Справа № 2а-9295/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2015р. м. Київ К/800/53691/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Корюківському районі Чернігівської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, третя особа - ОСОБА_4 про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Корюківському районі Чернігівської області звернулось до Корюківського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, третя особа - ОСОБА_4, про скасування постанови старшого державного виконавця відділу ДВС ГУЮ у Чернігівській області про накладення штрафу на нього у розмір 680,00 грн. за невиконання виконавчого листа Корюківського районного суду Чернігівської області від 15.04.2014 року № 2а-9295/11 про зобов'язання призначити доплату до пенсії за проживання у м. Корюківка, яке належить до зони посиленого радіоекологічного контролю, у порядку, передбаченому ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 24.03.2011 року.

Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 липня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Курилець В.І. від 26.06.2014 року про накладення штрафу на Управління Пенсійного фонду України у Корюківському районі Чернігівської області за невиконання рішення суду у розмірі 680,00 грн. (ВП № 43379843).

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, третя особа звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Управління Пенсійного фонду України у Корюківському районі Чернігівської області у письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу, які надійшли до Вищого адміністративного суду України просить її залишити без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 20.05.2014 року старшим державним виконавцем Курилець В.І. винесено постанову № 43379843 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Корюківського районного суду Чернігівської області від 15.04.2014 року № 2-а-9295/11 про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області призначити ОСОБА_4 доплату до пенсії за проживання у м. Корюківка, яке належить до зони посиленого радіоекологічного контролю, у порядку, передбаченому ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 24.03.2011 року (підстава постанова Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 року, справа № К/800/44237/13 ).

За невиконання вказаного судового рішення від 26.03.2014 року, старшим державним виконавцем 26.06.2014 року винесено постанову про накладення штрафу на Управління Пенсійного фонду України у Корюківському районі Чернігівської області, у розмірі 680,00 грн.

Не погоджуючись із постановою держаного виконавця про накладення штрафу, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що Управлінням за рішенням суду призначено ОСОБА_4 доплату за проживання на забрудненій території з 24.03.2011 року по 22.07.2011 року з розрахунку мінімальної заробітної плати. З наявних у даному розпорядженні помісячних розрахунків пенсії вбачається, що з 23.07.2011 року третій особі доплата за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю була включена до суми пенсії та становила 5,20 грн. Отже, рішення суду від 26.03.2014 року було виконано позивачем у повному обсязі.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» 21.04.1999 року № 606-XIV (у відповідній редакції) (далі - Закон) встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями статті 25 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із частинами першої та другої статті 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З системного аналізу вказаних положення вбачається, що держаному виконавцю надане право накладати штрафи за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду в частині визначених статтею 89 Закону у визначений строк.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду вважає, що відповідач ухваливши спірну постанову діяв поза межами та не у спосіб передбачений Конституцією та Законами України, так як позивачем у відведений ним строк добровільно виконано рішення суду в повному обсязі - ОСОБА_4 призначено доплату за проживання на забрудненій території.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець