Справа № 2а/1770/3500/2011
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а/1770/3500/2011
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"23" січня 2012 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2

при секретарі Феськовій М.Ю.

за участю представників сторін:

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "20" жовтня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 особи - підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 особа підприємець ОСОБА_5 звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області (далі ОСОБА_3 МДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.04.2011 року № НОМЕР_1 та від 18.04.2011 року № НОМЕР_2 в частині визначення податкового зобовязання в сумі 424 610,80 грн., з врахуванням заяви від 12.09.2011 року про збільшення позовних вимог та заяви від 20.10.2011 року про уточнення позовних вимог.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.10.2011 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення від 18.04.2011 року № НОМЕР_1 та від 18.04.2011 року № НОМЕР_2 в частині визначення податкового зобовязання в сумі 424 610,80 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач по справі подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 20.10.2011 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Заслухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість винесеної судом першої інстанції постанови судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 МДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року, про що складено акт № 145/17-47/НОМЕР_3 від 04.04.2011 року. Перевіркою податкового органу встановлено порушення платником податків пункту 7.1 статті 7, підпункту 9.12.1 пункту 19.2 статті 19 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб, абзацу бпункту 1 статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 424440,80 грн., в тому числі за четвертий квартал 2009 року 449,58 грн., за 2010 рік 42391,22 грн., порушення підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 568125,30 грн., в тому числі за серпень 2010 року 72530,00 грн., жовтень 2010 року 255499,25 грн., листопад 2010 року 157756,65 грн., грудень 2010 року 82339,40 грн., а також порушено абзац впункту 19.1 статті 19 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб, підпункт 49.18.2 пункт 49.18 статті 49 розділу ІІ ПК України, а саме встановлено несвоєчасне подання декларації про доходи за 2010 рік по строку подання до 09.02.2011 року, фактично подана 14.02.2011 року.

На підставі акта перевірки ОСОБА_3 МДПІ 18.04.2011 року прийняті податкові повідомлення рішення:

- № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 530 721,00 грн., в тому числі за основним платежем 424440,80 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 106280,20 грн.;

- № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 710156,63 грн., у тому числі за основним платежем 568125,30 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 142031,33 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку, рішенням Державної податкової адміністрації України від 22.07.2011 року остання задоволена частково, скасовано податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 МДПІ від 18.04.2011 року № НОМЕР_2 в частині застосування штрафної санкції в сумі 106 110,20 грн., в іншій частині оскаржувані рішення та донараховані суми податків залишені без змін.

Донарахування податку на доходи фізичних осіб повязане з включенням підприємцем до складу витрат, повязаних з одержанням доходу, при обчисленні чистого доходу, нарахованої амортизації на основні фонди, яка не прийнята податковим органом. На думку відповідача, фізична особа підприємець не є платником податку не прибуток, тому не зобовязаний вести бухгалтерський облік. Оскільки ведення бухгалтерського обліку складу валових витрат виробництва та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації для фізичних осіб підприємців не передбачено, тому нараховувати амортизацію фізичні особи не мають законодавчих підстав.

Інше порушення щодо донарахування податку на доходи фізичних осіб і податку на додану вартість стосується господарських операцій придбання позивачем ТМЦ у ТзОВ Інвестиційний простірта ТОВ Ойл Трейдінг, по яких ОСОБА_3 МДПІ встановила відсутність реальних правових наслідків, такі угоди вважала нікчемними, що не створюють наслідків у податковому обліку платника податків.

Крім того за несвоєчасне подання позивачем декларації про доходи за 2010 рік, до нього застосовано штрафну (фінансову) санкцію.

Позивач з 24.04.2000 року зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, перебуває на обліку як платник податків у ОСОБА_3 МДПІ, зареєстрований платником податку на додану вартість, про що відповідачем видано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 12.05.2000 року. Позивач здійснює роздрібну торгівлю паливно-мастильними матеріалами, роздрібну торгівлю алкогольними та тютюновими виробами, роздрібну торгівлю.

Для використання у господарській діяльності позивачем придбавалися основні засоби (АЗС, запчастини до АЗС, кондиціонер, стільці, вогнегасники, газонокосарки, електроконвектори, цистерна тощо), з відповідним відображенням таких господарських операцій у бухгалтерському обліку позивача. На такі основні засоби нараховувалась амортизація, відображена в оборотно-сальдових відомостях.

Суми нарахованої амортизації платник податків враховував у складі витрат, повязаних з одержанням доходу, при обчисленні чистого доходу, що відобразив у деклараціях про доходи, одержані з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року (в тому числі за четвертий квартал 2009 року, що підлягав перевірці) та за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб підприємців від зайняття підприємницькою діяльністю визначений розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 від 26.12.1992 року Про прибутковий податок з громадян (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 13 розділу IV Декрету КМ України № 13-92 оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо повязаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України Про оподаткування прибутку підприємств.

Аналогічна норма прописана в статті 13 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції № 12 від 21.04.1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 року за № 64 (з наступними змінами та доповненнями) (далі Інструкція № 12).

Крім цього, в додатку № 7 до Інструкції № 12 визначено склад валових витрат виробництва (обігу), що виключаються з валового доходу платників податків фізичних осіб та передбачено таке.

Відповідно до статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян до складу витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України Про оподаткування прибутку підприємств. ОСОБА_4 особа платник податку не є юридичною особою і платником податку на прибуток, не має обовязку вести бухгалтерській облік, тому формує витрати за переліком статті 5 Валові витрати і відповідно до статті 8 Амортизаціявказаного Закону з деякими особливостями. Положення статті 5 (Валові витрати) застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід. Відповідно до статті 8 (Амортизація) можливо додатково зменшити валовий дохід виключно на суми витрат, які підлягають амортизації і не перевищують розмір амортизаційних відрахувань, нарахованих шляхом застосування норм амортизації до балансової вартості груп основних фондів, лише у випадку ведення бухгалтерського обліку балансової вартості груп основних фондів відповідно з Порядком, який встановлюється Міністерством фінансів України. До податкової декларації за звітний податковий період, включаються тільки прямі валові витрати і суми амортизаційних відрахувань, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально.

Отже суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що валовий дохід фізичної особи підприємця може бути зменшено на суму амортизаційних відрахувань, нарахованих шляхом застосування норм амортизації до балансової вартості груп основних фондів, при дотриманні таких умов: ведення бухгалтерського обліку балансової вартості груп основних фондів згідно з порядком, який встановлюється Міністерством фінансів України; нарахування амортизації на ті основні засоби, що використовуються платником податків у господарській діяльності, тобто повязані з одержанням доходу.

Згідно з підпунктом 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) під терміном амортизація основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

Відповідно до підпунктів 8.2.1, 8.2.3 пункту 8.2 статті 8 цього ж Закону під терміном основні фонди слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у звязку з фізичним або моральним зносом; сума амортизаційних відрахувань кварталу, щодо якого проводяться розрахунки (розрахунковий квартал), визначаються шляхом застосування норм амортизації, визначених пунктом 8.6 цієї статті, до балансової вартості груп основних фондів на початок такого розрахункового кварталу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач як під час проведення перевірки, так і в ході судового розгляду справи надав належні та допустимі докази на підтвердження ведення бухгалтерського обліку балансової вартості груп основних фондів та здійснення амортизаційних відрахувань. При цьому, основні засоби, на які нараховувалась амортизація, позивач використовував у власній господарській діяльності, що не заперечується податковою інспекцією, тому він прийшов до висновку і з таким висновком погоджується судова колегія, що позивач мав правові підстави для нарахування амортизації та виконав всі умови, визначені статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів № 13-92, Інструкцією № 12 для нарахування та відображення амортизаційних відрахувань у складі витрат, повязаних з одержанням доходу.

Крім того, перевіркою виявлено ще порушення, яке стосується завищення витрат повязаних з одержанням доходу, при обчисленні чистого доходу та завищення податкового кредиту з податку на додану вартість по операціях придбання позивачем товару у ТОВ Інвестиційний простір та ТОВ Ойл Трейдінг, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб та податок на додану вартість.

При цьому судом встановлено, що 01.10.2010 року між ТОВ Інвестиційний простір (продавець) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу товарів, відповідно до якого продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязувався прийняти й оплатити товар паливно-мастильні матеріали.

На поставку товару постачальником виписано видаткові накладні, які позивач включив до реєстру отриманих податкових накладних і сформував податковий кредит з податку на додану вартість протягом жовтня-грудня 2010 року в розмірі 495595,30 грн. та включив до складу витрат, повязаних з обчисленням чистого доходу, суму 2477976,50 грн.

Розрахунки між сторонами договору проведені в повному обсязі.

До матеріалів справи долучено акти приймання-передачі ПММ від 14.10.2010 року, 26.10.2010 року, 22.11.2010 року, відповідно до яких ТОВ Інвестиційний простір передавав визначену кількість різних марок пального, яке зберігалось у ТОВ Облагротехсервіс відповідно до договору про відповідальне зберігання нафтопродуктів від 29.09.2010 року, покупцю підприємцю, тобто позивачу. Також, судом досліджено ТТН із зазначенням вантажовідправника ТОВ Інвестиційний простірна транспортування товару зі складу відправника ТОВ Облагротезсервіс нафтобаза, склад одержувача зазначено позивача та вказуються найменування АЗС, куди доставлявся товар.

Відповідно до договору від 01.01.2010 року про надання транспортних послуг, укладеного між фізичною особою підприємцем (перевізник) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 (відправник) перевізник взяв на себе зобовязання поставити автомобільним транспортом довірений йому відправником вантаж згідно із ТТН з місця відправлення до пункту призначення, вказаного відправником. Транспортні послуги надаються автомобілями, які вказані у наведених вище ТТН на перевезення ППМ від ТОВ Інвестиційний простір на АЗС, визначені позивачем.

Договір поставки нафтопродуктів № 090313 було укладено 24.03.2009 року між ТОВ Ойл Трейдінг (постачальник) та позивачем як покупцем. В подальшому 04.08.2010 року сторонами договору поставки нафтопродуктів підписано акт приймання-передачі № 04/08 до договору постачання № 090313 від 24.03.2009 року про передачу ПММ в кількості 58,376 тон. Поставка товару підтверджена видатковою накладною, податковою накладною, накладною на перевезення вантажу (дизельного палива) залізничним транспортом, дорожньою відомістю на перевезення вантажу залізничним транспортом, договором від 30.09.2009 року про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Розрахунки проведені частково на суму 435180,00 грн., що підтверджується банківською випискою за 03.08.2010 року, за даними перевірки дебетове сальдо станом на 31.12.2010 року складає 11778,87 грн. За даною операцією позивач включив до реєстру отриманих податкових накладних та сформував податковий кредит з податку на додану вартість за серпень 2010 року в розмірі 72530,00 грн. та включив до складу витрат, повязаних з обчисленням чистого доходу, суму 362650,00 грн.

До матеріалів справи долучено договори зберігання № 1 від 01.01.2009 року та № 2 від 01.01.2010 року, укладені між позивачем (поклажодавець) та фізичною особою підприємцем (зберігачем), за умовами яких зберігач зобовязувався надавати поклажодавцеві послуги по зливу, наливу, зберіганню нафтопродуктів на протязі строку дії договорів, пункт зберігання склад ПММ (нафтобаза) в с. Городок, вул. Залізнична 1а. Відповідно до ТТН підприємцем - відправником здійснювалось перевезення нафтопродуктів від нафтобази до АЗС визначених позивачем .

В акті перевірки позивача зазначено відомості про проведені зустрічні перевірки контрагентів позивача ТОВ Інвестиційний простір та ТОВ Ойл Трейдінг. Так, з листа ДПІ у м. Рівне № 9797/15-235 від 18.03.2011 року (де перебуває на обліку як платник податків ТОВ Інвестиційний простір) вбачається про виявлення податковою інспекцією нікчемності правочинів, укладених між позивачем ТОВ Інвестиційний простір, оскільки такі операції не підтверджуються враховуючи реальність часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій. На запит ОСОБА_3 МДПІ щодо проведення перевірки відносно ТОВ Ойл Трейдінг, то ДПІ у Печерському районі м. Києва повідомила про неможливість провести зустрічну перевірку у звязку з тим, що по даному платнику встановлено стан 10 запит на встановлення місцезнаходження.

При цьому суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 року (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим законом; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 цього ж Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Підставою для нарахування податкового кредиту відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 цього Закону є видана платником податку на вимогу покупця податкова накладна із заповненням всіх обовязкових реквізитів.

Відповідно до наведених вище положень статті 13 розділу IV Декрету КМ України № 13-92 оподатковуваний дохід фізичної особи підприємця визначається як різниця між валовим доходом i документально підтвердженими витратами, безпосередньо повязаними з одержанням доходу. Такі витрати формуються відповідно до норм Закону України Про оподаткування прибутку підприємств.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємстввалові витрати виробництва та обігу сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Відповідно до пункту 1.32 статті 1 цього ж Закону господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 зазначеного Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. Абзацом четвертим підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 цього ж Закону передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно із частиною другою статті 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до статті 1 цього ж Закону первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Статтею 9 зазначеного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, передбачено, що для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні мати обовязкові реквізити.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на доходи фізичних осіб або податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Судом встановлено, що предметом діяльності позивача серед іншого, є роздрібна торгівля паливно - мастильними матеріалами (ППМ). Для провадження такої господарської діяльності підприємець використовує орендовані будівлі АЗС, устаткування. Відповідно до договорів оренди, позивач орендує АЗС, резервуари, ПВК. На право здійснення торгівельної діяльності нафтопродуктами позивачу видавалися відповідні торгові патенти.

Таким чином, придбання позивачем нафтопродуктів у ТОВ Інвестиційний простір та у ТОВ Ойл Трейдінг здійснювалось для подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Господарські операції між позивачем та постачальниками ТОВ Інвестиційний простір, ТОВ Ойл Трейдінг оформлені належними первинними документами, податковий кредит сформовано на підставі належним чином оформлених податкових накладних, виданих зареєстрованими платниками податків. Юридичні особи ТОВ Інвестиційний простір та ТОВ Ойл Трейдінг не припинили діяльність, що підтверджено відповідними витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 23.09.2011 року.

Позивачем представлено ТТН на підтвердження факту перевезення (доставки) товару.

Отже, наявними первинними документами бухгалтерського обліку, долученими до матеріалів справи, що описані вище, підтверджуються обставини реального придбання позивачем нафтопродуктів у контрагентів ТОВ Інвестиційний простір, ТОВ Ойл Трейдінг, а не лише документальне оформлення господарських операцій з перерахуванням коштів постачальникам, на чому наполягає відповідач.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що інформація, щодо відсутності майна, трудових ресурсів у ТОВ Інвестиційний простір, залишилась не підтвердженою відповідачем належними та допустимими доказами. На думку суду, такі висновки податкового органу ґрунтуються на припущеннях та аналітичних даних, без встановлення достовірної інформації у компетентних джерел таких як бюро технічної інвентаризації, земельні відділи органів місцевого самоврядування, нотаріусів тощо. При проведенні перевірок контрагентів не досліджено наявність орендованих чи переданих в лізинг основних засобів, виробничих приміщень, наявність обладнання (устаткування), техніки, матеріали таких перевірок відповідачем не надані, а перевірка ТОВ Ойл Трейдінгне проводилась. ОСОБА_3 МДПІ не надано суду будь-яких доказів, які давали б підстави для сумніву у реальності проведених господарських операцій між позивачем та ТОВ Інвестиційний простір, ТОВ Ойл Трейдінг та вказували б на те, що дані податкових накладних, виписаних продавцем (постачальником) не відповідають дійсності. Судом були досліджені первинні документи, що містять відомості про обставини, які є предметом доказування у цій справі та повязані з рухом активів, виконанням зобовязань, що описані вище, останні відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, та підтверджують обґрунтованість визначення податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат по податку на доходи фізичних осіб.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та зазначених норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем дотримані умови формування податкового кредиту з податку на додану вартість та правомірно у серпні-грудні 2010 року включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість в розмірі 568125,30 грн. по господарських операціях придбання нафтопродуктів у ТОВ Інформаційний простір, ТОВ Ойл Трейдінгта сформовані витрати в сумі 2840626,50 грн., які брали участь в розрахунку чистого доходу.

Щодо порушення, яке описане в акті перевірки і стосується несвоєчасного подання позивачем декларації про доходи за 2010 рік по строку подання до 09.02.2011 року і яка фактично подана 14.02.2011 року, за що застосовано штрафну санкцію в розмірі 170,00 грн., суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що декларація про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2010 року, подана позивачем до ОСОБА_3 МДПІ 14.02.2011 року реєстраційний № НОМЕР_4.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Згідно із пунктом 177.11 статті 177 цього ж Кодексу фізичні особи підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, який передбачає, що податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб підприємців протягом до 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Пунктом 49.2 статті 49 ПК України передбачено, що платник податків зобовязаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно із пунктом 120.1 статті 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобовязаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Разом з тим, пунктом 7 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Перехідні положення ПК України передбачено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

Виходячи з вищевикладеного, до позивача за несвоєчасне подання декларації про доходи за 2010 рік (термін подання якої припав на 09.02.2011 року) як за порушення податкового законодавства, що мали місце в період з 01.01.2011 року до 30.06.2011 року, на підставі пункту 7 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Перехідні положення ПК України можливе застосування штрафних санкцій в розмірі 1 грн., а тому притягнення позивача до відповідальності згідно із пунктом 120.1 статті 120 ПК України та застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на суму 170,00 грн. є неправомірним.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку і з таким висновком погоджується судова колегія апеляційного суду, що відповідач ОСОБА_3 МДПІ не довела правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому адміністративний позов належить задовольнити повністю шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ОСОБА_3 МДПІ від 18.04.2011 року № НОМЕР_2 та від 18.04.2011 року № НОМЕР_1 в частині визначення податкового зобовязання в сумі 464610,80 грн.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства

України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_6

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 особа - підприємець ОСОБА_5 АДРЕСА_1,35000

3- відповідачу ОСОБА_3 міжрайонна державна податкова інспекція вул. С. Руданського, 5,м.Костопіль,Рівненська область,35000