Справа № 816/308/15-а
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/308/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мекенченко М.А.,

представника позивача - Крещик Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві до Публічного акціонерного товариства "Завод "Лтава" про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2015 року позивач Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Завод "Лтава" про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених за списком № 1, в сумі 14710,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач в порушення вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" несвоєчасно сплачує витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №1 до Пенсійного фонду України, у зв'язку із чим за жовтень - листопад 2014 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 14710,79 грн.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

Відповідач надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що по пенсіонерам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до висновків судово-економічної експертизи № 5429 від 01 жовтня 2014 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, пільгову пенсію було призначено на підставі ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення". В той же час, відповідно до чинного законодавства пенсії, призначені на підставі наведеної норми, відшкодуванню не підлягають. З огляду на викладене, відповідач вважає розрахунки пенсійного органу щодо відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій вказаним особам у розмірі 8 008 грн. 71 коп. документально не підтвердженими та просив суд відмовити у задоволенні вимог позивача в цій частині.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Завод "Лтава" (ідентифікаційний код 14308479, місцезнаходження: вул. Р. Люксембург, 72, м. Полтава, 36002) зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві.

З позовної заяви вбачається, що за ПАТ "Завод "Лтава" рахується заборгованість перед Пенсійним фондом України за період жовтень - листопад 2014 року з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 1 в сумі 14710,79 грн.

На дату розгляду справи судом відповідачем заборгованість в добровільному порядку не сплачена, що підтверджується даними картки особового рахунку відповідача /а. с.49-50/.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Коло осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, визначено підпунктами "а", "б" - "з" частини першої статті 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 (надалі - Інструкція).

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції визначено, що платниками страхових внесків є страхувальники - роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідач у своїх письмових запереченнях зазначив, що по пенсіонерам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пільгову пенсію було призначено на підставі ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення". В той же час, відповідно до чинного законодавства пенсії, призначені на підставі наведеної норми, відшкодуванню не підлягають. З огляду на викладене, відповідач вважає розрахунки пенсійного органу щодо відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій вказаним особам у розмірі 8 008 грн. 71 коп. документально не підтвердженими та такими, що не підлягають відшкодуванню.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам пенсійного органу в частині стягнення з ПАТ "Завод "Лтава" витрат на виплату і доставку пільгових пенсій гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3 у розмірі 8 008 грн. 71 коп., суд виходить з наступного.

Залученою до матеріалів справи копією довідки ВАТ "Лтава" /а. с. 62/ підтверджено, що гр. ОСОБА_4 у періоди з 01 жовтня 1977 року по 07 червня 1993 року та з 09 серпня 1993 року по 08 серпня 1995 року працював на Полтавському електромеханічному заводі на посаді ливарника на машинах лиття під тиском, що віднесена до списку №1, розділ XI, підрозділ 1а. Металообробка /а. с. 62/.

Крім того, наявною в матеріалах справи копією довідки ВАТ "Лтава" /а. с. 69/ підтверджено, що гр. ОСОБА_3 у періоди з 01 липня 1977 року по 01 вересня 1988 року та з 01 вересня 1988 року по 13 липня 1994 року працював на Полтавському електромеханічному заводі на посаді плавильника металів і сплавів, що віднесена до списку №1, розділ XI, підрозділ 1а. Металообробка /а. с. 69/.

ПАТ "Завод "Лтава" є правонаступником Полтавського електромеханічного заводу, що відповідачем не заперечувалось та зазначено у вищевказаних довідках.

Згідно пункту 1 постанови Верховної Ради України від 06 грудня 1991 року №1931-XII Закон України "Про пенсійне забезпечення" введено в дію з 01 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону.

Частиною четвертою статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відтак, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має особа, яка набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до 01 січня 1992 року і після цієї дати не працювала на цих роботах. Наявності атестації робочих місць в даному випадку не вимагається. Водночас, особі, яка до і після 01 січня 1992 року працювала на роботах, передбачених списками №1 та №2, пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням результатів атестації робочих місць.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсію за віком на пільгових умовах гр. ОСОБА_4 призначено у 2007 році. При цьому, до пільгового стажу останнього зараховано періоди роботи на посадах за списком №1 як до 31 грудня 1991 року, так і після 01 січня 1992 року /а. с. 60-61/.

Так само, гр. ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах призначено у 2006 році, а до пільгового стажу останнього зараховано періоди роботи на посадах за списком №1 як до 31 грудня 1991 року, так і після 01 січня 1992 року /а. с. 67-68/.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пенсію безпідставно призначено відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а не згідно статті 100 вказаного Закону.

Стосовно посилання відповідача на висновки судово-економічної експертизи № 5429 від 01 жовтня 2014 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, в частині, що стосується відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій пенсіонерам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд зауважує, що вказана експертиза проведена в рамках іншої адміністративної справи, а отже не може бути належним та допустимим доказом по даній справі.

Відповідно до п. 2 прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. До набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" діяв Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.97 № 400/97-ВР. Відповідно до ч. 4 п. 1 ст. 2 Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.97 № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за ставкою 100 % від об'єкта оподаткування.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за списком №1, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених ПФУ після 1 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України від 25 вересня 2012 року №№21-251а12, 21-293а12; від 17 грудня 2013 року №21-453а13).

В частині задоволення вимог про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгової пенсії гр. ОСОБА_7ОСОБА_8, ОСОБА_9 відповідач не заперечував. В матеріалах справи наявні докази призначення пільгових пенсій вказаним особами на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за списком №1.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що відповідач зобов'язаний відшкодувати Управлінню витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пільгової пенсії гр. ОСОБА_4, ОСОБА_7ОСОБА_8 та ОСОБА_3, ОСОБА_9

Відповідно до п. 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.03 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за № 64/8663 (далі Інструкція) розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Так, позивачем направлялись розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій на адресу відповідача /а. с. 7-12/.

Склад витрат та їх фактичне понесення позивачем підтверджується протоколами та розпорядженнями про призначення пенсій, довідками про розмір призначених та виплачених пенсій, довідками про підтвердження наявного трудового стажу, витягом з картки особового рахунку Публічного акціонерного товариства "Завод "Лтава"" по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 1, копії яких наявні у матеріалах справи.

Відповідно до п. 6.10 розділу 6 Інструкції у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Згідно наданих суду розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій /а. с. 7-12/, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" витрати становили 14 710 грн. 79 коп.

Підприємства, згідно вимог пункту 6.8 Інструкції, щомісяця до 25-го числа повинні вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідачем доказів, які б свідчили про погашення вказаної суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на день розгляду справи або ж спростовували доводи позивача суду не надано.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними і обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві до Публічного акціонерного товариства "Завод "Лтава" про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Завод "Лтава" (ідентифікаційний код 14308479; місцезнаходження: вул. Р. Люксембург, 72, м. Полтава, Полтавська область, 36002) на користь управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві (ідентифікаційний код 22529735; місцезнаходження: вул. Калініна, 30, м. Полтава, Полтавська область, 36040) заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №1 за жовтень - листопад 2014 року, в розмірі 14 710 (чотирнадцять тисяч сімсот десять) гривень 79 (сімдесят дев'ять) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 05 травня 2015 року.

Суддя Р.І. Молодецький