Справа № К/9991/5064/12-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2015р. м. Київ К/9991/5064/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання незаконною відмову у наданні дозволу на зняття з реєстраційного обліку автомобіля марки «Mazda Xedos 6», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, об'єм двигуна 1598 куб.см, номер кузова НОМЕР_1, зобов'язання відповідача надати йому такий дозвіл та усі необхідні документи як члену сім'ї померлого інваліда для подальшої реєстрації автомобіля на його ім'я.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 2 червня 2011 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації у наданні дозволу на зняття з обліку автомобіля марки «Mazda Xedos 6», з об'ємом двигуна 1598 куб.см, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, 1995 року випуску та зобов'язано відповідача надати дозвіл та усі необхідні документи на ім'я ОСОБА_4 на зняття з обліку та реєстрації вказаного автомобіля. Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2011 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 2 червня 2011 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2011 року та залишити в силі постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 2 червня 2011 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, і це відповідає матеріалам справи, що наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації від 2 липня 2003 року № 84 ОСОБА_5, інваліду ІІ групи, постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, видано як гуманітарну допомогу автомобіль марки «Mazda Xedos 6», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, об'єм двигуна 1598 куб.см, номер кузова НОМЕР_1, який був поставлений на облік та зареєстрований на його ім'я.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

Після його смерті ОСОБА_4 як член сім'ї інваліда (син) звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на зняття з обліку вказаного автомобіля.

12 травня 2011 року Головне управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації відмовило позивачеві в задоволенні його заяви, посилаючись на те, що строк експлуатації цього транспортного засобу інвалідом не перевищує 10 років.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_4 правомірні та підлягають задоволенню, оскільки у відповідача відсутні підстави для відмови у наданні йому дозволу на зняття з обліку для реєстрації обумовленого автомобіля.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог апеляційний суд виходив з того, що питання про вилучення після смерті інваліда в його сім'ї автомобіля, отриманого ним як гуманітарна допомога, має вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті такого інваліда.

Відповідно до абзаців 2, 7 пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (в редакції, чинній на час смерті інваліда) автомобіль, отриманий головним управлінням соціального захисту як гуманітарна допомога для конкретного інваліда, який перебуває на обліку, видається безоплатно такому інваліду (за його згодою або за згодою законного представника недієздатного інваліда), дитині-інваліду (за згодою її законного представника) незалежно від черговості на десятирічний строк, визначений з дати видачі, із зняттям з обліку. Після смерті інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, крім випадків, зазначених в абзацах першому-п'ятому пункту 16 цього Порядку, повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку. Такий інвалід знімається з обліку на десятирічний строк, визначений починаючи з дати отримання автомобіля попереднім інвалідом, з урахуванням строку його експлуатації померлим.

За змістом пункту 16 цього Порядку після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: має підстави для забезпечення автомобілем згідно з пунктом 3 цього Порядку; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом.

В іншому разі автомобіль повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Виходячи з аналізу положень даного Порядку під строком експлуатації автомобіля розуміється термін, на який отримує автомобіль інвалід, що становить 10 років. І саме у випадку користування інвалідом автомобілем більше 10 років член сім'ї померлого інваліда має право на безоплатне отримання вказаного автомобіля разом з умовою проживання та реєстрації такого за місцем проживання і реєстрації інваліда на час його смерті.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, автомобіль «Mazda Xedos 6» переданий ОСОБА_5 3 липня 2003 року, отже станом на день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, строк експлуатації інвалідом автомобіля, отриманого в якості гуманітарної допомоги, становив менше ніж 10 років.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду і встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2011 року прийнята з додержанням норм права, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Заїка М.М.

Олексієнко М.М.