Справа № 808/822/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року о 11 год. 07 хв.Справа № 808/822/15

м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Федорук І.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом приватного підприємства «Гарант-Плюс»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

п про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов приватного підприємства «Гарант-Плюс» (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо коригування показників податкової звітності позивача в АІС «Податковий блок» «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» на підставі акту позапланової виїзної перевірки №4/08-26-22-11/32175168 від 19.01.2015 «Про проведення позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Гарант-Плюс» з питань достовірності вчинених правочинів та дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Прогрес ЮА» () за період вересень 2014»;

- зобовязати відповідача відновити в АІС «Податковий блок» «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» показники податкової звітності позивача за період вересень 2014 року, що зазначені у податкових деклараціях з податку на додану вартість та були відкориговані на підставі акту позапланової виїзної перевірки №4/08-26-22-11/32175168 від 19.01.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що контролюючим органом неправомірно вчинено дії щодо коригування показників податкової звітності позивача в АІС «Податковий блок» «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» на підставі акту позапланової виїзної перевірки №4/08-26-22-11/32175168 від 19.01.2015 «Про проведення позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Гарант-Плюс» з питань достовірності вчинених правочинів та дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Прогрес ЮА» () за період вересень 2014 р.», оскільки акт перевірки не є тим документом, на підставі якого контролюючим органом може здійснюватися коригування показників податкової звітності платника податків. Зазначає, що оскільки відповідачем податкове повідомленнярішення за результатами позапланової виїзної перевірки не приймалось, то у відповідача були відсутні правові підстави для коригування показників податкової звітності позивача. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що відповідно до приписів Податкового кодексу України підставою для коригування показників податкової звітності платника податків є лише самостійне подання платником податків уточнюючого розрахунку по податкової декларації, або ж прийняття контролюючим органом податкового повідомленнярішення, яке відповідачем не приймалось. Зазначає, що відповідачем не вчинялись дії щодо коригування показників податкової звітності на підставі акту позапланової виїзної перевірки №4/08-26-22-11/32175168 від 19.01.2015, а лише було здійснено відображення факту проведення перевірки в АІС «Податковий блок» шляхом внесення відомостей про акт перевірки та її результати. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 12.01.2015 по 13.01.2015 співробітниками ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності вчинених правочинів та дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Прогрес ЮА» () у вересні 2014, за результатами якої складено акт №4/08-26-22-11/32175168 від 19.01.2015.

Згідно висновків даного акту контролюючим органом встановлено відсутність у позивача права на формування податкового кредиту по операціях з ТОВ «Прогрес ЮА» у вересні 2014 на суму податку на додану вартість 31000,00 грн. в розумінні п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, а також відсутність обєктів, які підпадають під визначення п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України. Таким чином, контролюючий орган дійшов висновку про відсутність факту поставки отриманих від ТОВ «Прогрес ЮА» товарів (робіт, послуг) на ПАТ «Мотор Січ» у вересні 2014 на суму податку на додану вартість 32 732,00 грн.

Податкове повідомленнярішення на підставі акту перевірки №4/08-26-22-11/32175168 від 19.01.2015 на момент вирішення справи по суті відповідачем не приймалось, уточнюючі розрахунки по податкові декларації позивачем самостійно не подавались, доказів протилежного сторонами суду не надано.

Відповідачем були внесені до АІС «Податковий блок» відомості про вищезазначений акт перевірки, а також здійснено коригування податкової звітності позивача на підставі висновків даного акту.

Позивач, не погодившись з діями відповідача щодо коригування показників податкової звітності в системі АІС «Податковий блок» «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», на підставі акту перевірки №4/08-26-22-11/32175168 від 19.01.2015, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обовязків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно п. 61.1 ст. 61 ПК України (тут і в подальшому в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 62.1.2 п. 62.2 ст. 62 ПК України способом здійснення такого контролю є, крім іншого, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів.

Статтею 71 ПК України визначено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами пп. 72.1.1 та 72.1.5 п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, повязаних із визначенням обєктів оподаткування (податкових зобовязань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, повязаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків, а також інформація за результатами податкового контролю.

У пункті 74.1 статті 74 ПК зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Судом встановлено, що відповідачем відображено акт проведеної перевірки позивача та його результати в системі Автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та рівні ДПА.

Суд зазначає, що висновки, викладені у зазначеному акті, є відображенням дій податкових інспекторів, не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Включення субєктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Вищезазначене повністю узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19.12.2014 по справі № 21-511а14.

Разом з тим, судом встановлено, що окрім відображення у відповідних в інформаційних базах інформації про проведену перевірку та її результати, контролюючим органом було здійснено коригування податкового кредиту позивача з податку на додану вартість за вересень 2014 року.

Суд зазначає, що відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Також, відповідно до пункту 54.3 вищезазначеної статті у встановлених випадах визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, здійснюється контролюючим органом самостійно.

При наявності таких обставин відповідно до положень ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Аналізуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що податковий обов'язок в грошовому еквіваленті підлягає відображенню платником податків у складеній і поданій до контролюючого органу податковій декларації, або уточнюючому розрахунку по податковій декларації, або у прийнятому контролюючим органом за правилами ст.ст.54, 58 ПК України податковому повідомленні-рішенні. При цьому, відповідно до ст.54 Податкового кодексу України підставою для винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення є встановлення факту як заниження, так і завищення платником податків грошових зобов'язань з податку (збору).

Будь-яких інших документальних підстав для виникнення чи зміни податкового обов'язку, в тому числі і у спосіб зменшення розміру грошового зобов'язання з податку і збору, закон не містить.

З вищенаведеного вбачається, що підставою для здійснення податковим органом коригування показників, які були відображені у податковій звітності платником податків самостійно, може бути або самостійне падання платником податків уточнюючого розрахунку до податкової декларації, або ж прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення.

Суд зауважує, що складений контролюючим органом акт перевірки не віднесений законодавцем до тих обставин, котрі зумовлюють зміну розміру грошових зобов'язань з податків і зборів. Податкового повідомленнярішення за результатами дій по проведенню перевірки позивача прийнято не було, що не заперечується представником відповідача.

Таким чином, аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що у будь-яких інформаційних базах контролюючих органів підлягають відображенню, насамперед, числові показники розміру грошових зобов'язань з податку (збору), що містяться у складених платниками податків документах обов'язкової податкової звітності, поданих платниками податків до територіальних органів доходів і зборів та прийнятих останніми. Ці показники підлягають незмінному збереженню до моменту набрання за правилами ст.56 Податкового кодексу України чинності податковими повідомленнями-рішеннями.

Отже, враховуючи те, що за наслідками проведеної перевірки позивача податкові повідомлення-рішення не приймались, відповідно встановлені податкові зобов'язання не узгоджувались, позивачем самостійне не коригувались, суд вважає, що відповідачем безпідставно внесено зміни до показників податкового кредиту позивача до системи АІС «Податковий блок» щодо.

Щодо посилань представника відповідача на не здійснення контролюючим органом коригування показників, які були відображені у податковій звітності позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.11 КАС України суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Ухвалою суду від 26 березня 2015 року витребувано у ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя докази по справі, а саме витяг з інформаційної бази (АІС «Податковий блок» «Система автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту», тощо) щодо відображення показників приватного підприємства «Гарант-Плюс» () за актом перевірки №4/08-26-22-11/32175168 від 19.01.2015 та податковою декларацією з податку на додану вартість за 9 місяців 2014 року.

На виконання ухвали суду відповідачем до матеріалів справи надано витяг з АІС «Податковий блок» за вересень 2014, в якому зазначено відхилення по податку на додану вартість -31000,00 грн. по взаємовідносинах позивача з ТОВ «»Прогрес ЮА».

Суд вважає хибним твердження відповідача про здійснення даного коригування виключно в інформаційних цілях, та зазначає, що актом перевірки окрім відсутності права на формування податкового кредиту по операціях з ТОВ «Прогрес ЮА» на суму ПДВ 31 000,00 грн., було зроблено висновок про відсутність факту поставки товарів (робіт, послуг) та ПАТ «Мотор Січ» на суму ПДВ 32 732 грн.

Разом з тим, з наданих позивачем витягів з АІС «Податковий блок» встановлено, що відомості щодо відхилення показників по ПАТ «Мотор СІЧ» до інформаційної системи не внесені, що свідчить про вибірковість коригування контролюючим органом показників, відображених у податковій звітності позивача, а відтак, у суду відсутні підстави вважати такі дії внесенням інформації про проведену перевірки та її результати.

Враховуючи викладене, твердження відповідача про не здійснення коригування показників, визначених позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість позивача, спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Конституційний Суд України визначив поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам (Рішення Конституційного Суду України «У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес)» від 01.12.2004 р. №18-рп/2004).

Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача наявний легітимний інтерес, який полягає в достовірності податкової інформації відносно числових показників податкового обовязку при здійсненні ним господарської діяльності, яка міститься в АІС «Податковий блок» контролюючого органу, згідно раніше поданих податкових декларації з податку на додану вартість.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на зазначене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог приватного підприємства «Гарант-Плюс».

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов приватного підприємства «Гарант-Плюс» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо коригування показників податкової звітності позивача в АІС «Податковий блок» «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» на підставі акту позапланової виїзної перевірки №4/08-26-22-11/32175168 від 19.01.2015 р. «Про проведення позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Гарант-Плюс» з питань достовірності вчинених правочинів та дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Прогрес ЮА» () за період вересень 2014 р.».

Зобовязати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області відновити в АІС «Податковий блок» «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» показники податкової звітності позивача за період вересень 2014 року, що зазначені у податкових деклараціях з податку на додану вартість та були відкориговані на підставі акту позапланової виїзної перевірки №4/08-26-22-11/32175168 від 19.01.2015 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємства «Гарант-Плюс» судовий збір в розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко