Справа № 452/2513/14-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року Справа № 876/11860/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Кухтея Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представників позивача Коваль П.І., Лужецького В.І.,

представника відповідача Микити Т.В.,

осіб, які приєднались до апеляційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рудківської міської ради та осіб, які приєдналися до апеляційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_19, ОСОБА_14 на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року по справі № 452/2513/14-а, №2-а/452/81/2014 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙ" ЛТД до Рудківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РАЙ" ЛТД звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просило визнати незаконним та скасувати рішення Рудківської міської ради від 14 серпня 20214 року «Про розгляд клопотання Державної інспекції сільського господарства в Львівській області щодо припинення права постійного користування Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙ" ЛТД на земельну ділянку в АДРЕСА_1».

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Рудківська міська рада постанову суду першої інстанції оскаржила, подала апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної cкарги вказує на те, що оскаржуваним рішенням міської ради припинено право постійного користування позивача на земельну ділянку на підставі п. «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України, у зв'язку з набуттям права власності на об'єкти нерухомого майна третіми особами, які згідно закону є землекористувачами зазначеної земельної ділянки, оскільки на ній знаходиться їхнє нерухоме майно.

В судовому засіданні представники позивача надали пояснення та заперечили проти доводів апеляційної скарги, а представник відповідача та особи, які приєднались до апеляційної скарги підтримали їх.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що Державним актом на право постійного користування землею, виданим головою Рудківської міської ради від 13.02.2002 року, підтверджується отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "РАЙ" ЛТД в постійне користування 0,15 га землі для комерційної діяльності, відповідно до рішення Рудківської міської ради від 15.09.1998 року №1. Оскільки жодна із сторін не заперечувала, що дана земельна ділянка використовується позивачем за призначенням - для комерційної діяльності, судом встановлено фактичне виконання сторонами вказаного рішення, а також відсутність добровільної згоди позивача на припинення рішення шляхом втрати чинності, суд дійшов до висновку, що відповідачем при прийнятті рішення в цій частині порушено законні права позивача щодо здійснення постійного користування наданою земельною ділянкою.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення Товариства до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. В даному випадку спір іде про право користування спірною земельною ділянкою. Міська рада вважає, що оскільки на цій земельній ділянці розташовані кіоски осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, які мають на них право власності і дозвіл на спорудження, який давав володілець земельної ділянки, то останній втратив право на її користування в силу того, що ним дана добровільна згода на її відчуження. Натомість позивач вважає, що він не втратив права на володіння і користування спірною земельною ділянкою, тобто, в даному випадку виникає спір про право цивільне.

Не обговорюючи питання правильності застосування судами норм ЗК та Закону № 161-ХІV, колегія суддів вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року (справа №21-551а14), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв'язку з неналежністю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 160, 193, 195, 197, п. 4 ч. 1 ст. 198, 206, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Рудківської міської ради та осіб, які приєдналися до апеляційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_19, ОСОБА_14 задовольнити частково.

Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року по справі № 452/2513/14-а, №2-а/452/81/2014 скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

Р.В. Кухтей