Справа № 826/7726/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 квітня 2015 року м. Київ № 826/7726/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до Начальника Голосіївського районного управління ГУ МВС України в місті Києві, Начальника Жовтневого РВ ГУ МВС України в м. Дніпропетровську
про припинення розшуку автомобіля та закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в прохальній частині якої наведено наступні вимоги:

- «Жовтневому РВ ГУ МВС України в м. Дніпропетровську припинити розшук автомобіля марки КІА SORENTO, 2011 року випуску, кузов №KNAKU811CB, здійснену на підставі заяви ОСОБА_2 як таку, що з 05.10.2012р. знаходиться на обліку у ВРЕД-4 УДАІ м. Києва і була зареєстрована на ім'я ОСОБА_3, шляхом внесення відповідної інформації до бази даних автоматизованої інформаційної системи «Автомобіль» та Єдиного державного реєстру Державної автомобільної інспекції;

- Голосіївському в місті Києві районному управлінню МВС України закрити кримінальне провадження №0594 від 03.12.2012р., порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України».

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про обставини придбання ним вказаного автомобіля і які досліджувались слідчим суддею у кримінальній справі та вказує на те, що працівники Жовтневого райвідділу міліції м. Дніпропетровська допустили оголосивши 04.01.2013 року спірне авто в розшук при наявності в базі даних про те, що воно 05.10.2012р. знаходилося на реєстрації в місті Києві, «зобов'язані виправити шляхом скасування свого незаконного рішення». Порушивши 03.12.2013 року кримінальне провадження за ст.358 КК України щодо підробки документів, В Голосіївському райвідділі міліції не врахували, що всі дії, пов'язані з підробкою мали місце не в Києві, а в Дніпропетровську.

Згідно з п.п.4, 6 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, крім іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У ч.1 ст.17 КАС України зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно ст.104 КАС України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п.2 ч.3 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

У Рішенні Конституційного суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначено наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 КАС України). До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України). Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині третій статті 17 КАС України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункти 1, 2, 3, 4).

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.

У статтях 110, 234, 236 КПК України (редакція КПК України на день винесення Конституційним судом України рішення) йдеться про оскарження в суді рішень чи дій органів дізнання, слідчого, прокурора, які вони постановили чи вчинили уже під час провадження у кримінальній справі. Суб'єкти, визначені в цих нормах, є носіями спеціальних владних процесуальних повноважень і тому виконують функції, обумовлені завданнями кримінального судочинства.

Перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ. До того ж імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

20 листопада 2011 року набрав законної сили Кримінальний процесуальний кодекс України від 13.04.2012р. №4651-VI, в статті 30 якого закріплено, що здійснення правосуддя у кримінальному провадженні здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Порядок і підстави оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначені в Главі 26 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує дії відповідачів, вчинених в рамках кримінального процесу і така діяльність регламентована нормами Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012р. №4651-VI, яким визначаються також порядок і строки оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчих органів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч.6 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Провадження у кримінальних справах, як частина судочинства в Україні здійснюється виключно у порядку, який встановлюється законом. Таким систематизованим законом, що визначає права і обов'язки учасників кримінально-процесуальних відносин і, таким чином, визначає порядок провадження у кримінальних справах, є Кримінальний процесуальний кодекс України.

Отже, зазначені вимоги позивача можуть бути вирішені в позасудовому та судовому провадженні в порядку кримінального судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.160, ст.165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Начальника Голосіївського районного управління ГУ МВС України в місті Києві, Начальника Жовтневого РВ ГУ МВС України в м. Дніпропетровську про припинення розшуку автомобіля та закриття кримінального провадження.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі разом з позовними матеріалами невідкладно надіслати позивачу.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Н.А. Добрівська