Справа № 367/516/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/516/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Мікулін А.В. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ірпінської міської ради Київської області про надання у власність земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: визнати дії Ірпінської міської ради Київської області протиправними у зв'язку з тим, що першу заяву в Ірпінську міську раду позивач здала 03.03.2001 на пільгову чергу № 260 на виділення і надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 10 соток під індивідуальну забудову; зобов'язати Ірпінську міську раду притягнути до відповідальності винних осіб та виплатити позивачу 3000 грн. моральної шкоди.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Ірпінської міської ради № 3684-50-IV від 20.12.2013 ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1 000 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у м. Ірпінь, у зв'язку з тим, що заявником не надані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки позивачем не було надано викопіювання із кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких було б зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, то Ірпінська міська рада Київської області правомірно винесла оскаржуване рішення.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідачем при розгляді клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки під індивідуальну забудову було порушено вимоги Земельного кодексу України, а тому рішення Ірпінської міської ради № 3684-50-IV від 20.12.2013 є незаконним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується і це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Згідно з ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частинами 1, 6 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Тобто, законодавством встановлений обов'язок громадянина подати заяву про вибір місця розташування земельної ділянки з позначеним на відповідному графічному матеріалі бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами, оскільки процедура вибору земельної ділянки здійснюється з метою встановлення можливості відведення тієї чи іншої земельної ділянки для цілей, що вказані в заяві, її граничних розмірів та площі, правового режиму та вимог щодо відведення земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивачем до клопотання не було додано викопіювання із кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких було б зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Вказане унеможливлює розгляд клопотання по суті.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ні Земельний кодекс України, ні інші акти законодавства не покладають на органи місцевого самоврядування або інших суб'єктів владних повноважень обов'язок підбирати вільні земельні ділянки за клопотаннями про надання земельних ділянок зацікавлених осіб, оскільки ні такого обов'язку, ні процедури здійснення такого підбору законодавством не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення № 3684-50-IV від 20.12.2013 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимога позивача про визнання дій Ірпінської міської ради Київської області протиправними у зв'язку з тим, що першу заяву в Ірпінську міську раду позивач здала 03.03.2001 на пільгову чергу № 260 на виділення і надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 10 соток під індивідуальну забудову задоволенню не підлягає.

В свою чергу, вимога про зобов'язання Ірпінської міської ради притягнути до відповідальності винних осіб та виплатити позивачу 3000 грн. моральної шкоди, як похідна від попередньої, також не підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції, а відповідач, як суб'єкт владних повноважень - довів правомірність своїх дій.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 30.04.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.