Справа № 2-а-7109/11
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2013-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Отупор К.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"05" серпня 2013 р. Справа № 2-а-7109/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Майора Г.І.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області на постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від "20" грудня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, а також підвищення до пенсії, за період з 22.05.2008 року по 22.07.2011 року, а починаючи з 01.08.2011 року проводити нарахування та виплату, у розмірах, визначених відповідно до статей 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в майбутньому.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 є непрацюючим пенсіонером, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії. Територія на якій проживає позивач, є територією радіоактивного забруднення, таким чином він має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, а також підвищення до пенсії відповідно до статей 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 грудня 2011 року визнано неправомірними дії відповідача та зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області нарахувати та виплатити позивачу невиплачене підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі двох мінімальних заробітних плат та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком за період з 28.03.2011 року по 22.07.2011 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум протягом вказаного часу.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням, управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області звернулося до Житомирського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач зазначає, що суд не дослідив та не проаналізував постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 28.05.2008 року №530 "Деякі питання соціального захисту окремих громадян", від 16.07.2008 року №654 "Про підвищення пенсійного забезпечення громадян", на підставі яких було здійснено нарахування виплат. Окрім того, управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, в межах, визначених ст.195 КАС України, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області, віднесений до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Позивач отримує виплати згідно зі ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача, віднесений до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає в населеному пункті, який відповідно до постанови КМ України №106 від 23.07.1991 року та розпорядженням КМ України №17 від 12.01.1993 року, віднесено до території зони гарантованого добровільного відселення, відповідно має право на отримання виплати щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, а також підвищення до пенсії на підставі та у розмірі відповідно до ст.ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - пенсіонерам, які проживають на територіях гарантованого добровільного відселення, проводиться доплата до пенсії, яка становить - дві мінімальних заробітних плати.

Згідно до ст. 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - особам, віднесеним до категорії 3, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Беручи до уваги, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівняні з зазначеними Постановами Кабінету Міністрів України, відповідач неправомірно виплачував додаткову пенсію та доплату до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та іншими Законами України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при визначенні розміру додаткової пенсії та підвищення до пенсії підлягають застосуванню ст.ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Виходячи з викладеного, правильним є і висновок суду про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок доплати до пенсії, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 28.03.2011 р. по 22.07.2011 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, та їх не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст.39 Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення "Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 року, саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції винесено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від "20" грудня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 с.Бережки,Дубровицький район, Рівненська область,34160

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області вул.Миру,8,м.Дубровиця,Дубровицький район, Рівненська область,34100