на 13 січня 2015 року) встановлено, шо закони та інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, порядок надання окремих видів державних послуг та провадження інших видів діяльності, пов'язаних із виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів. Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні" (див. преамбулу) (в редакції, що була чинною станом на 13 січня 2015 року). Вказаним законом встановлено права та обов'язки депутата ради (ст. 49), однак у ньому не передбачено порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів. Діяльність депутата місцевої ради регулюється також Законом України „Про статус депутатів місцевих рад", зокрема, статгями 8 (Депутатська етика), 10 (Обов'язки депутата місцевої ради у виборчому окрузі), 18 (Обов'язки депутата місцевої ради у раді та її органах), 20 (Участь депутата в сесіях місцевої ради та засіданнях її органів), але і в цьому Законі також не передбачено порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів. Аналіз законодавства України, чинного станом на 13 січня 2015 року, свідчить про те, що в ньому не було і немає на даний час відповідних норм, які б передбачали порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів, що може виникнути в діяльності депутата місцевої ради. Дане питання потенційно частково вирішене у Розділі V (Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів) Закону України „Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII. який набрав чинності 26 жовтня 2014 року. Однак, згідно з п.1 Розділу XIII „Прикінцеві положення" вказаного Закону він вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності. Тобто, його норми станом на 13 січня 2015 року не діяли. Отже, станом на 13 січня 2015 року у чинному законодавстві України не було жодної норми, якою були б встановлені порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів депутата місцевої ради, і вимоги якої вона б порушила. Однак, незважаючи на відсутність відповідних правових норм, відповідач склав відносно неї протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення. Частиною 1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів. Як передбачено ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. Отже, як вбачається із змісту ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суб'єктом даного правопорушення може бути лише особа, яка наділена відповідними службовими повноваженнями, тобто є службовою або посадовою особою. Відповідно до підпункту „б" п.1 ч.1 ст.4 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції"" депутати місцевих рад є суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення. Згідно з ч.1 ст.14 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції"* особи, зазначені, зокрема, у п.1 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов'язані уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про службу в органах місцевого самоврядування" посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. В органах місцевого самоврядування є три види посад і, відповідно, посадових (службових) осіб. Це виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (ст.З Закону України „Про службу в органах місцевого самоврядування"). Відповідні посади в органах місцевого самоврядування визначені в ст.10 Закону України „Про службу в органах місцевого самоврядування". Статус депутата місцевої ради до жодної з цих посад не відноситься, тому вказані вище положення не поширюються на депутатів місцевих рад, які відповідно до ст.6 Закону України „Про службу в органах місцевого самоврядування" здійснюють свої повноваження на громадських засадах, не пориваючи з виробничою або службовою діяльністю. Крім того, згідно з приміткою до ст.364 Кримінального кодексу України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації. Вона жодних посад в органах місцевого самоврядування не обіймала, організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції в цих органах не виконувала. Отже, вона не є службовою чи посадовою особою органу місцевого самоврядування. Відповідно до чинного законодавства України статус депутата місцевої ради, який не займає певних посад в органі місцевого самоврядування, не здійснює організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і не отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету, не передбачає наявність у нього безпосереднього керівника. Формулювання ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення розширеному тлумаченню не підлягає. Отже вона, як депутат місцевої ради, не може бути суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не була зобов'язана повідомляти будь-яких осіб про наявність будь-яких особистих інтересів. Звинувачення у неповідомленні у письмовій формі присутніх на сесії депутатів про наявність конфлікту між особистими інтересами і депутатськими повноваженнями, викладені у складеному відносно неї протоколі №3 про вчинення адміністративного коруиційного правопорушення від 12 березня 2015 року, є голослівним домислом відповідача, який не підтверджується жодним посиланням на будь-які норми права, які б зобов'язували її це робити. Зміни, внесені в ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення Законом України „Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року, на даний час в дію не введені. З огляду на викладене, вбачається відсутність події адміністративного правопорушення, про вчинення якого відповідачем складено протокол №3 від 12 березня 2015 року. За таких обставин дії відповідача в частині складення протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення є протиправними. Відповідно до п..1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події адміністративного правопорушення. Всупереч вказаній нормі закону, за відсутності події адміністративного правопорушення, відповідач розпочав провадження в справі про адміністративне правопорушення та безпідставно склав відносно неї протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення. У протоколі №3 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 12 березня 2015 року відповідач вказав недостовірні дані про те, що 13 січня 2015 року, на засіданні 36-ї сесії Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області 6-го скликання, на якій згідно з порядком денним розглядалось питання про надання їй в користування земельної ділянки площею 0,28 га, що розташована по вул.Центральна,21 в с.Матвіїха Монастирищенського району Черкаської області, для ведення особистого селянського господарства, вона, як депутат місцевої ради, голосувала за прийняття вказаного рішення. При цьому, відповідач не зазначив у протоколі, чим саме підтверджується факт її голосування по питанню про виділення їй земельної ділянки. Насправді вона не приймала участі в голосуванні по зазначеному питанню. Під час складання протоколу №3 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 12 березня 2015 року відповідач не дав їй можливості закінчити своє пояснення, яке вона власноручно почала писати у відповідній графі протоколу. Коли вона хотіла зазначити у протоколі, чому не повідомляла депутатів Леськівської сільської ради про конфлікт інтересів та вказати, що вона не визнає свою вину, відповідач заборонив їй це писати, тому вона не закінчила речення після коми та на вимогу і під диктовку відповідача написала нижче, що заяв, зауважень та доповнень немає. Вважає, що викладеними вище діями відповідач порушив вимоги ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідач є посадовою особою органу державної влади, а тому відповідно до п.7 ч.1 ст.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення є суб'єктом владних повноважень. Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні, зокрема, усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Провадження у справі про адміністративне правопорушення є стадійним та згідно із змістом Кодексу України про адміністративні правопорушення складається з 4-х етапів: 1)порушення справи про адміністративне правопорушення; 2)розгляд справи про адміністративне правопорушення й винесення у справі постанови; 3)оскарження або опротестування постанови в справі про адміністративне правопорушення; 4)виконання постанови про накладення адміністративного стягнення (розділи IV-V Кодексу України про адміністративні правопорушення). При цьому, перша стадія провадження у справах про адміністративні правопорушення-порушення справи про адміністративне правопорушення починається зі складення протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженими на те особами (глава 19 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Таким чином, дії посадової особи суб'єкта владних повноважень, пов'язані зі складенням протоколу про адміністративне правопорушення, є діями суб'єкта владних повноважень у розумінні п.2 ч.1 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статті 55 та 124 Конституції України гарантують право особи на ефективний національний правовий захист. Право на ефективний національний правовий захист закріплене також у ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно з ч.2 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з обставин справи, вона вважає, що адміністративна справа за її позовом повинна вирішуватись Монастирищенським районним судом Черкаської області, за місцем її проживання та за місцем фактичного знаходження відповідача. Просить визнати протиправними дії прокурора прокуратури Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_2 в частині складення відносно неї протоколу №3 від 12 березня 2015 року про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення; визнати протиправними дії прокурора прокуратури Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_2 в частині незазначення у протоколі №3 від 12 березня 2015 року про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, норм закону, якими передбачено обов'язок депутата місцевої ради повідомляти у письмовій формі інших присутніх на сесії депутатів про наявність конфлікту між особистими інтересами і депутатськими повноваженнями; визнати протиправними дії прокурора прокуратури Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_2 в частині зазначення у протоколі №3 від 12 березня 2015 року про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, недостовірних даних про те, що 13 січня 2015 року, на засіданні 36-ї сесії Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області 6-го скликання, на якій згідно з порядком денним розглядалось питання про надання їй в користування земельної ділянки площею 0,28 га, що розташована по вул.Центральна,21 в с.Матвіїха Монастирищенського району Черкаської області, для ведення особистого селянського господарства, вона, як депутат місцевої ради, голосувала за прийняття вказаного рішення; визнати протиправними дії прокурора прокуратури Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_2 в частині ненадання їй можливості закінчити пояснення у протоколі №3 від 12 березня 2015 року про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та зазначити про невизнання своєї вини.

2З березня 2015 року від прокурора прокуратури Монастирищенського району надійшло заперечення, відповідно до якого він позов не визнає з наступних підстав. Стаття 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначає, що депутат сільської ради є депутатом місцевої ради. Відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» депутати місцевих рад є суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення. Згідно з ч.І ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особи, зазначені у підпункті «б» п.1 ч.І ст.4 даного Закону зобов'язані уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів. Відповідно до ч.І ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» конфліктом інтересів є суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. Частина 1 статті 15 Закону України «Про правила етичної поведінки» визначає, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незважаючи на особисті інтереси, вживають вичерпних заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, а також не допускають вчинення дій чи бездіяльності, що можуть спричинити виникнення конфлікту інтересів або створити враження його наявності. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правила етичної поведінки» для цілей цього Закону термін «особисті інтереси» вживається в такому значенні - будь- які інтереси особи, зумовлені особистими, родинними, дружніми чи будь-якими іншими позаслужбовими стосунками з іншими особами, у тому числі особисті майнові та немайнові інтереси, а також ті, що виникають у зв'язку з членством особи або з її діяльністю, не пов'язаною з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, у громадських, релігійних чи інших організаціях. Суб'єкти, на яких поширюється дія Закону України «Про правила етичної поведінки», відповідно до п.2 ч.І ст.2 цього Закону є депутати місцевих рад. Згідно п.2 ч.І ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат повинен дотримуватись правил депутатської етики та не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях. Частиною 3 ст.8 вищевказаного Закону визначено, що на депутатів місцевих рад поширюються вимоги та обмеження встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції». Частина 1 Статті 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів. Відповідно до примітки 1 до ч.І ст. 172-7 КУпАП, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у підпункті «б» п.1 ч.І ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Згідно ч.І ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Відповідно до ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення протоколи про правопорушення має право складати прокурор (статті 172-4- 172-20, 185-4, 185-8, 185-11). Частина 1 статті 256 КУпАП визначає зміст протоколу про адміністративне правопорушення. В ч.2 ст.256 КУпАП зазначено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Частина 3 вищевказаної статті встановлює, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. Позивач протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, який відносно неї було складено 12.03.2015, підписувати не відмовилась, зауважень щодо змісту протоколу не подавала, пояснення надала добровільно. Відповідно до положень ч.І ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов'язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення, а тому безпосереднім суб'єктом який мав бути повідомлений про конфлікт інтересів є рада. Факт особистого голосування ОСОБА_1 13.01.2015 на засіданні тридцять шостої сесії Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області шостого скликання, під час розгляду питання про надання їй в користування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,28 га, що по вул. Центральна, 21 в с. Матвіїха Монастирищенського району Черкаської області підтверджується наступним. Протоколом тридцять шостої сесії Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області шостого скликання від 13.01.2015, згідно якого рішення про надання позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства прийняте одноголосно. Поясненнями сільського голови с. Леськове Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_3 від 11.03.2015, який показав, що під час розгляду заяви позивача, на засіданні тридцять шостої сесії Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області шостого скликання 13.01.2015, про надання їй в користування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, вона особисто голосувала за прийняття вказаного рішення. Поясненнями депутатів Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області шостого скликання, які були присутні 13.01.2015 на засіданні тридцять шостої сесії сільської ради під час розгляду заяви позивача про надання їй в користування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та показали, що позивач особисто голосувала за надання їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Пояснення вказаного змісту надали наступні депутати Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області шостого скликання: ОСОБА_4, пояснення від 12.03.2015; ОСОБА_5, пояснення від 12.03.2015; ОСОБА_6, пояснення від 12.03.2015; ОСОБА_7, пояснення від 12.03.2015; ОСОБА_8, пояснення від 12.03.2015; ОСОБА_9, пояснення від 12.03.2015; ОСОБА_10, пояснення від 12.03.2015; ОСОБА_11, пояснення від 12.03.2015; ОСОБА_12, пояснення від 12.03.2015. Крім того, факт особистого голосування позивачем 13.01.2015 на засіданні тридцять шостої сесії Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області шостого скликання, під час розгляду питання про надання їй в користування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,28 га, що по вул. Центральна, 21 в с. Матвіїха Монастирищенського району Черкаської області підтверджується також її поясненнями від 12.03.2015, які вона надала йому, як прокурору прокуратури Монастирищенського району Черкаської області, що підтверджується її підписом у вказаних поясненнях.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення, аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві та додатково пояснила, що допустила помилку, що підписала пояснення, які їй дав прокурор для підпису. Вона особисто та ніхто з депутатів сільської ради, в тому числі сільський голова та секретар сільської ради незнали про те, що необхідно писати заяву про наявність конфлікту інтересів, тому вона її не писала. Стверджує, що не голосувала за прийняття рішення про виділення їй земельної ділянки. При ознайомлені з протоколом та поясненнями, які вона давала при складені протоколу, її в часі не обмежували. Тиск здійснив прокурор в тому, що не дав її дописати пояснення в протоколі, де вона хотіла зазначити, що особисто не голосувала за прийняття рішення про виділення їй земельної ділянки. Їй не погрожували, на неї не підвищували голос. З усіма депутатами сільської ради у неї нормальні стосунки.

У судовому засіданні прокурор Семерунь О.І. підтримав надане заперечення, дав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним у запереченні. Додатково пояснив, що не пам»ятає, щоб ОСОБА_6, чи хтось інший з депутатів давав йому пояснення, що не пам»ятає, чи голосувала за прийняття рішення позивач. Вважає твердження позивача, що їй не роз»яснювались її права, спростовується протоколом про вчинення правопорушення, де розписані її права, в тому числі і право на відмову від дачі показань, і на підтвердження роз»яснення цього права є її підпис.

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що поступила заява від позивача про виділення їй земельної ділянки. Вони розглянули заяву та всі проголосували одноголосно. Чи голосувала позивач особисто за прийняття даного рішення, він не бачив, але ніхто не проголосував проти, і ніхто не утримався. Інших заяв позивача на даному засіданні вони не розглядали.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14, показала суду, що, чи голосувала позивач за прийняття рішення про виділення їй земельної ділянки, вона не бачила. Чи подавала позивач ще якусь заяву, їй невідомо, наче не було. Приймалось рішення шляхом підняття рук і тих, хто проти, чи утримались, не було.

ОСОБА_3, допитаний в якості свідка, показав суду, що він працює сільським головою села Леськове. На засіданні сесії він зачитав заяву ОСОБА_1 про виділення їй земельної ділянки площею 0,28 га для ведення особистого селянського господарства. Дана земельна ділянка ніким не використовувалась, заросла бур»янами, тому депутати сільської ради прийняли рішення про задоволення заяви. Заяви про наявність конфлікту інтересів позивач не подавала. Чи голосувала позивач за прийняття рішення, сказати не може, так як не звернув уваги. Підрахунком голосів займається секретар сільської ради, яка є секретарем на засіданні сесії. Голосів проти, чи щоб хтось утримався, не було, тому він підписав протокол засідання сесії та відповідне рішення. Йому невідомо положення закону, що при такій ситуації необхідно писати заяву про конфлікт інтересів. Під час написання пояснень у прокуратурі прокурор писав пояснення з його слів. Він дійсно давав пояснення, що позивач голосувала за прийняття рішення, так як згідно протоколу зборів рішення прийнято було одноголосно. Тиску на нього при написанні пояснень ніхто не чинив. Часу для ознайомлення з поясненнями було достатньо. Зауважень до пояснень не писав, так як їх не мав.

Свідок ОСОБА_4 показала суду, що 13.01.2015 року на засіданні сесії була заява позивача про виділення їй земельної ділянки. Про те, що має бути написана ще заява про конфлікт інтересів, вона незнала. Коли сільський голова зачитав заяву, всі проголосували одноголосно і голосували всі. Стверджує, що бачила як позивач голосувала, так як вона сиділа біля неї. Пояснення в прокуратурі вона давала добровільно, перед їх підписанням їх прочитала.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8, показала суду, що було засідання сесії і розглядалась заява ОСОБА_1 про виділення їй земельної ділянки. При дачі пояснень в прокуратурі спочатку записували її анкетні дані, після чого записувались пояснення з її слів, вона їх прочитала і підписала. Чи голосувала особисто позивач за прийняття рішення про виділення їй земельної ділянки, вона не звернула увагу, а тому стверджувати цього не може. Прокурору при дачі пояснень вона казала, що точно не може стверджувати, чи голосувала позивач, але раз проголосували одноголосно, тому пояснення підписала. Що можна було до пояснень робити зауваження, вона незнала.

ОСОБА_10, допитана в якості свідка, показала суду, що вони зібралися на засіданні сесії і розглядалося питання за заявою ОСОБА_1 про виділення їй земельної ділянки. Їй невідомо, що потрібно писати заяву про наявність конфлікту інтересів. У прокуратурі при дачі пояснень записали її анкетні дані та вона підписала готові пояснення. Вона особисто не звертала уваги, чи голосувала позивач, але прокурор сказав, що рішення прийнято одноголосно, тому вона зауважень у поясненнях не робила.

Свідок ОСОБА_5 показав суду, що вони прийшли на засідання сесії, проголосували за прийняття рішення про виділення земельної ділянки одноголосно. Тих, що голосували б проти, чи щоб утримались, не було. Чи була заява про наявність конфлікту інтересів, йому невідомо. У прокуратурі їм задалали питання про те, чи голосувала позивач за прийнятття рішення та було сказано, що дане рішення прийнято одноголосно. Для читання пояснень у прокуратурі було достатньо часу, на нього ніхо тиск не чинив. При ньому ніхто не казав, що не бачив, чи голосувала позивач.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15, показала суду, що їй невідомо було, що необхідно писати заяву про конфлікт інтересів. У прокуратурі при дачі пояснень спочатку записали її анкетні дані, а потім пояснення. Вона ствердно визначитись не могла, чи голосувала позивач за прийняття рішення. Вона запитала у прокурора, що в такому випадку писати. Прокурор їй сказав, що згідно протоколу рішення прийнято одноголосно, а тому пояснення вона підписала без зауважень.

ОСОБА_6, допитана в якості свідка, показала суду, що їй невідомі положення закону про необхідність написання заяви про конфлікт інтересів. При дачі пояснень вона казала, що не пам»ятала, чи голосувала позивач за прийняття рішення, та коли сказали, що рішення прийнято одноголосно, вона підписала пояснення без зауважень

Свідок ОСОБА_12 показав суду, що він прийшов на засідання сесії, де сільський голова зачитав заяву позивача про виділення їй земельної ділянки. Вони проголосували одноголосно. Особисто він не слідкував, чи всі голосували, але було зачитано протокл сесії, де оголосили, що рішення прийнято одноголосно. Пояснення в прокуратурі давав добровільно, їх читав перед підписанням, зауважень не робив ніяких, так як не зверув уваги на їх зміст.

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_7 показав суду, що він є депутатом Леськівської сільської ради і тому прибув на засідання сесії. Розглядалось питання виділення земельної ділянки позивачу. Рішення було прийнто одноголосно, але чи голосувала позивач, він не бачив. Пояснення в прокуратурі були написані, можна сказати «під копірку». Він їх читав, підписав без зауважень, так як голосували одноголосно. Вважає, що в даному випадку не може бути відповідальності, так як ніхто їх не повідомляв, в тому числі сільський голова та секретар, про необхідність написання такої заяви. На засіданні сесії не чув, чи позивач вказувала про те, що вона не голосувала.

ОСОБА_16, допитаний в якості свідка, показав суду, що було засідання сесії сільської ради і розглядалося питання виділення земельної ділянки позивачу. Проголосували одноголосно. Він особисто не бачив, чи голосувала позивач. Пояснення прокурору давав добровільно, без тиску, читав пояснення перед тим як їх підписати. Зауважень не мав.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», передбачено, що конфлікт інтересів - це суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Згідно з диспозицією ст. 172-7 КУпАП відповідальність настає за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів. Дана норма Закону діє з 19.11.2012 року, а вимога подачі письмової заяви з 11.08.2013 року. Незнання Законів не звільняє від відповідальності.

Суд вважає, що твердження позивача про відсутність нормативного акту, який би регулював шляхи врегулювання конфлікту, відсутній та відсутній її обов"язок повідомляти про це керівника, спростовуються п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції чинній станом на 13.01.2015 року),який чітко встановлює обов»язок позивача повідомляти безпосереднього керівника про наявніть конфлікту інтересів, а також статтею 15 Закону України «Про правила етичної поведінки» встановлено, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незважаючи на особисті інтереси, вживають вичерпних заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, а також не допускають вчинення дій чи бездіяльності, що можуть спричинити виникнення конфлікту інтересів або створити враження його наявності. Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчиняти дії або бездіяльність на користь своїх особистих інтересів та/або інтересів третіх осіб. У відповідності до п.2 ч.1 ст.2 згаданого вище Закону, суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є депутати місцевих рад.

Твердження позивача, що вона не є суб»єктом відповідальності за ст.172-7 КУпАП, так як не є службовою чи посадовою особою органу місцевого самоврядування спростовується положеннями Закону України «Про правила еичної поведінки», згідно якого даний Закон визначає керівні норми поведінки осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, під час виконання ними службових повноважень та порядок притягнення їх до відповідальності за порушення таких норм, в тому числі за невиконання положень Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно п. «б» п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» позивач є суб'єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень та на неї поширюються обмеження, передбачені Законом. За змістом ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.

Пунктом 2 ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції чинній станом на 13.01.2015 року), встановлювався обов'язок депутатів місцевих рад у письмовій формі повідомляти про наявність конфлікту інтересів.

Крім цього, за змістом п.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики: не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях. Частиною 3 згаданої вище статті визначено, що на депутатів місцевих рад поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Твердження позивача про те, що у депутата відсутній безпосередній керівник є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради є відповідальним перед виборцями свого виборчого округу і їм підзвітним. У своїй роботі у виборчому окрузі взаємодіє з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами самоорганізації населення, трудовими колективами, об'єднаннями громадян.

За змістом ч.2 ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов'язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення.

В той же час, сілький голова, відповідно до вимог Конституції України, законів України, очолює Леськівську сільську раду та її виконавчий комітет, організовує та координує їх діяльність. Здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету. Скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій, головує на пленарних засіданнях. Координує та контролює діяльність всіх підрозділів сільської ради та її виконавчого комітету щодо виконання покладених на них завдань. Координує взаємодію сільської ради та її виконавчого комітету з правоохоронними органами та інше.

Право та обов»язок прокурора складати протокол про вичнення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП передбачено ст.ст.254-256 КУпАП.

Про наявність підстав у прокурора для зазначення у протоколі того, що ОСОБА_1 голосувала за прийняття рішення, свідчать : протокол тридцять шостої сесії Леськівської сільської ради шостого скликання, список присутніх депутатів, пояснення (а.с.25-41), а також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4, яка була сектератем на засіданні сесії, саме в її обов»язки входив підрахунок голосів, підстав для заінтересованості якої в постановлені рішення на користь відповідача судом не встановлено.

Зазначення у позовних вимогах позивачем, що на неї чинився тиск прокурорм при дачі пояснень, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, так як її пояснення спростовуються поясненнями прокурора, роз»ясненям її прав при дачі пояснень при складені протоколу, інших доказів на підтвердження даних обставин суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.19 Конституції України, ст.ст. 172-7, 254-256 КУпАП, ст.ст. 158-163, 171-2 КАС України, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» ( в ред.станом на 13.01.2015 року), Законом України «Про правила етичної поведінки» ( в ред.станом на 13.01.2015 року), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» ( в ред.станом на 13.01.2015 року), Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» ( в ред.станом на 13.01.2015 року), суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до прокурора прокуратури Монастирищенського району Черкаської області про оскарження дій суб"єкта владних повноважень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, відмовити повністю.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Д.С.Ротаєнко