Справа № 815/6174/14
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6174/14

Категорія: 3.6 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Тропанець О.В.,

за участю: представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональні телекомунікації" - Бевзи Костянтина Ігоровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональні телекомунікації" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональні телекомунікації" до Головного управління Державної санітарної епідеміологічної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональні телекомунікації" (далі - ТОВ) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної санітарної епідеміологічної служби у Кіровоградській області (далі - ГУ Держсанепідслужби) про визнання протиправним та скасування наказу № 108 від 30.09.2014 р. "Про здійснення позапланового заходу"; визнання протиправними дії щодо здійснення 09.10.2014 року позапланового заходу - перевірки дотримання вимог санітарного законодавства ТОВ, - на підставі спірного наказу, та щодо вимог надання дозволу на проведення діагностичних, експериментальних, випробувальних, вимірювальних робіт на підприємствах, в установах та організаціях, діяльність яких пов'язана з використанням джерел неіонізуючого випромінювання, на базову станцію мобільного зв'язку, яка встановлена на даху будинку по вул. Чижевського, 8, в місті Олександрія, Кіровоградська область.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, представником ТОВ подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 вересня 2014 року на адресу ГУ Держсанепідслужби з Держсанепідслужби України надійшло звернення громадянки ОСОБА_2, яке в свою чергу надійшло на Урядову гарячу лінію, стосовно негативного впливу на її здоров'я з боку ретрансляторів мобільного зв'язку, які встановлені на даху будинку по АДРЕСА_1 та лист з Держсанепідслужби України з вимогою вжити ГУ інші заходи реагування відповідно до вимог чинного законодавства України.

На підставі звернення та листа Держсанепідслужби України, позивач, листом від 30 вересня 2014 року за № 2511/07-16, повідомив ТОВ про необхідність направити до міста Олександрії, Кіровоградської області на 09 жовтня 2014 року представника для проведення позапланової перевірки та розгляду звернення по суті.

Одночасно, 30 вересня 2014 року Олександрійським міжрайонним управлінням ГУ Держсанепдслужби був виданий наказ про здійснення позапланового заходу за № 108 та посвідчення (направлення) за № 192 на здійсння позапланової перевірки дотримання вимог санітарного законодавстваа ТОВ за місцем розташування базової станції мобільного зв'язку, яка встановлена на даху будинку по вул. Чижевського, 8 м. Олександрія, Кировоградської області.

09 жовтня 2014 року посадовими особами органу державного (контролю), в присутності представника ТОВ складено уніфікований акт перевірки дотримання радіотехнічному об'єкті, який підписано представником без зауважень.

Під час перевірки було встановлено, що всупереч вимогам Закону України "Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" та Постанови Кабінету Міністрів України № 761 від 17.10.2013 р. "Про затвердження Порядку видачі дозволу на проведение діагностичних, експериментальних, випробувальних, вимірювальних робіт на підприємствах в установах та організаціях, діяльність яких пов'язана з використанням джерел неіонізуючого випромінювання" у суб'єкта господарювання - ТOB відсутній дозвіл на проведення будь-яких діагностичних, експериментальних, випробувальних, вимірювальних робіт на підприємствах, в установах, організаціях, діяльність яких пов'язана з використанням джерел неіонізуючого випромінювання.

Не погодившись з наказом про призначсенн перевірки, ТОВ звернулося до суду із даним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що контролюючим органом, всупереч статті 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", прийнято наказ "Про здійснення позапланового заходу" від 30.09.2014 р. № 108, оскільки відповідний дозвіл Кабінету Міністрів України на здійснення позапланового заходу не видавався. Крім того, при проведенні перевірки відповідачем неправомірно витребувано дозвіл на проведення діагностичних, експериментальних, випробувальних, вимірювальних робіт на підприємствах, в установах та організаціях, діяльність яких пов'язана з використанням джерел іонізуючого випромінювання, адже на теперішній час на існує відповідних органів, які уповноважені видавати вказані дозволи, та не розроблений порядок їх видачі.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги підконтрольного суб'єкта, спрямовані на оскарження наказу про призначення перевірки, в тому числі дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок може бути задоволений лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В даному випадку, перевірка вже відбулася, а тому в задоволенні позову суд відмовив, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав підконтрольного суб'єкта, оскільки після проведення перевірки права ТОВ порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Також, як правильно визначено судом першої інстанці - оскаржуваний наказ ГУ Держсанепідслужби від 30.08.2014 р. № 108 реалізований шляхом проведення перевірки, за результатами якої складено акт від 09.10.2014 р. При цьому, ТОВ направило до перевірки уповноважену особу з документами для перевірки, добровільно допустило перевіряючих до перевірки, не зазначивши в самому акті будь-яких заперечень як щодо підстав проведення перевірки, процесу її проведення, так і щодо відображених в акті за її результатами висновками.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 24.12.2010 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Відтак, позови спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Тобто, саме на етапі допуску до перевірки особа може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки.

Також, в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп в справі № 3/35-313 вказано, що "…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію."

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акту індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, враховуючи наведене, можна дійти висновку, що наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання. За результатами реалізації прав, що випливають із вказаного наказу, контролюючим органом складено уніфікований акт перевірки.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно враховано, що контролюючим органом фактично була реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, у зв'язку з чим оспорюваний наказ не є таким, що порушує права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов'язків, а відтак, задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки, по-перше, такий наказ відповідача не є юридично значимим для позивача, по-друге, після проведення перевірки права ТОВ порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Враховуючи факт допущення позивачем посадових осіб контролюючого органу до перевірки, у спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов'язки для ТОВ є рішення контролюючого органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки.

Щодо доводів апеляційної скарги та доводів адміністративного позову, то колегія суддів зазначає, що наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, а тому оскільки правові наслідки оспорюваних наказу та дій в наведеному випадку є вичерпаними, їх оскарження не сприяє відновленню порушених прав ТОВ, що, відповідно, виключає можливість задоволення позовних вимог у даному випадку.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональні телекомунікації" - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 30 квітня 2015 року.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова