Справа № 2а-9323/12/1370
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-9323/12/1370

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015р. Справа № 876/2417/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Дяковича В.П.,

судді Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області, м.Сокаль Львівської області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2013р. у справі №2а-9323/12/1370

за позовом управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області, м.Сокаль Львівської області

до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сокальському районі Львівської області, м.Сокаль Львівської області

про спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2012р. позивач: управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сокальському районі Львівської області про відшкодування суми виплаченої щомісячної державної адресної допомоги, просив, з врахуванням заяви про зміну позовних вимог, зобов’язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сокальському районі Львівської області включити в акти звірки та прийняти до відшкодування виплату щомісячної адресної допомоги за період з травня 2012р. по серпень 2012р. включно.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2013р. у справі №2а-9323/12/1370 в задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області відмовлено повністю. Рішення суду мотивовано тим, що зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, її оскаржив позивач: управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області, який в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що постанова винесена без повного та всебічного з’ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних із виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2003р. за №376/7697 та постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008р. №265 “Деякі питання пенсійного забезпечення громадян” прямо передбачено обов’язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати витрати Пенсійного фонду України, пов’язані із виплатою щомісячної адресної допомоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до вимог ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в період з травня 2012р. по серпень 2012р. управлінням Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області особам, які втратили працездатність внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та особам, які втратили годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, виплачено адресну допомогу з наданням відповідачу актів щомісячної звірки.

При складені між управлінням Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області та відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сокальському районі Львівської області Актів щомісячної звірки витрат по особовим справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з травня 2012р. по серпень 2012р., відповідачем не прийнято до відшкодування суми виплаченої управлінням Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області за вказаний період державної адресної допомоги.

Відповідачем акти щомісячної звірки за спірний період підписувались з розбіжностями, а саме, згідно з таблицями розбіжностей, не враховувались суми витрат на виплату державної адресної допомоги на суму 710195,77грн., спору щодо правильності підрахунку сум, зазначених в актах звірки і таблиці розбіжностей, між сторонами немає.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З набранням чинності Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999р. №1105-XIV (далі – Закон №1105), обов’язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв’язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

На виконання Закону №1105, правлінням Пенсійного фонду України та правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України прийнята спільна постанова від 04.03.2003р. №5-4/4, якою затверджений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі – Порядок).

Згідно із вимогами п.4 Порядку, відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України “Про пенсійне забезпечення”, “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” та інших нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім’ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Таким чином, відповідач повинен відшкодовувати позивачу лише суми виплат, які вказані в пункті 4 Порядку. Виплата державної адресної допомоги передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008р. №265 “Деякі питання пенсійного забезпечення громадян”, згідно з пунктом 1 якої у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв’язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв’язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім’ї 100 відсотків, на двох – 120 відсотків, на трьох і більше – 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Статтею 21 Закону №1105 державна адресна допомога не передбачена серед переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Оскільки статтею 21 Закону №1105 та п.4 Порядку передбачено відшкодування виплат лише щодо основного розміру пенсій і не передбачено відшкодування виплаченої державної адресної допомоги, а також зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішеннями Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 10.06.2014р. у справі №21-168а14.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов’язковим для всіх суб’єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об’єктивно і всебічно з’ясованих обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2013р. у справі №2а-9323/12/1370 за позовом управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сокальському районі Львівської області про спонукання до вчинення дій, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2013р. у справі №2а-9323/12/1370, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя В.П. Дякович

Суддя Я.С. Попко