Справа № 821/3336/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2015р. м. Київ К/800/20695/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014року

у справі №821/3336/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Херсонського міського центру зайнятості

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Херсонського міського центру зайнятості (далі по тексту Центр зайнятості), в якому просив зобов'язати відповідача зареєструвати його як безробітного.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2013року позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

При скасуванні рішення окружного адміністративного суду та ухваленні нового, суд апеляційної інстанції виходив з необґрунтованості позивачем своїх вимог, оскільки враховуючи наявність розбіжностей в поданих ОСОБА_4 документах, роз'яснення, надані Центром зайнятості, про необхідність надання додаткової інформації та про порядок звернення не можна вважати відмовою в реєстрації позивача як безробітного.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального права, просить скасувати вказане вище рішення, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року залишити без змін.

Центр зайнятості подав до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошував на відповідності судового рішення суду другої інстанції обставинам справи та вимогам законодавства України, просив залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 22 травня 2013 року, якою просив розглянути його заяву про отримання статусу безробітного з подальшим сприянням у працевлаштуванні, а також надати відповідь на таку заяву.

Листом від 05 червня 2013 року №09-24/2283 на вказану заяву відповідачем була надана відповідь про необхідність надання додаткової інформації. Запропоновано ОСОБА_4 звернутись до ПВКП «Універсал» для приведення записів трудової книжки у відповідність до «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

За приписами статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", статусу безробітного може набути:

1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам";

3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 2 п.3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. №198 (далі по тексту Порядок), під час проведення реєстрації працівник територіального органу заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі Державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально. Форма персональної картки та додатки до неї затверджуються Мінсоцполітики.

Згідно п.п. 5, 6 Порядку, статус безробітного надається особам, які зазначені у частині першій статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», з першого дня реєстрації у територіальному органі на підставі заяви за формою, затвердженою Мінсоцполітики, у разі відсутності підходящої роботи, підбір якої здійснюється відповідно до статті 46 зазначеного Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернувся до Центру зайнятості із заявою довільної форми та просив розглянути його заяву про отримання статусу безробітного із наданням відповіді.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що заява позивача від 22 травня 2013року не відповідає вимогам Порядку щодо дотримання форми заяви, затвердженої Наказом Міністерства соціальної політики №270 від 16 травня 2013 року.

У відповіді позивачу Центр зайнятості вказав, що трудова книжка містить розбіжності, які не дають змоги встановити точну дату звільнення та підставу припинення трудових відносин.

Пунктом 2.26 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер.

На підставі наведеної норми касаційний суд вважає, що дата та конкретна підстава звільнення необхідні для реєстрації безробітного.

Таким чином, Центром зайнятості вимоги Закону України «Про зайнятість населення» не порушені.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 звертає увагу суду, що чинне законодавство не містить переліку умов, підстав та випадків відмови у реєстрації особи як безробітного, тому вважає відсутніми правові підстави для невчинення Центром зайнятості дій по реєстрації його безробітним.

З цього приводу судова колегія Вищого адміністративного суду України зазначає, що реєстрація особи на підставі заяви за формою, затвердженою Мінсоцполітики, є обов'язковою передумовою для подачі заяви про надання статусу безробітного. Надаючи відповідь на заяву ОСОБА_4 та повідомляючи його, що рішення про надання статусу безробітного чи відмову у надані такого статусу приймається на підставі заяви за формою затвердженою Наказом Міністерства соціальної політики № 270 від 16.05.2013 року, Центр зайнятості діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що апеляційним судом правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014року у справі №821/3336/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: