Справа № 2а-9621/10/0470
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2011 р. Справа № 2а-9621/10/0470

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бондар М.В.,

при секретарі Лукашовій А.В.,

за участю:

прокурора Овчар Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача-1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»до Дніпропетровської митниці, Головного управління державного казначейства України у м.Києві, за участю прокуратури Дніпропетровської області про визнання нечинним рішення, скасування картки відмови, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», яке 04.04.2011 року змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», позивач) звернулось до адміністративного суду з позовною заявою до Криворізької митниці, яку у звязку із припиненням 14.10.2010 року замінено правонаступником Дніпропетровською митницею (далі відповідач-1), Головного управління державного казначейства України у Дніпропетровській області, яке замінено позивачем на Головне управління державного казначейства України у м. Києві (далі відповідач-2), в якій просить, з урахування уточнень від 21.01.2011 року:

- визнати нечинним Рішення Криворізької митниці про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000420/1 від 08.04.2010 року;

- скасувати видану Криворізькою митницею Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 113050000/0/00248 від 08.04.2010 року;

- повернути з Державного бюджету України в особі Головного управління державного казначейства України у м. Києві на користь позивача кошти на відшкодування шкоди у вигляді надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 40460,99 грн.;

- повернути з Державного бюджету України в особі Головного управління державного казначейства України у м. Києві на користь позивача кошти на відшкодування шкоди у вигляді надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 14161,35 грн.

20.01.2011 року до участі у справі вступив прокурор Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.04.2010 року позивач подав до Криворізької митниці вантажну митну декларацію форми МД-2 № 113050000/2010/002812 та декларацію митної вартості форми ДМВ-1 № 113050000/2010/0002812, згідно яких позивач задекларував імпорт товару шини пневматичні гумові за ціною 8250,00 дол. США за 1 одиницю товару. Митна вартість заявлена за ціною контракту. До ВМД для митного оформлення були надані документи, які підтверджують заявлену декларантом ціну товару. Криворізькою митницею безпідставно винесене Рішення про визначення митної вартості товарів від 08.04.2010 року із застосуванням 6 (резервного) методу, яким визначено вартість 1 одиниці товару 8960,00 дол. США. Також без законних підстав Криворізькою митницею оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації. У звязку з прийняттям неправомірного рішення про визначення митної вартості товару за резервним методом позивач надмірно сплатив податок на додану вартість в сумі 40460,99 грн. та ввізне мито в сумі 14161,35 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх повністю.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні проти позову заперечувала, обґрунтовуючи це тим, що під час здійснення перевірки заявленої декларантом митної вартості товарів в частині порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, що вже оформлені виявилося, що заявлена ціна товару 8250,00 дол. США за штуку, є нижчою ніж шини цього ж виробника, цієї ж марки, які ввозилися на митну територію України (тобто, вже оформлені для вільного використання на митній території України) за ціною 8960,00 дол. США за штуку. Це стало підставою для більш детального вивчення даного питання. Згідно п. 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для їх підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766 (далі Порядок № 1766) для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобовязаний подати додаткові документи. Так, згідно п. 11 Порядку № 1766 посадовою особою відповідача було запропоновано декларанту, для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, надати додаткові документи, а саме: прайс-лист фірми виробника товару; калькуляцію фірми виробника товару. Декларанта ознайомлено з цим записом під підпис. Того ж дня декларантом надано інформаційні листи та повідомлено митницю, що надати прас-лист та калькуляцію неможливо, надавши при цьому листи між покупцем та продавцем товару, що являє собою листування між продавцем та покупцем. Митницею при винесенні Рішення про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000248/1 від 08.04.2010 року використано інформацію про митну вартість ідентичних товарів, яка міститься в базі даних ЄАІС ДМСУ, та приймалася згідно зі статтею 273 МК України, тобто за резервним методом. Товари, митна вартість яких визначена згідно з оскаржуваним рішенням, імпортуються на територію України за одним і тим же зовнішньоекономічним контрактом № 1352/8941-37-09 від 16.11.2009 року, додаткових угод і специфікацій до нього, за яким Криворізькою митницею 06.04.2010 року вже було винесено Рішення про визначення митної вартості товарів №113000006/2010/000235/1. Однак, позивач при поданні 07.04.2010 року ВМД №113050000/2010/002812 дане Рішення, яке зазначене у цій ВМД не застосував при декларуванні митної вартості товару, при цьому, будь-яких інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості не надав.

Представник відповідача-2 в судове засідання не зявився, проте надав письмові заперечення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що основною умовою повернення коштів є обовязкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету. У відповідача-2 відкрито лише депозитний рахунок митного органу 3734. Повернення платникам надмірно сплачених митних платежів здійснюється відповідно до Порядку повернення платником податків коштів, що обліковувався на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби від 20.07.2007 року № 618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 року за № 1097/14364. Казначейське обслуговування Криворізької митниці здійснюється в Головному управлінні Державного казначейства України у Дніпропетровській області, а в Головному управлінні Державного казначейства України у м. Києві знаходиться тільки депозитний рахунок 3734, рух коштів на кредит здійснюється митними органами, на дебет організаціями-платниками.

Прокурор в судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки всі субєкти зовнішньоекономічної і господарської діяльності повинні дотримуватись встановленого порядку проходження митного контролю. Позивачем порушено митне законодавство під час декларування товару.

Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши чинне законодавство та заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та ВАТ «Белшина», Бобруйськ, Беларусь, укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку товару № 1352/8941-37-09 від 16.11.2009 року (далі Контракт).

07.04.2010 року позивач звернувся до відповідача-1 для здійснення митного оформлення товару шини 33.00-51 ФТ-116АМ2 пневматичні гумові, нові для автомобілів великої та особливо великої вантажопідйомності за ціною 8250,00 дол. США за одиницю товару. Товар був заявлений позивачем шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ-1 №113050000/2010/002812 за ціною договору щодо товарів, які імпортуються відповідно до ст. 267 Митного кодексу України (далі МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 МК України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Статтею 70 МК України встановлено, що метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів. Митне оформлення здійснюється посадовими особами митного органу.

Операції митного оформлення, порядок їх здійснення, а також форми митних декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів і транспортних засобів, визначаються Кабінетом Міністрів України.

За статтею 72 МК України митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню.

Засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів та документів на них до митного контролю та митного оформлення здійснюється шляхом проставлення відповідних відміток на митній декларації та товаросупровідних документах.

Тобто, особи, які переміщують товари через митний кордон України зобовязані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

Документи, необхідні для здійснення митного контролю, подаються митному органу, в розумінні Митного кодексу України, при: 1) перетинанні товарами і транспортними засобами митного кордону України; 2) декларуванні товарів і транспортних засобів; 3) повідомленні митного органу про намір здійснити переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України; 4) здійсненні митними органами інших контрольних функцій відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 262 МК України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766 затверджений Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, яким визначено, що визначення митної вартості сукупність дій, які вчиняються декларантом та/або митним органом з метою визначення вартості товарів відповідно до положень МК України та інших нормативно правових актів.

Пунктом 5 Порядку № 1766 встановлено, що для заявлення митної вартості товарів, визначеної за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до статті 267 Митного кодексу України подається декларація митної вартості за формою згідно з додатком 1.

Для заявлення митної вартості товарів, визначеної із застосуванням одного з передбачених статтями 268 - 273 МК України методів визначення такої вартості: за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, на основі додавання вартості (обчислена вартість) та резервного подається декларація митної вартості за формою згідно з додатком 2.

Згідно п. 7 Порядку № 1766 для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Згідно ст. 266 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При митному оформленні товару шини пневматичні гумові у митного органу виник сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару відповідно даних цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України. Згідно даних цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи ціна вказаного товару значно вища ніж задекларована позивачем. Враховуючи наведене у митного органу були обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), використовується в разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) стосовно продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не може бути зроблено відповідне коригування відповідно до положень частини другої цієї статті.

Позивачем надано Криворізькій митниці документи для митного оформлення товару, а саме: контракт ВАТ «Белшина», Бобруйськ, Беларусь № 1352/8941-37-09 від 16.11.2009 року, сертифікати якості, сертифікати про походження товару, рахунки-фактури, комерційна пропозиція Постачальника № 37/14308 від 03.09.2009 року, лист Постачальника № 01/1361-3,2 від 01.09.2009 року. Вказані документи не відображали дійсну митну вартість вказаного товару, а лише носили інформаційний характер.

Згідно ч. 2 ст. 265 МК України митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобовязати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Відповідно до ст. 88 МК України декларант зобовязаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур.

При цьому, в рамках положень п.11 Порядку №1766, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобовязаний подати додаткові документи.

Термін подання додаткових документи становить 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх надання, за вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується.

Позивач на вимогу митного органу не надав відповідних документів, що були витребувані, без обґрунтувань та мотивації.

Згідно п.4 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого Постановою КМУ від 09.06.1997 року № 574, митний орган не приймає ВМД для оформлення, якщо вона подається без повного пакету документів, в тому числі ненадання додаткових документів.

Згідно Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням ВМД, затвердженого наказом ДМСУ № 314 від 20.04.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.04.2005 року за № 439/10719 та Порядку оформлення й використання Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, затвердженого наказом ДМСУ № 1227 від 12.12.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.12.2005 року за № 1562/11842, за наявності достатніх підстав, установлених законодавством України, посадовій особі митного органу надано право відмовити в прийнятті ВМД, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України з оформленням Картки відмови, зазначивши в неї вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, та митного оформлення.

Оскільки, митним органом неможливо здійснити завершення митного оформлення за наданими позивачем ВМД, на підставі п. 11 Порядку № 1766, Криворізькою митницею було відмовлено у митному оформленні і запропоновано позивачу скоригувати митну вартість згідно рішення про визначення митної вартості, що в подальшому позивачем було зроблено.

Якщо декларантом не надані в установлений законодавством термін вищезазначені додаткові документи або якщо він відмовився від їх надання, то митний орган відповідно до статті 265 МК України, п.14 Порядку №1766, визначає митну вартість товарів на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми відповідач-1 має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. В даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення митної вартості товару, що підтверджується даними цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України та проведеним позивачем митним оформленням аналогічного товару за вищою митною вартістю. З урахуванням наведеного митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно Порядку №1766 та норм митного законодавства. При цьому, відповідач-1, відповідно до наведених законодавчих норм надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів, зокрема, прайс-листа фірми виробника, калькуляцію фірми виробника, однак, позивач відмовився використати надані митницею можливості щодо підтвердження заявленої митної вартості чи узгодження з митницею митної вартості спірного товару, не надав обґрунтувань та підстав щодо неможливості надання додаткових документів. Інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

У зв'язку з безмотивним ненаданням позивачем додаткових документів, відмовою надання додаткових документів, у митниці не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем. При визначенні митної вартості товару за 6 методом митниця діяла відповідно до вимог ст. 266 МК України.

Подібна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 21.06.2011 р. по справі №К-31819/10 (головуючий суддя Леонтович К.Г.).

Таким чином, суд вважає, що приймаючи рішення про проведення митної оцінки і картку відмови в митному оформлені, Криворізька митниця діяла в межах повноважень та підставі вимог чинного законодавства.

Оскільки Криворізькою митницею правомірно відмовлено в митному оформлені товару та прийняте рішення про визначення митної вартості, у звязку з чим немає підстав для повернення сплачених згідно такого рішення сум.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення № 113000006/2010/000420/1 від 08.04.2010 року про визначення митної вартості товарів та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 113050000/0/00248 від 08.04.2010 року Криворізька митниця діяла у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету в особі Головного управління Державного казначейства у м. Києві надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 40460,99 грн. та надмірно сплаченого мита у розмірі 14161,35 грн., то вони також не підлягають задоволенню з огляду на правомірність рішення Криворізької митниці № 113000006/2010/000420/1 про визначення митної вартості товарів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про стягнення з Державного бюджету України судових витрат по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки позов не підлягає задоволенню, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена 02 серпня 2011 року.

Суддя

ОСОБА_3