Справа № 286/1175/15-а
Суддя: Вачко В. І.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1175/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Олех Ю. М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому району Житомирської області про визнання дій протиправними та зобовязання призначити пенсію із зниженням пенсійного віку , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати його дії протиправними та зобовязати призначити їй пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», мотивуючи тим, що вона є потерпілою від аварії на Чорнобильській АЕС 3-ї категорії, постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення, а тому відмову відповідача у призначенні їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років вважає протиправною.

Відповідач, будучи належно повідомлений про розгляд справи, в судове засідання представника не скерував, про причини неявки не повідомив, заперечення проти позову не подав.

В судовому засіданні позивач вимоги та доводи позовної заяви підтримала, настоює на розгляді справи за відсутності представника відповідача, просить позов задоволити.

Таким чином, заслухавши пояснення позивача та покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків

Позивач при досягненні 51річного віку, що підтверджується копією паспорта серії ВМ № 951839, згідно з ст.55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи на початку 2015 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії.

Однак відповідач листом № 3256/02 від 11.03.2015 року відмовив позивачу в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку з тієї підстави, що ОСОБА_1 документально не підтверджено факту постійного проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року не менше трьох років, а підтверджено лише факт постійного проживання з 26.04.1986 року по 25.12.1986 року та з 08.02.1991 року по даний час, що сукупно складає 2 роки 6 місяців 24 дні і не надає права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років, а тому, на думку відповідача, право на пенсію за віком позивач набуде при досягненні 60річного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У позовній заяві позивач стверджує, що вона з 26.04.1986 року по 25.12.1986 року та з 08.02.1991 року по даний час зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, але у період з 26.12.1986 року по 31.01.1989 року, хоча і без реєстрації, також постійно проживала за цією ж адресою разом із сином ОСОБА_4 та свекрухою, оскільки чоловік позивача на той момент був військовослужбовцем на проходив службу в Калінінградській області та в Чехословаччині, позивач та її дитина були прописані з чоловіком, але у звязку з постійними хворобами дитини фактично залишились проживати в м.Овруч; факт проживання у м.Овруч у період з 01.01.1986 року по 31.08.1989 року підтверджується довідкою Овруцької ЦРЛ від 01.04.2014 року № 87, яка відповідачем не взята до уваги.

Стаття 46 Конституції України закріпила, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так в ч.2 ст.55 Закону зазначено, що потерпілим, внаслідок Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, пенсії надаються із зменшенням на 3 роки пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, за умови, якщо ці особи у зоні гарантованого добровільного відселення за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали не менше 3 років. Першопочаткова величина зниження пенсійного віку на 3 роки, встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменті аварії по 31.07.1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цій період.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній на момент звернення) право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років та наявності у них страхового стажу не менше 15 років. До досягнення 60-річного віку право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними певного віку.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.

Відповідно до п.п. «ґ» п.7 вищезазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При цьому, згідно з п.38 Порядку, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 03.03.1995 року отримала посвідчення громадянина (громадянки), який (яка) потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії Б № 662050, категорія 3. Вказане посвідчення відповідає вимогам абз.3 ст.5 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст.2 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Згідно з ст.10 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 видача посвідчень провадиться зокрема іншим потерпілим обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення. У разі встановлення цими комісіями факту необгрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

Судом також встановлено, що статус позивача, як громадянки, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, 3 категорії, ніким не оспорювався, доказів протилежного суду не надано,а тому посвідчення є чинним і воно вказує на те, що позивач згідно з ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51, станом на 01.01.1993 року проживала або відпрацювала у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років. Таким чином, першопочаткова величина зниження пенсійного віку 3 роки є встановленою. До матеріалів справи долучено копії й інших первинних документів, що підтверджують факт постійного проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 року по теперішній час, зокрема копію свідоцтва про народження серії ІІ-ТП № 402032, виданого Овруцьким районним відділом ЗАГС Житомирської області 24.11.1983 року, щодо факту народження 09.10.1983 року в м.Овруч від батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_1 сина ОСОБА_6, копію довідки № 87, виданої Дитячою консультацією Овруцької ЦРЛ 01.04.2014 року про те, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, хворів частими простудними захворюваннями а тому постійно знаходився під наглядом Овруцької дитячої консультації з 01.01.1986 року по 01.09.1989 року. Однак, такі документи є лише підставами для визначення в установленому порядку відповідного статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи, копію паспорта ВМ 951839, який містить відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 з 08.02.1991 року. Факт постійного проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 року по теперішній час підтверджений також показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсійний вік громадян, які станом на 01.01.1993 року прожили або відпрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, визначений в статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» знижується на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожні 2 роки проживання, але не більше ніж на 6 років. А тому жінки, пенсійний вік яким знижено на 6 років, і які народились у 1963 році, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 54 років.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Однак, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії при досягненні 51річного віку, тобто передчасно.

Згідно з п.7 2 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. Проте на обгрунтування існування підстав для застосування вказаної норми, позивачем не надано суду належних доказів.

З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги передчасними, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Тому керуючись ст.ст.8-11, 18, 71, 86, 99, 122, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адмінністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В позові відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана через Овруцький районний суд в Житомирський апеляційний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

ОСОБА_7