Справа № 0414/1105/12
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2015р. м. Київ К/800/60190/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Жовтих Водах Дніпропетровської області, третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Завод електронної і газової апаратури «Електрон-Газ» про визнання протиправними дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому, з урахуванням доповнення до адміністративного позову від 27.12.2012 року, просив визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до його пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи позивача учнем плавильника металів і сплавів ливарно-пластмасового цеху, а також простоїв не з вини працівника, відпусток без збереження заробітної плати та додаткових оплачуваних відпусток у зв'язку з навчанням без відриву від виробництва у вищому навчальному закладі; зобов'язати відповідача зарахувати станом на 11.11.2011 року, 10 років 10 місяців 26 днів з його трудового стажу до пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язати відповідача провести розрахунок розміру належної позивачу пенсії у відповідності до діючого законодавства і призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах з 12.11.2011 року.

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що посада учня плавильника металів та сплавів на час роботи позивача не передбачена Списком № 1, а періоди простою, відпусток без збереження заробітної плати та навчальних відпусток зараховані до пільгового стажу позивача відповідно до чинних норм законодавства. При цьому загальний пільговий стаж позивача не є достатнім для призначення пільгової пенсії за віком, що підтверджує правомірність дій пенсійного органу.

У поданій касаційній скарзі позивач заявив вимоги про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не в повному обсязі встановили обставини по справі та не надали належної оцінки дослідженим доказам. Перебуваючи на посаді учня плавильника позивач виконував ті самі функції та працюючи в тих самих умовах, що й плавильник, посада якого передбачена Списком № 1, а тому даний стаж повинен бути врахований йому як пільговий.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до пункту першого частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

09.11.2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з 12.11.2011 року, оскільки на момент досягнення 50 річного віку, він, на його думку, мав трудовий стаж 10 років 10 місяців 26 днів за списком №1 посад та професій, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На підтвердження свого пільгового стажу він позивач відповідачу довідки про те, що він:

- з 22.08.1989 року по 21.09.1993 року працював на приладному заводі «Електрон» учнем плавильника та плавильником металів і сплавів ливарно пластмасового цеху;

- з 27.09.1993 року по 15.09.1999 року працював плавильником цеху основного виробництва ГМЗ, плавильником цеху зі збагачення радіоактивної речовини ГМЗ, слюсарем-ремонтником дільниці хвостового господарства ГМЗ ДП «Схід ГЗК»;

- з 01.01.2005 року по 14.06.2005 року працював слюсарем - ремонтником цеху переробки руди ТОВ «Восток-Руда»;

- з 23.04.2007 року по 04.06.2007 року працював слюсарем черговим та з ремонту устаткування спеціалізованої дільниці № 25 з ремонту вантажопідіймальних механізмів ВАТ «Північний ГЗК»;

- з 01.08.2011 року по 11.11.2011 року працював слюсарем черговим та з ремонту устаткування ремонтного управління №1 ТОВ «Кривбасремонт».

Відповідач листом від 14.03.2012 року повідомив позивача, що у призначені йому пенсії на пільгових умовах з 12.11.2011 року відмовлено, оскільки його пільговий стаж за списком №1 фактично складає 9 років 6 місяців 8 днів і тому відсутні праві підстави для призначення позивачу такої пенсії за віком.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону на 1 рік, за кожний повний рік такої роботи чоловіками.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 вказаного Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, яка підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в поряду встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року за № 383 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок), визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці надається трудова книжка із оформленими належним чином записами про займану посаду, період виконуваної роботи, виписку із наказу про призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 (із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ № 920 від 05.07.2006 року).

Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженою Постановою КМ України від 11.03.1994 року № 162 встановлено, що право на пільгову пенсію у відповідності із положеннями п. «а» ст. 13 ч. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мають зокрема плавильники металів і сплавів.

Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08. 1956 року № 1173 та Постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, в яких у розділах Х1 «Металообробка» ливарне виробництво була передбачена професія плавильника металів і сплавів, а учня такого плавильника передбачене не було.

Пунктом 20 Постанови КМ України № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій, що період роботи позивача з 22.08.1989 року по 01.02.1992 року не може бути зараховано до пільгового стажу, оскільки посада на якій працював позивач не віднесене до Списку № 1 та ним не надано відомостей щодо проведення атестації робочого місця.

Крім того, судами також правильно встановлено, що за період роботи позивача з 01.02.1992 року по 21.09.1993 року на посаді плавильника металів і сплавів ливарно-пластмасового цеху, пільговий стаж позивача обраховано відповідно до фактично відпрацьованого часу.

З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій, що дії відповідача щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за віком позивачу відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність необхідного пільгового стажу та відомостей щодо проведення атестації робочого місця є правомірними і обгрунтовними.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з оскаржуваних судових рішень вбачається, що при їх ухвалені, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року у справі № 0414/1105/2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко