Справа № 808/1988/15
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

28 квітня 2015 року (10 год. 10 хв.) Справа № 808/1988/15 Провадження № м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Киселя Р.В.,

при секретарі судового засідання Мащенко Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімниця» про стягнення капіталізованих платежів.

07.04.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімниця» (далі - відповідач), в якому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача капіталізовані платежі в розмірі 7493,33 грн.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідач перебуває в стані припинення з 22.01.2015, строк заявлення кредиторських вимог до 22.03.2015. Позивачем на адресу відповідача була направлена заява з вимогою про перерахування грошових коштів з капіталізації. Сума платежів, які підлягають капіталізації для розрахунку з потерпілим ОСОБА_1, у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, який стався з ним, працюючи у відповідача становить 7493,33 грн. Вказує, що на даний час кошти до відділення Фонду не надходили. Відповіді щодо відмови у задоволенні кредиторських вимог відділення Фонду по капіталізації від ліквідаційної комісії також не надходило.

Ухвалою від 10.04.2015 року було відкрито провадження в адміністративній справі, судове засідання призначене на 28.04.2015.

28.04.2015 від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, на позовних вимогах наполягає.

У судове засідання 28.04.2015 представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не прибув.

Поштове відправлення, яке містило ухвалу про відкриття провадження у справі та повістку про виклик до суду, яка надсилалась на адресу відповідача, повернулось до суду без вручення адресату із позначкою пошти «за зазначеною адресою не має такої організації».

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відтак, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За змістом ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін на підставі наявних у справі матеріалів.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно відомостей про державну реєстрацію, відповідач зареєстрований 20.04.1998, як юридична особа (Свідоцтво про державну реєстрацію серія АГ №909933).

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-XIV (зі змінами та доповненнями, далі - Закон України № 1105-XIV) відповідач є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Судом встановлено, що станом на час розгляду адміністративної справи у суді відповідач з 22.01.2015 знаходиться у стані припинення, за рішенням засновників, головою ліквідаційної комісії (голова комісії з припинення або ліквідатор) призначено ОСОБА_2, а також визначено строк для заявлення кредиторами своїх вимог - до 22.03.2015.

30.08.2013 позивачем винесено Постанову про продовження раніше призначеної потерпілому щомісячної страхової виплати №0310/1029/1029/12, з якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_1, перебуває на обліку з 16.07.2009, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що сталось 14.11.2008; за висновком МСЕК від 25.08.2011 серія ВЛН №0004233 потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% та 3 група інвалідності з повторним оглядом 04.07.2013. Під час повторного огляду, за висновком МСЕК від 29.08.2013 серія ВЛН №0004802, потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% та 3 група інвалідності з повторним оглядом 29.08.2015. Також, потерпілому продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03) в розмірі 457,44 грн. з 05.07.2013 по 29.08.2015 включно.

Відповідно до Розрахунку капіталізованих платежів по відповідачу для розрахунку з потерпілим на виробництві ОСОБА_1 станом на 01.03.2015 становить 7493,33 грн.

Вищезазначена сума капіталізованих платежів відповідачем не була сплачена.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України № 1105-ХІV та Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 за № 765 (далі - Порядок № 765).

Відповідно до ст. 21 Закону України № 1105-ХІV, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, серед іншого, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

Частиною 2 ст. 1205 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним ст. 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено Законом України № 1105-ХІV.

Основними принципами страхування від нещасного випадку, зокрема, є: своєчасне та повне відшкодування шкоди страховиком; обов'язковість страхування від нещасного випадку осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством про працю, а також добровільність такого страхування для осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України № 1105-ХІV, роботодавець як страхувальник зобов'язаний своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду.

За змістом ст. 46 Закону України № 1105-ХІV, фінансування Фонду здійснюється за рахунок, зокрема, внесків роботодавців та капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, наведеними нормами Цивільного кодексу України та Закону України № 1105-ХІV передбачено обов'язок страхувальника проводити капіталізацію для продовження страхових виплат особам, потерпілим на підприємстві, протягом їх життя. Капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів, коли страхувальник припинить свою діяльність та не буде сплачувати страхові внески, при цьому, визначено обов'язок страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (не лише у випадку ліквідації підприємства - банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством), із застосуванням порядку, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію статей 45 і 92 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 06.05.2000 № 765.

Відповідно до абзацу другого п. 1 Порядку № 765, капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

За змістом п. 3 Порядку № 765, капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для визначення періоду, на який розраховувалася капіталізація платежів щодо осіб, яким безстроково встановлений відсоток втрати працездатності та призначені страхові виплати використано дані середньої очікуваної тривалості життя осіб, надані Державною службою статистики України від 18.07.2014 № 13-10/254 разом з таблицею смертності та середньої очікуваної тривалості життя чоловіків та жінок в Україні за 2013 рік.

Отже. згідно наявного у матеріалах справи розрахунку, загальна потреба в капіталізації коштів для розрахунку з потерпілим складає 7493,33 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 34 Закону України № 1105-ХІV, Фонд соціального страхування від нещасних випадків фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, в тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК. Відділенням Фонду було надано копії довідок МСЕК потерпілого, який отримав виробничу травму, працюючи у відповідача.

В судовому засіданні досліджені розрахунок капіталізованих платежів по відповідачу для розрахунку з потерпілим на виробництві станом на 01.03.2015, копія листа Державної служби статистики України від 18.07.2014 № 13-10/254 та таблиці смертності та середньої очікуваної тривалості життя чоловіків та жінок в Україні за 2013 рік., копія акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 04.06.2009 №1, копії виписок з актів огляду МСЕК, копія постанови позивача від 30.08.2013 № 0310/1029/1029/12 про продовження раніше призначеної ОСОБА_1 щомісячної страхової допомоги тощо.

Щомісячні страхові виплати щодо кожного потерпілого розраховуються відповідно до Тимчасових рекомендацій щодо порядку розрахунку та сплати капіталізованих платежів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України за наступною формулою: ПКПРПвш(грн.) = РЩВвш (грн.) х 12 місяців х СОТЖ (років), де:

ПКПРПвш - потреба в капіталізації платежів для розрахунку з потерпілим по відшкодуванню шкоди;

РЩВвш -розмір щомісячної виплати по відшкодуванню шкоди;

СОТЖ - середня очікувана тривалість життя, яка визначається за таблицею смертності та середньої очікуваної тривалості життя Держкомстату.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає правомірним проведення капіталізації платежів для продовження страхових виплат ОСОБА_1, який отримав виробничу травму, працюючи у відповідача. Відповідачем не надано до суду контр розрахунку, який би свідчив про неправомірність проведення позивачем капіталізації платежів потерпілому у розмірі 7493,33 грн.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування вимог позивача, тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 71 КАС України, суд доходить висновку про наявність необхідної сукупності обставин, які дають підставу для висновку щодо правомірності заявленого позову.

Згідно п. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись 2, 4, 7 - 12, 14, 41, 71, 86, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімниця» про стягнення капіталізованих платежів - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімниця» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 7, ) на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі (, р/р 0007, ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015) капіталізовані платежі у розмірі 7493,33 грн. (сім тисяч чотириста дев'яносто три гривні 33 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль