Справа № 0670/8983/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 0670/8983/11
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"26" грудня 2011 р. м. Житомир

ОСОБА_2 апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_3

при секретарі Феськовій М.Ю.

з участю представників сторін:

розглянувши апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" листопада 2011 р. у справі за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка хмелярів та пивоварів" про стягнення санкцій та пені

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернуло з адміністративним позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка хмелярів та пивоварів" про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2011 року в стягненні з відповідача на користь відділення Фонду соціального захисту інвалідів 45821.47 грн. адміністративно - господарських санкцій та пені за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів - відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати незаконну на його думку постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 07.11.2011 року та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість винесеного судом першої інстанції постанови судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2010 рік, поданого відповідачем до Фонду соціального захисту інвалідів середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу товариства у 2010 році становила 134 особи. На підприємстві працювало 3 інваліда при нормативі 5 ( зазначені робочі місця для інвалідів були наявні).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів в розмірі 4 % від середньооблікової чисельності штатних працівників, якщо кількість працюючих від 8 до 25 чоловік - встановлюється норматив в кількості 1 робочого місця.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону (в редакції, чинній з 01.01.2006 року) забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Тобто цією нормою визначено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування здійснюється двома шляхами: безпосереднє звернення інваліда до підприємства або звернення інваліда до державної служби зайнятості (з подальшим його направленням на підприємство, на якому є відповідні вакансії).

Відтак, колегія суддів вважає, що ст. 18 Закону не встановлює правил, за якими підприємство було б зобов'язане самостійно здійснювати пошук інвалідів для їх працевлаштування на своєму підприємстві.

Разом з тим, ч. 3 ст. 18 Закону чітко визначені обовязки підприємства, що використовує найману працю: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для працевлаштування інвалідів; звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Згідно з ч. 1 ст. 20 вищеназваного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Оскільки нормами чинного законодавства на підприємство покладено обовязок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обовязок їх працевлаштування, а також в матеріалах справи наявні відомості про виконання відповідачем обов'язку, передбаченого нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні, по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів та відомості про вжиття ним, передбачених чинним законодавством заходів по забезпеченню працевлаштування інвалідів, то колегія суддів вважає, що позов, заявлений позивачем позов до відповідача про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць необґрунтований.

Отже, постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстави щодо її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) І.Г. Охрімчук

судді: (підпис)

(підпис) ОСОБА_4

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя ________________________________ І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вул.Домбровського 38,м.Житомир,10003

3- відповідачу ОСОБА_5 товариство з обмеженою відповідальністю "Спілка хмелярів та пивоварів" вул.Леніна 19,с.Карпівці,Чуднівський район, Житомирська область,13235