Справа № 809/276/15
Суддя: Черепій П.М.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2015 р. Справа № 809/276/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Черепія П.М.

при секретарі судового засідання Дубінській І.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: Йосипенка С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 05.01.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

22.01.2015 року ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 05.01.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що контролюючим органом проведено документальну невиїзну перевірку з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платником податків ОСОБА_3 по митній декларації № 206050000/2012/408058 від 13.09.2012 року. За результатами перевірки складено акт № 0030/17-01/НОМЕР_3 від 18.12.2014 року і винесено податкові повідомлення-рішення № № від 05.01.2015 року, якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами в розмірі 2512,53 грн., (з яких за основним платежем - 2010,02 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 502,51 грн.) та відповідно збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів в розмірі 5527,55 грн. (з яких за основним платежем - 4422,04 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1105,51 грн.). Вважає такі податкові повідомлення - рішення необгрунтованими та просить суд визнати їх незаконними та скасувати.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав викладених в адміністративному позові. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, щодо задоволення адміністративного позову заперечив з підстав наведених в письмовому запереченні від 18.03.2015 року, що долучене до матеріалів справи. (а.с. 47 - 50).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.04.2008 року ОСОБА_3 зареєстрований Снятинською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області як фізична особа-підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія НОМЕР_4. (а.с. 20).

08.12.2014 року працівником Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну невиїзну перевірку з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платником податків ОСОБА_3 по митній декларації № 206050000/2012/408058 від 13.09.2012 року, про що складено акт № 0030/17-01/НОМЕР_3 від 18.12.2014 року. (а.с. 12 - 19).

Згідно висновків акту перевірки встановлено, що ОСОБА_3 занижено митну вартість транспортного засобу - вантажного автомобіля марки Renault, модель Kangoo, кузов НОМЕР_5, яка є базою оподаткування для справляння ввізного мита, податку на додану вартість при імпорті на митну територію України товарів, що призвело до порушення вимог статті 16 Податкового кодексу України, статті 377 Митного кодексу України по сплаті до бюджету мита, податку на додану вартість у неповному обсязі і виникненні податкового зобов'язання, у зв'язку з чим розраховано суму податкових зобов'язань у розмірі 6432,06 грн., в тому числі мито - 2010,02 грн., податок на додану вартість - 4422,04 грн.

За наслідками проведеної перевірки, що викладені у висновках вищевказаного акту, відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення № № від 05.01.2015 року, якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами в розмірі 2512,53 грн., (з яких за основним платежем - 2010,02 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 502,51 грн.) та відповідно збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів в розмірі 5527,55 грн. (з яких за основним платежем - 4422,04 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1105,51 грн.). (а.с. 21, 22).

Згідно пункту 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (надалі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно положень частини 1 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

При цьому пунктами 4, 5 частини 5 вказаної статті передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_3 через Львівську митницю ввезено транспортний засіб - вантажний автомобіль марки Renault, модель Kangoo, кузов НОМЕР_5, згідно МД № 206000005.2012.006520.001 від 07.09.2012 року. Вказаний автомобіль був поставлений в Україну згідно договору купівлі-продажу.

При перетині митного кордону України, позивачем надано документ, який підтверджує митну вартість транспортного засобу - вантажного автомобіля марки Renault, модель Kangoo, кузов НОМЕР_5, а саме фактуру-купчу-інвойс від 05.09.2012 року, в якому вартість товару складає 1550 євро.

Для митного оформлення товару та нарахування митних платежів за МД № 206050000/2012/408058 від 13.09.2012 року позивачем надано Івано-Франківській митниці фактуру-купчу-інвойс, укладений 05.09.2012 року між продавцем - компанією "Hanzeit Autos" та покупцем - ОСОБА_4, в якому вартість товару складає 1550 євро. (а.с. 24).

Так, об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України, що встановлено пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України185.1 статті 185 ПК України.

Відповідно до пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Згідно положень пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Разом з тим, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах (пункт 54.4 статті 54 ПК України).

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Пунктом 2 частини 2 статті 351 МК України передбачено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України, проводиться документальна невиїзна перевірка. Предметом вказаної перевірки є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств (частина 1 статті 351 МК України).

Відповідно до пункту 5 частини 1статті 352 МК України, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення можуть бути використані посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок.

Згідно листа-відповіді митного інформаційного центру Королівства Нідерланди від 24.02.2014 року та доданих до нього документів, а саме рахунка - фактури від 03.09.2012 року, експортної митної декларації від 05.09.2012 року вбачається, що в ході перевірки, проведеної митними органами Голландії було встановлено, що рахунок, який був надісланий митними органами України не відповідає рахунку, який був наданий адміністрацією компанії "Van Hesteren Occasios". Транспортний засіб марки Renault, модель Kangoo, кузов НОМЕР_5 за номером НОМЕР_6 був проданий 03.09.2012 року компанією "Van Hesteren Occasios" громадянину України ОСОБА_3, за ціною 3500 євро. (а.с. 58, 59, 80 - 82).

На думку суду, отримані від уповноважених органів Королівства Нідерланди документально підтверджені відомості (а саме: рахунок - фактура, експортна митна декларація) щодо вартісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, в силу приписів статті 352 Митного кодексу України правомірно були використані посадовими особами відповідача в ході проведення перевірки, є належними та допустимими доказами для прийняття їх судом при вирішенні даного спору, оскільки отримані з офіційних джерел.

Оскільки, ОСОБА_3 як декларант несе повну відповідальність за достовірність інформації, яка зазначена в поданій ним митній декларації, а органами доходів і зборів України від компетентних митних органів Королівства Нідерланди отримані рахунок - фактуру, експортну митну декларацію, що свідчить про заниження митної вартості автомобіля марки Renault, модель Kangoo, кузов НОМЕР_5 під час його ввезення позивачем на митну територію України, тому суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № № від 05.01.2015 року ґрунтуються на нормах права, прийняті на підставі, у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, а заявлені позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Із доданих до позовної заяви квитанції від 20.01.2015 року вбачається, що позивач за подання позовної заяви до Івано-Франківського окружного адміністративного суду сплатив 182,70 грн. судового збору. (а.с.3).

З урахуванням частини сплаченого судового збору, з ОСОБА_3 підлягає стягненню решта суми судового збору у розмірі 1644,30 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158, 159, 160, 161, 162,163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_3) в дохід Державного бюджету України решту суми судового збору у розмірі 1644,30 грн. (одну тисячу шістсот сорок чотири гривні тридцять копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Черепій П.М.

Постанова складена в повному обсязі 05.05.2015 року.