Справа № 2-а-8560/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2012-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Єремейчук С.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"28" вересня 2012 р. Справа № 2-а-8560/11

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації на постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від "23" грудня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2011р. позов задоволено.

Визнано дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної разової допомоги як учаснику війни за 2011 рік відповідно до ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" протиправними.

Зобовязано відповідача провести нарахування та виплату позивачу щорічної разової допомоги як учаснику війни за 2011 рік відповідно до ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої частини допомоги.

У апеляційній скарзі відповідач вказує, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та, зокрема, зазначає, що він не є належним відповідачем у даній справі, оскільки нарахування та виплату щорічної разової допомоги як учаснику війни здійснює Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, крім того суд першої інстанції не встановив, що нарахування та виплата позивачу щорічної грошової допомоги до 5-го травня за 2011р. здійснювалась в порядку та розмірі, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України №299 від 07.04.2010р., що не була скасована або визнана неконституційною, а отже є чинною.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, позивач має статус учасника війни (посвідчення серії Д №169918). Позивач отримав за 2011 рік 120,00 грн., тобто у меншому розмірі, ніж визначено ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього СРСР за самовіддану працю та бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, виплачується разова грошова допомога у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком, іншим учасникам війни - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно змін, внесених Законом України від 28.12.2007р. №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" частину сьому статті 14 викладено в такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України."

Однак, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, вказані зміни визнано неконституційними, а отже ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має застосовуватись у чинній редакції.

Також, згідно з ч.3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р. №966-14 для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є основою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не можуть бути взяті до уваги, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2004 р. №177 "Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення.

Вказана постанова містить положення й щодо того, що Міністерство оборони, інші структури мають забезпечувати подання місцевим органам праці та соціального захисту населення щороку до 1 березня списків ветеранів війни, яким зазначена у пункті 1 цієї постанови виплата передбачається законом про Державний бюджет на відповідний рік.

Постановами Кабінету Міністрів України №211 від 18.03.2009р. та №299 від 07.04.2010р. передбачено, що Міністерство оборони, Міністерство внутрішніх справ, Адміністрація Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Міністерство транспорту та зв'язку, Служба безпеки, Державна судова адміністрація, Міністерство з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Державний департамент з питань виконання покарань, ОСОБА_3 державної охорони, Державна податкова адміністрація, Адміністрація Державної прикордонної служби забезпечують подання відповідно до 20 березня 2009 р. та у триденний строк з дня набрання чинності постановою місцевим органам праці та соціального захисту населення списків осіб, які мають право на одержання разової грошової допомоги та які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України. В свою чергу, згідно вказаних постанов Пенсійний фонд України подає місцевим органам праці та соціального захисту населення списки осіб, які мають право на одержання разової грошової допомоги та перебувають на обліку в його органах.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він не є належним відповідачем у даній справі, оскільки нарахування та виплату щорічної разової допомоги як учаснику війни здійснює відповідний Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не заслуговує на увагу, оскільки за змістом ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Центр, здійснюючи делеговані йому як органу праці та соціального захисту населення повноваження з надання соціальної допомоги ветеранам війни, отримавши списки ветеранів війни, має провести їх перевірку та виплату грошової допомоги в розмірах, визначених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що суд правомірно задовольнив позов, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 197,198, 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від "23" грудня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул. Шевченка 104,с. Дроздинь,Рокитнівський район, Рівненська область,34211

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації вул.Кірова, 10,смт.Рокитне,Рокитнівський район, Рівненська область,34200