Справа № 803/723/15-а
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Справа № 803/723/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Приходай Я.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної пенітенціарної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління державної пенітенціарної служби України у Волинській області (далі УДПтСУ у Волинській області) про визнання дій щодо ненарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в повному обсязі неправомірними та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену одноразову грошову допомогу при звільнені зі служби у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за періоди з 26.06.1990р. по 19.05.1992р. та з 14.09.1994р. по 01.01.2011р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 14.09.1994р. по 01.01.2011р. проходив службу в органах МВС України, а з 04.01.2011р. в державній пенітенціарній службі України. Наказом начальника управління УДПтСУ у Волинській області №119/ОС від 15.12.2014р. був звільнений за власним бажанням у відповідності до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України за п.64 «ж». На час звільнення позивач мав 22 повних календарних років служби.

Проте, відповідач, звільняючи ОСОБА_1 всупереч статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не нарахував та не виплатив останньому одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення в повному обсязі, чим порушив права позивача.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову відповідач адміністративний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що ОСОБА_1 відповідно до п.10 постанови Кабінету міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 07.07.1992р. № 393 набув право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення при звільненні з відділу головного управління Держфельдслужби України у м. Луцьку у 2011 році.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні подали заяву про зміну позовних вимог, в якій просили визнати дії УДПтСУ у Волинській області щодо ненарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в повному обсязі неправомірними та зобовязати УДПтСУ у Волинській області нарахувати та виплатити недоплачену одноразову грошову допомогу при звільнені зі служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за період 26.06.1990р. по 19.05.1992р., з 14.09.1994р. по 01.01.2011р. та з 04.01.2011р. по 15.12.2014р.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом начальника відділу Головного управління Державної фельдєгерської служби України у м. Луцьку (далі ВГУДФСУ в м. Луцьку) від 27.12.2010р. №146 звільнено з роботи у ВГУДФСУ в м. Луцьку офіцера фельдзвязку підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 з 01.01.2011р. по ст. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим та н6ачальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням).

Відповідно до довідки начальника ВГУДФСУ в м. Луцьку від 03.11.2014 р. №611 за період служби у ВГУДФСУ в м. Луцьку з 1994 року по 2011 рік ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні не отримував.

Як вбачається з листа ВГУДФСУ в м. Луцьку від 03.11.2014р. №613 вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення 01.01.2011р. складала в календарному обчисленні 18 років 02 місяці 09 днів, що не дало йому права на пенсію за вислугу років та відповідно права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

З 04.01.2011р. позивач проходив службу в Управлінні державної пенітенціарної служби України у Волинській області.

Наказом начальника УДПтСУ у Волинській області від 15.12.2014р. №119/ОС підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 старшого інспектора з особливих доручень відділу охорони, режиму, нагляду і безпеки УДПтСУ у Волинській області звільнено у запас за п.64 «ж» Положення про проходження служби рядовим та н6ачальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням) з 15.12.2014р.; вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 22 роки 01 місяць 19 днів.

Відповідно до наказу начальника УДПтСУ у Волинській області від 15.12.2014р. №119/ОС Романченку ОСОБА_4 було виплачено вихідну допомогу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 3 календарних роки.

Перевіряючи правомірність дій відповідача, суд виходив з того, що виплата грошової допомоги при звільненні врегульована Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.02.1992р. №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ), Постановою Кабінету міністрів України №393 від 17.07.1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі Постанова №393).

Відповідно до абзацу 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно із абзацом 2 пункту 10 Постанови №393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як вбачається з матеріалів справи, вислуга років позивача для виплати грошової допомоги при звільненні з УДПтСУ у Волинській області становила 22 роки 01 місяць 19 днів, що в свою чергу підтверджує його право на отримання пенсії, відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки на момент звільнення з УДПтСУ у Волинській області за власним бажанням ОСОБА_1 мав право на пенсію відповідно до норм Закону №2262-ХІІ, то і право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 10 Постанови №393 він набув з врахуванням вислуги років - 22 роки 01 місяць 19 днів.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивач набув право на отримання грошової допомоги під час першого звільнення з ВГУДФСУ в м. Луцьку у 2011 році, а тому одноразова грошова допомога повинна йому бути виплачена за період його календарної служби з дня зарахування його до УДПтСУ у Волинській області без урахування періоду служби в органах внутрішніх справ (за 3 календарних роки), виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній станом на 01.01.2011р.) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно із статті 12 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній станом на 01.01.2011р.) пенсія за вислугу років призначається, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Відповідно до пункту "б" статті 1-2 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній станом на 01.01.2011р.) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Пунктом 10 Постанови №393 (у редакції, чинній станом на 01.01.2011р.) встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, зокрема, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивача було вперше звільнено з органів внутрішніх справ за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням) з 01.01.2011р., вислуга років становила - 18 років 02 місяці 09 днів.

Відповідно до частини 6 статт 9 Закону №2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що на час звільнення позивача з ВГУДФСУ в м. Луцьку (01.01.2011р.) позивач не набув права на пенсію згідно із статтею 12 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній станом на 01.01.2011р.) з підстав відсутності 20 років вислуги, а тому і не набув право на отримання грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яка і не була виплачена позивачу, що підтверджується копією листа ВГУДФСУ в м. Луцьку від 03.11.2014р. №613.

Оскільки грошова допомога, передбачена пунктом 10 Постанови №393, є за своєю суттю одноразовою, позивач при першому звільненні з органів внутрішніх справ не отримував цю допомогу, тому відповідач при здійсненні розрахунку при повторному звільненні та нарахуванні одноразової грошової допомоги був зобов'язаний врахувати попередній період служби позивача в органах внутрішніх справ.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії Управління державної пенітенціарної служби України у Волинській області щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в повному обсязі є неправомірними, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

Керуючись статтями 2, 69-72, 158-163 КАС України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету міністрів України №393 від 17.07.1992 р., суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати дії Управління державної пенітенціарної служби України у Волинській області щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в повному обсязі неправомірними.

Зобовязати Управління державної пенітенціарної служби України у Волинській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену одноразову грошову допомогу при звільнені зі служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 19 календарних років.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 30 квітня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Дмитрук