Справа № 804/4273/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 р. Справа № 804/4273/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши у скороченому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до В-1 Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації, до В-2 Першого заступника директора департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації Полторацького Олексія Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2015р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до В-1 Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації, до В-2 Першого заступника директора департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації Полторацького Олексія Володимировича та просить:

- визнати протиправною бездіяльність Першого заступника директора департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації Полторацького Олексія Володимировича, яка полягала у ненаданні інформації на запит позивача від 18 лютого 2015р. (вх.№477/0/210-15), безпідставній відмові у задоволенні запиту на інформацію та навмисному приховуванні інформації чи документів;

- зобов'язати Департамент освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації надати належну, повну відповідь на запит позивача від 18 лютого 2015р. (вх.№477/0/210-15) відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- притягнути Відповідачів до відповідальності, передбаченої ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.02.2015р. позивач повторно звернувся до Відповідача-1 з запитом щодо надання інформації/документів на підставі ст.ст.12,13,14,19,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: щодо закладів, розташованих у Дніпропетровській області, які здійснюють освітню діяльність та фінансуються за рахунок коштів обласного бюджету, а також в інформації просив зазначити в розрізі закладів, обсяги фінансування, які було виділено з бюджету та затверджено Відповідачем-1 як розпорядником коштів вищого рівня, у 2013,2014 та заплановано до фінансування у 2015р. на проведення робіт з виконання комплексу протипожежних заходів (з розбивкою на загальний та спеціальний фонд бюджету); на надання послуг щодо забезпечення комплексу протипожежних заходів (з розбивкою на загальний та спеціальний фонд бюджету); зазначити обсяг запитів закладів освіти у фінансуванні на зазначені потреби у визначений період. 23.02.2015р. Відповідачем-1 була надана відповідь на вказаний вище запит згідно якої Відповідачем-1 було відмовлено у задоволенні запиту з посиланнями на п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Позивач вважає відмову у наданні йому інформації/документів такою, що порушує його конституційні права вільно збирати інформацію з огляду на те, що запитувана інформація наявна у Відповідачів внаслідок виконання ними владних повноважень згідно їх компетенції, передбаченої законодавством - ст.ст. 11,14 Закону України «Про освіту», ст.ст.22,44 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Положення про Департамент освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови ОДА від 28.12.2012р. №З-982/0/3-12. Окрім того, позивач посилається і на те, що згідно п.2,3,9 ч.1 ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації», обмежуючи доступ до інформації, особи, винні у ненаданні інформації на запит, безпідставній відмові у задоволенні запиту на інформацію, навмисному приховуванні чи знищенні інформації чи документів, несуть відповідальність, визначену законодавством України, така відповідальність передбачена ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За викладеного, позивач просив відновити порушене право позивача шляхом зобов'язання відповідача надати повну і обґрунтовану відповідь на його запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та притягнути Відповідачів до відповідальності, передбаченої ст.212-3 КУпП.

Ухвалою суду від 07.04.2015р. було відкрито скорочене провадження у даній адміністративній справі та запропоновано відповідачеві надати письмові заперечення на позов та докази в обґрунтування заперечень (а.с.2).

27.04.2015р. Відповідачем-1 до канцелярії суду були подані письмові заперечення на позов у яких відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі посилаючись на те, що публічна інформація має зокрема такі ознаки: готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація. Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 30.09.2013р. №11 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року №2939-УІ «Про доступ до публічної інформації» визначальним для публічної інформації є те, що вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Департамент не має у своєму розпорядженні готовий документ, який би містив усю запитувану позивачем інформацію. Запитувана позивачем інформація не створювалася в департаменті освіти і науки облдержадміністрації в процесі виконання останнім своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством. За вказаних обставин, Відповідач-1 вважає, що позов є необґрунтованим, так як права та інтереси позивача відповідачами не порушені жодним чином.

У відповідності до вимог п.1. ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії щодо розгляду звернення, у тому числі інформаційного запиту фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.4 ст.183-2 вказаного Кодексу, суддя розглядає справу у порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем і відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

Справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечень проти позову - п.4 ч.5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, виходячи з вищенаведених норм, враховуючи подання Відповідачем-1 заперечень проти позову у даній справі 27.04.2015р., постанова у даній справі приймається 30.04.2015р.

Із наданих позивачем та відповідачем-1 документів судом встановлені наступні обставини у справі.

18 лютого 2015р. ОСОБА_2 звернувся до Департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації із запитом на інформацію відповідно до ст.ст.14,19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у якому просив надати йому інформацію (копії документів) щодо закладів, розташованих у Дніпропетровській області, які здійснюють освітню діяльність та фінансуються за рахунок коштів обласного бюджету. В інформації позивач просив зазначити в розрізі закладів, обсяги фінансування, які було виділено із бюджету та затверджено департаментом освіти і науки облдержадміністрації, як розпорядником коштів вищого рівня, у 2013, 2014 та заплановано до фінансування у 2015 році на:

- проведення робіт з виконання комплексу протипожежних заходів (з розбивкою на загальний та спеціальний фонд бюджету);

- надання послуг щодо забезпечення комплексу протипожежних заходів (з розбивкою на загальний та спеціальний фонд бюджету).

Також, позивач просив зазначити обсяг запитів закладів освіти у фінансуванні на зазначені потреби у визначений період (а.с.12).

Зазначений інформаційний запит було отримано Відповідачем-1 - 18.02.2015р. за вх. №477/0/210-15, що підтверджується відміткою штемпелю Відповідача-1 (а.с.12).

У відповідь на вищевказаний запит Відповідачем-2 листом від 23.02.2015р. за вих. №951/0/211-15 на підставі п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» було відмовлено у задоволенні зазначеного запиту з підстав того, що запит містить дані, надання яких потребує виконання спеціальних дій, спрямованих на створення інформації шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних, що не підпадає під ознаки публічної інформації, передбаченої ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у зв'язку з чим Департамент не володіє запитуваною інформацією (а.с.13-14).

Позивач вважає протиправною бездіяльність Відповідача-2, яка полягала у ненаданні інформації на запит позивача від 18.02.2015р., безпідставній відмові у задоволенні запиту на інформацію, навмисному приховуванні інформації чи документів, просив зобов'язати Відповідача-1 надати належну, повну відповідь на запит позивача від 18.02.2015р. відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та притягнути Відповідачів до відповідальності, передбаченої ст.212-3 Кодексом України про адміністративні правопорушення посилаючись на те, що відмова у наданні позивачеві відповіді є такою, що порушує конституційні права позивача вільно збирати інформацію.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для часткового задоволення позову в частині позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Відповідача-2 щодо відмови у наданні інформації на запит позивача від 18.02.2015р., з урахуванням вимог ст.ст.11, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Законом України «Про доступ до публічної інформації» регламентований порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

За приписами ч.1 ст.6 вказаного Закону, встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація;таємна інформація, службова інформація.

Згідно ч.5, ч.7 ст.6 наведеного вище Закону, не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Також, ч.3 ст.9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Згідно ст.12 вказаного Закону, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Статтею 13 вищенаведеного Закону, передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

За приписами п.1 ч.1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Порядок оформлення запитів на інформацію визначено ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч.1 ст.19 вказаного Закону).

Строк розгляду запитів на інформацію врегульований ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно з частиною першою якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Так, згідно абз.7 ст.11 Закону України «Про освіту» до органів управління освітою належать місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, а також утворені місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування структурні підрозділи з питань освіти (місцеві органи управління освітою).

Відповідно до п.1 Положення про Департамент освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації від 28.12.2012р. № З-982/0/3-12 Департамент є структурним підрозділом Дніпропетровської облдержадміністрації.

За приписами п.3.5, 3.8, 4.18, 4.25 вищевказаного Положення про Департамент передбачено, що основними завданнями Департаменту є координація діяльності навчальних закладів та наукових установ, що належать до сфери управління обласної державної адміністрації, організація роботи з їх нормативного, програмного, кадрового, матеріально-технічного і науково-методичного забезпечення, забезпечення організації виконання державних програм в межах обсягів наданих субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, розроблення і реалізація регіональних програм за напрямом діяльності Департаменту, надання пропозицій до проектів регіональних програм соціально-економічного розвитку області; Департамент контролює використання капітальних вкладень і сприяє раціональному розміщенню нового будівництва об'єктів освіти, погоджує проекти будівництва навчальних закладів та наукових установ; Департамент вносить пропозиції до проекту обласного бюджету, забезпечує ефективне і цільове використання відповідних бюджетних коштів.

Так, згідно вищенаведених повноважень саме Департамент реалізовує в Дніпропетровській області регіональну цільову соціальну програму «Освіта Дніпропетровщини на 2013-2015 роки» затверджену рішенням облради від 21.12.2012р. за №389-17/УІ та згідно Додатку 1 до вказаного рішення у розділі 14 передбачено здійснення технічних заходів з пожежної та техногенної безпеки в закладах освіти, що фінансуються за рахунок коштів обласного бюджету, при цьому, змістом вказаного заходу визначено забезпечення закладів освіти засобами пожежогасіння, проектування та монтажем систем автоматичної пожежної сигналізації, оповіщення та спостереження, протипожежна обробка дерев'яних конструкцій будівель, заходи з техногенної безпеки (розробка ПЛАС, ідентифікації об'єктів з підвищеною безпекою, тощо). Відповідальними за виконання вказаних заходів визначено, у тому числі і головне управління освіти і науки облдержадміністрації, управління (відділи) освіти міст і районів та на реалізацію вищезазначеного заходу передбачені відповідні щорічні видатки обласного бюджету (а.с.70).

Також згідно п.2.1 додатку 2 до наказу Департаменту від 14.04.2014р. №220/0/212-14 Перший заступник директора Департаменту відповідає за, зокрема : виконання обов'язків директора Департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації у разі його відсутності; забезпечення контролю за плануванням та використанням коштів обласного бюджету в частині проведення ремонтно-будівельних робіт та матеріально-технічного забезпечення, капітальних видатків по закладах освіти, які фінансуються за рахунок обласного бюджету; аналізує використання бюджетних призначень обласного бюджету галузі за напрямом діяльності в частині капітальних видатків; вносить пропозиції при формування бюджету області щодо обсягів бюджетного фінансування закладів з питань матеріально-технічного забезпечення.

А за п.3.1 додатку 2 до вказаного вище наказу, заступник директора Департаменту - начальник управління фінансового, організаційно-документального та кадрового забезпечення Департаменту відповідає за, зокрема: забезпечення контролю за складанням, розглядом та затвердженням кошторисів установ та закладів освіти обласного підпорядкування; виконання обласного бюджету в частині соціально-захищених видатків по закладах освіти, які фінансуються за рахунок коштів обласного бюджету та виконання регіональних програм, а також відповідає за організацію координації роботи по складанню кошторисів установ та закладів, що фінансуються за рахунок коштів обласного бюджету та аналізує використання бюджетних призначень обласного бюджету галузі.

Отже, із системного аналізу вищенаведених норм чинного законодавства та змісту нормативно-правових актів, аналізу завдань, функцій та повноважень Відповідача-1 та його посадових осіб, можна дійти до висновку, що розпорядником запитуваної позивачем інформації, викладеній у запиті від 18.02.2015р., є саме Департамент освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації та інформація, яка була запитана позивачем шляхом подання інформаційного запиту від 18.02.2015р. повинна була бути створена відповідачем у процесі виконання посадовими особами Відповідача-1 суб'єкта владних повноважень та згідно вищенаведеного чинного законодавства Відповідач-1 зобов'язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією щодо якої зроблено запит позивачем 18.02.2015р.

Між тим, як свідчить зміст відповіді від 23.02.2015р. на інформаційний запит позивача про надання інформації від 18.02.2015р., Відповідачем-1 та Відповідачем-2 було відмовлено позивачеві у наданні інформації, що стосується використання коштів обласного бюджету на проведення робіт з виконання комплексу протипожежних заходів у закладах освіти, розташованих у Дніпропетровській області у період 2013-2015р.р. у порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» з огляду на те, що вищенаведена інформація є публічної інформацією у розумінні ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та не може бути обмежена в доступі.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачами-1,2 не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про законність та обгрунтованість їхніх дій у відмові у наданні публічної інформації позивачеві на його запит від 18.02.2015р. щодо використання коштів обласного бюджету на заходи, заплановані щодо забезпечення протипожежної безпеки закладів освіти у Дніпропетровській області згідно рішення облради від 21.12.2012р. №389-17/УІ у 2013-2015р.р. з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства України та повноважень Відповідачів-1,2, визначених вищенаведеним Положенням та наказом від 14.04.2014р.

При цьому, судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення доводи Відповідачів-1,2 про те, що Департамент не має у своєму розпорядженні готового продукту, який би містив усю запитувану позивачем інформацію, оскільки вказане твердження не відповідає дійсності та не узгоджується із завданнями, функціями та повноваженнями, визначеними Положенням про Департамент та обов'язків його посадових осіб, навпаки, такі твердження спростовуються самими фактами, викладеними у письмових запереченнях Відповідачем-1 відносно інформації з приводу виконання заходів з пожежної безпеки у 2013-2015р.р., яка запитувалась позивачем у запиті від 18.02.2015р. (а.с.126-128).

Також, приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із того, що згідно ч.5, ч.7 ст.6 та ч.3 ст.9 Закону України «Про доступ до публічної інформації не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами; якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений, а нормами ст.14 наведеного Закону передбачено, що розпорядники інформації, в даному випадку, Відповідачі-1,2 зобов'язані, зокрема, надавати достовірну, точну та повну інформацію на запити запитувачів інформації - фізичних осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.3 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії (бездіяльність) Відповідачів-1, 2 вчинені Відповідачами-1,2 у ході відмови у наданні позивачеві запитуваної інформації на його запит від 18.02.2015р., суд приходить до висновку, що Відповідачі-1,2 діяли не у спосіб, що передбачений Конституцією та законів України, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв'язку з чим позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій Відповідача-2 щодо відмови у наданні позивачеві запитуваної інформації за запитом від 18.02.2015р. підлягають задоволенню.

При цьому, вирішуючи позовні вимоги позивача у спосіб, визначений позивачем щодо визнання протиправною бездіяльності Відповідача-2, яка полягала у ненаданні інформації на запит позивача від 18.02.2015р., безпідставній відмові у задоволенні запиту на інформацію та навмисному приховуванні інформації чи документів, суд виходить із того, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень чи його посадових осіб - це пасивна їх поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи, тоді як судом із наданих документів встановлено не бездіяльність Відповідачів-1,2 з приводу розгляду запиту позивача, а активна їх поведінка, яка виразилася у відмові у наданні запитуваної публічної інформації, що відображена в листі від 23.02.2015р., а тому слід обрати інший спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання протиправними дій Відповідача-2 щодо відмови у наданні публічної інформації на запит ОСОБА_2 від 18.02.2015р. за вх. №477/0/210-15 з урахуванням вимог ст.11, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що суд може прийняти і іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав,свобод, інтересів людини і громадянина.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що оскільки судом визнано дії Відповідача-2 протиправними щодо відмови у наданні публічної інформації на запит позивача від 18.02.2015р., то підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про зобов'язання Відповідача-1, як розпорядника публічної інформації, надати достовірну, точну і повну відповідь на запит позивача від 18.02.2015р. за вх. №477/0/210-15 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В той же час, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про притягнення Відповідачів до відповідальності, передбаченої ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення з огляду на те, що відповідно до ч.3 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, зокрема про накладення адміністративних стягнень в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтями 7, 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що принципами здійснення правосуддя в адміністративній справі є: верховенство права, законність, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та Законів України.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення даного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з наведеного, слід стягнути Державного бюджету України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 24 грн. 36 коп. (73.08грн./3)понесені позивачем згідно квитанції № 0.0.364856923.2 від 23.03.2015р.(а.с.3) з урахуванням часткового задоволення позову та вимог ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167,183-2,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до В-1 Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації, до В-2 Першого заступника директора департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації Полторацького Олексія Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Першого заступника директора департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації Полторацького Олексія Володимировича щодо відмови у наданні публічної інформації на запит ОСОБА_2 від 18.02.2015р. за вх. №477/0/210-15.

Зобов'язати Департамент освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації надати достовірну, точну і повну інформацію на запит ОСОБА_2 від 18.02.2015р. за вх. №477/0/210-15 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (49050, АДРЕСА_1) - витрати по сплаті судового збору у розмірі 24 грн. 36 коп. (двадцять чотири грн. 36 коп.).

Постанова суду, прийнята у скороченому провадженні у порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає негайному виконанню у відповідності до вимог абз.2 п.9 ч.1 ст.256 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст.ст.183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною згідно до вимог ч.9 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст.ст.183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва