Справа № 803/649/15-а
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року Справа № 803/649/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Пухер Л.Р.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 10.12.2014 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» (далі ТзОВ «Агротехніка», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 10.12.2014 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ «Агротехніка» з питань здійснення фінансово-господарських операцій із ТзОВ «Турія-Агро», ТОВ «КВК «Мерсер» за березень 2014 року, ПП «Терра» за березень, квітень 2014 року, ТОВ «Посередник 03» за період з 01.07.2011 року по 30.06.2014 року, ТзОВ «УТФ Зерно» за період з 01.08.2011 року по 31.08.2014 року, ТзОВ «АФ «Олексіївська» за період з 01.08.2011 року по 30.06.2014 року, ТзОВ «Елітекогруп» за період з 01.12.2012 року по 31.07.2014 року, за результатами якої 21.11.2014 року був складений акт № 9024/03-18-22-02/21750952.

Актом перевірки було встановлено порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2 ст.138, пп.139.1.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України у звязку з чим позивачем занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті у 2013 році на суму 673929 гривень, ст. 185.1, ст. 185, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 ПК України, в результаті чого ТзОВ «Агротехніка» завищено податковий кредит на загальну суму 4246639 гривень, в т.ч. за 2013-2014 роки.

На підставі даного акту прийняті податкові повідомлення-рішення від 10.12.2014 року № НОМЕР_1 про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 5775486,0 грн. та № НОМЕР_2 про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 1010893,50 грн.

Позивачем дані податкові повідомлення-рішення оскаржувались в адміністративному порядку, однак рішенням ДФС України від 17.03.2015 року скарга позивача була залишена без задоволення.

Позивач вважає необґрунтованими висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, про нереальність господарських операцій по правочинах, укладених із контрагентами ПП «Терра», ТзОВ «УТФ Зерно», ТзОВ «Елітекогруп», оскільки правомірність і відповідність цих господарських операцій діючому законодавству підтверджується відповідними первинними бухгалтерськими документами.

З огляду на вказані обставини, позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, а тому просить їх визнати протиправними та скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні та у письмових запереченнях на адміністративний позов, позовні вимоги не визнав, посилаючись на правомірність висновків податкового органу, зроблених при проведенні перевірки, вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 10.12.2014 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 винесені відповідно до вимог чинного законодавства, у звязку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що під час проведення перевірки позивача, ним не було належним чином підтверджено факти здійснення господарських операцій ПП «Терра», ТзОВ «УТФ «Зерно», ТзОВ «Елітекогруп», що мали місце в 2013-2014 роках. Крім того, звертає увагу на те, що по ланцюгах постачання неможливо встановити факту, що ці підприємства придбавали, а пізніше реалізовували позивачу зазначений в угодах товар. Просить в задоволені позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Луцькою ОДПІ в період з 27.10.2014 року по 14.11.2014 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Агротехніка» з питань здійснення фінансово-господарських операцій із ТзОВ «Турія-Агро», ТОВ «КВК «Мерсер» за березень 2014 року, ПП «Терра» за березень, квітень 2014 року, ТОВ «Посередник 03» за період з 01.07.2011 року по 30.06.2014 року, ТзОВ «УТФ Зерно» за період з 01.08.2011 року по 31.08.2014 року, ТзОВ «АФ «Олексіївська» за період з 01.08.2011 року по 30.06.2014 року, ТзОВ «Елітекогруп» за період з 01.12.2012 року по 31.07.2014 року, за результатами якої 21.11.2014 року був складений акт № 9024/03-18-22-02/21750952.

В акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2 ст.138, пп.139.1.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України у звязку з чим ТзОВ «Агротехніка» занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті у 2013 році на суму 673929 гривень.

Крім того, податковим органом встановлено порушення пунктів 185.1 ст. 185, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 ПК України, в результаті чого ТзОВ «Агротехніка» завищено податковий кредит на загальну суму 4246639 гривень, в тому числі за травень 2013 року 262586,00 грн., за червень 2013 року 109287,00 грн., за серпень 2013 року -96534,00 грн., за листопад 2013 року 110825,00 грн., за грудень 2013 року 130166,67 грн., січень 2014 року 248796,67 грн., лютий 2014 року 66666,67 грн., березень 2014 року 595323,3 грн., за квітень 2014 року 554522,4 грн., травень 2014 року 1238148 грн., за червень 2014 року 437584,00 грн., за липень 2014 року 60799,12 грн, за серпень 2014 року 335400,00 грн., що призвело до заниження ПДВ, що підлягає сплаті на загальну суму 4246639 грн.

В основу даного акту перевірки покладено дані, отримані працівниками Луцької ОДПІ під час її проведення щодо господарських взаємовідносин позивача із ПП «Терра» за березень, квітень 2014 року, ТзОВ «УТФ Зерно» за період з 01.08.2011 року по 31.08.2014 року, ТзОВ «Елітекогруп» за період з 01.12.2012 року по 31.07.2014 року відповідно до первинних документів.

Також, у висновки податкового органу покладено отримані відповідачем довідка ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській області від 12.06.2014 року № 981/15-03-22-0304/32927564 «Про результати зустрічної звірки ПП «Терра» щодо документального підтвердження господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ «Тегола 2014» та контрагентами покупцями: за період березень, квітень 2014 року, якою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ПП «Терра» та ТОВ «Тегола 2014» у квітні 2014 року, та акт Камянець-Подільської ОДПІ від 30.09.2014 року № 1193/222/37180544 «Про результати проведення документальної виїзної перевірки ТзОВ «Елітекогруп» з питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні показників податкової звітності з податку на додану вартість за наслідками проведених господарських операцій із ТОВ «Агросота» за період з 01.01.2013 року по 30.06.2014 року, яким констатовано нереальність здійснення господарських відносин між цими контрагентами, що призвело до завищення податкового кредиту ТзОВ «Елітекогруп» по операціях з даним контрагентом.

Крім того, використано акт ДПІ у Оболонському районі м. Києва від 14.08.2014 року «Про результати невиїзної позапланової перевірки ТОВ «УТВ Зерно» з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ПАТ «Володимир-Волинська Птахофабрика», ТОВ «Слатрейд Агро», ТОВ «СП Агродар ЮГ» за період березень 2014 року, та ТОВ «ЮГ Агропостач», ТОВ «Вавилон № 14» за період травень 2014 року, яким констатовано нереальність здійснення господарських відносин ТОВ «УТФ Зерно» з цими контрагентами за вказані періоди.

Таким чином, відповідач вважає, що вищевказані контрагенти ніяких товарів ТзОВ «Агротехніка» не реалізовували та ніяких послуг не надавали.

Тому Луцькою ОДПІ зроблено висновок про неможливість підтвердження господарських операцій ТзОВ «Агротехніка» з ПП «Терра», ТзОВ «Елітекогруп», ТОВ «УТВ Зерно», що призвело до заниження позивачем податку на прибуток який підлягає сплаті в 2013 році на суму 673929 гривень та завищення податкового кредиту на суму 4246639 гривень.

На підставі акту перевірки, 10.12.2014 року Луцькою ОДПІ було винесено податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 1010893,50 грн., в тому числі: за основним платежем 673929 грн.. та за штрафними (фінансовими) санкціями 336964,50 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 5775486,00 грн., в тому числі: за основним платежем 3850324,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1925162,00 грн.

Позивач оскаржував дані податкові повідомлення рішення в адміністративному порядку. Рішенням ДФС України від 17.03.2015 року № 5515/99-99-10-01-01-25 «Про результати розгляду скарги» скаргу ТзОВ «Агротехніка» залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Проаналізувавши зібрані та досліджені докази суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 10.12.2014 року №, № НОМЕР_2 прийняті всупереч вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги ТзОВ «Агротехніка» підлягають до повного задоволення, виходячи із наступного.

Підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є висновок про неможливість підтвердження господарських операцій ТзОВ «Агротехніка» з ПП «Терра», ТзОВ «Елітекогруп», ТОВ «УТВ Зерно», що призвело до завищення витрат, які враховуються при визначені обєкта оподаткування за 2013 рік по операціях з цими контрагентами та заниження позивачем податку на прибуток, який підлягає сплаті в 2013 році на суму 673929 гривень, та відповідно завищення податкового кредиту на суму 4246639 гривень за вказаний в акті перевірки період.

Що стосується формування валових витрат та податкового кредиту по операціях із ПП «Терра», ТзОВ «Елітекогруп», ТОВ «УТВ Зерно» суд зазначає наступне.

Як передбачено п.44.1 ст. 44 ПК України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 134 ПК України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.п.139.1.1 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку

Відповідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

Згідно з п. 187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

П.п.198.1, 198.2 ст.198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Отже, ПК України визначає, що обов'язковою умовою для правомірного формування платником податків податкового кредиту є податкова накладна, яка засвідчує факт придбання товарів (послуг) з метою їх подальшого використання в межах господарської діяльності.

Ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та доводів Луцької ОДПІ про відсутність підтвердження факту здійснення господарських операцій, укладених між позивачем та його контрагентами судом при розгляді справи підлягали зясуванню обставини щодо реального здійснення господарських операцій, за якими позивачем сформовано податковий кредит та витрати за період березень-квітень 2014 року із ПП «Терра», з ТзОВ «УТФ «Зерно» за період з 01.08.2011 року по 31.08.2014 року, та ТзОВ «Елітекогруп» за період з 01.12.2012 року по 31.07.2014 року.

Так, між ТзОв «Агротехніка» та ПП «Терра» 21.03.2014 року укладено договір поставки № кВ-в3-2-2-1164 макухи соняшникової. Найменування товару, асортимент, ціна за одиницю товару та інша інформація вказується у Специфікаціях, які підписуються уповноваженими представниками сторін і становлять невідємну частину договору. (т.1.а.с 11-12).

До договору поставки надано специфікації від 21.03.2014 року № 1, № 2 від 03.04.2014 року, № 3 від 09.04.2014 року, № 4 від 15.04.2014 року, № 5 від 16.04.2014 року, № 6 від 23.05.2014 року, в яких визначено предмет поставки, його кількість, вартість та строки і умови поставки. ( Т.1 а.с. 11-18).

На підтвердження факту виконання господарських зобов'язань за вказаними договорами виписано податкові, видаткові накладні, ТТН які підтверджують факт поставки даного товару, та надано посвідчення про якість макухи соняшникової ГОСТ 80-96 (Т.1, а.с. 19-97).

Оплата за придбаний товар проведена у повному обємі, про що свідчать платіжні доручення, які надавались під час проведення перевірки, та вказана обставина підтверджена актом перевірки.

В подальшому придбаний у вказаного контрагента товар позивачем був реалізований, за зовнішньоекономічними контрактами до ОСОБА_3 Білорусь та ОСОБА_3, що підтверджується експортними митними деклараціями та відповідає цілям господарської діяльності товариства. (Т.1 а.с. 98-123).

Також, між ТзОВ «Агротехніка»» та ТзОВ «УТФ «Зерно» 31.03.2014 року було укладено договір поставки № 31, предметом якого виступали шрот соєвий, соя товарна.

Товар поставляється на умовах «Інкотермс 2010».

На підтвердження факту виконання господарських зобов'язань за вказаними договорами виписано податкові, видаткові накладні, специфікації на придбаний товар. (Т.4, а.с. 14-36, 65-250, а.с.1).

Крім того, позивачем на підтвердження транспортування товару надано ТТН, які оформлялись ТзОВ «УТФ «Зерно» (Т.3 а.с. 29-93).

Оприбуткування на склад підприємства - покупця придбаного товару здійснювалося на підставі аналізних карток про якість товару та карток-перепусток контролю сировини (Т.3 а.с. 117-178), які видавались аналізно технічною лабораторією ТзОВ «Агротехніка».

Вказана лабораторія є атестованою, про що свідчить відповідне свідоцтво про атестацію від 12.03.2012 року (Т.4 а.с. 137).

ТзОВ «Агрортехніка» має у своєму розпорядженні відповідне складське приміщення, де здійснювалося розвантаження та прийняття товару в смт. Турійську.

Оплата за придбаний товар здійснювалась шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Крім того, між позивачем та ТзОВ «Еліткогруп» укладені договори поставки № ВП-111 від 31.05.2013 року та № КВ-В31-2-1088 від 28.11.2013 року, предметом яких були поставки сої, соняшника та ріпаку.

До даних договорів додані специфікації, де визначено вид товару, його кількість та зазначено умови поставки. (Т.1. а.с. 226-228, а.с.243-252).

На підтвердження факту виконання господарських зобов'язань за вказаними договорами продавцем виписано податкові, видаткові накладні (Т.3 а.с. 6-191).

Факт здійснення поставки транспортування товару підтверджується ТТН, оформлених продавцем продукції.

Прийняття товару на склад покупця здійснювалося на підставі аналізних карток про якість товару та карток-перепусток контролю сировини, які видавались аналізно-технічною лабораторією ТзОВ «Агротехніка».

Відповідні ТТН, аналізні картки та перепустки картки контролю сировини наявні в матеріалах справи (Т.4 а.с. 14-121).

Крім того, 26.06.2014 року між ТзОВ «Агротехніка» та ТзОВ «Елітекогруп» укладено договір складського зберігання зерна № КВ-СЗ-2-2-96, предметом якого є надання зерновим складом за плату послуг по прийманню, сушінню, очистці, зберіганню) товару, що передається Поклажодавцем.

На його виконання були укладені додаткові угоди у яких зазначено та деталізовано які саме послуги надаються, та на яких виробничих потужностях.

Оплата за придбаний товар проведена у безготівковій формі, про що свідчать платіжні доручення.

Всі придбані матеріали, сировина та ТМЦ використані позивачем у своїй виробничій діяльності.

Зазначені вище операції із цими контрагентами в повній мірі були належним чином відображені позивачем в бухгалтерському та податковому обліку.

На підставі документів, складених контрагентами ТзОВ «Агрортехніка», позивачем був сформований податковий кредит та витрати відповідних звітних періодів.

На думку суду, всі первинні документи оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та містять всі необхідні реквізити, передбачені Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Луцькою ОДПІ не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, чи ґрунтуються на інших документах, недійсність даних яких установлена судом, а тому зазначені документи є підставою для бухгалтерського обліку.

Крім того суд звертає увагу на ту обставину, що під час проведення перевірки податковим органом не поставлено під сумнів правомірність оформлення первинних документів контрагентами позивача, що і відображено в акті перевірки.

З огляду на реальний характер операцій, можливі порушення контрагентами позивача правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення позивача як платника податків права на формування податкового кредиту з ПДВ та витрат.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази підтверджують реальність здійснення позивачем господарських операцій по придбанню ТМЦ у вищевказаних контрагентів, а отже податковий кредит та витрати за наслідками цих операцій позивачем сформований правомірно. При цьому ТзОВ «Агротехніка» підтверджено наявність господарської мети при придбанні товару, одержання прибутку внаслідок його подальшої реалізації та належне оформлення первинних документів.

Також суд зазначає, що податковим органом фактично виявлені порушення в ланцюгу постачальників другої черги без фактичного дослідження реальності господарських операцій позивача.

Зокрема, в акті перевірки позивача від 21.11.2014 року Луцька ОДПІ, як підставу про неможливість підтвердження факту здійснення ТзОВ «Агротехніка» господарських операцій із вищезазначеними контрагентами посилається на довідку ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській області від 12.06.2014 року № 981/15-03-22-0304/32927564 «Про результати зустрічної звірки ПП «Терра» щодо документального підтвердження господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ «Тегола 2014» та контрагентами покупцями: за період березень, квітень 2014 року, якою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ПП «Терра» та ТОВ «Тегола 2014» у квітні 2014 року, акт Камянець-Подільського ОДПІ від 30.09.2014 року № 1193/222/37180544 «Про результати проведення документальної виїзної перевірки ТзОВ «Елітекогруп» з питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні показників податкової звітності з податку на додану вартість за наслідками проведених господарських операцій із ТОВ «Агросота» за період з 01.01.2013 року по 30.06.2014 року яким констатовано нереальність здійснення господарських відносин між цими контрагентами, що призвело до завищення податкового кредиту ТзОВ «Елітекогруп» по операціях з даним контрагентом, акт ДПІ у Оболонському районі м. Києва від 14.08.2014 року «Про результати невиїзної позапланової перевірки ТОВ «УТВ Зерно» з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ПАТ «Володимир-Волинська Птахофабрика», ТОВ «Слатрейд Агро», ТОВ «СП Агродар ЮГ» за період березень 2014 року, та ТОВ «ЮГ Агропостач», ТОВ «Вавилон № 14» за період травень 2014 року яким констатовано нереальність здійснення даних господарських відносин ТОВ «УТФ Зерно» з цими контрагентами за вказані періоди.

Тобто, даними документами констатовано, що вказані суб'єкти підприємницької діяльності не могли фактично здійснювати поставку продукції на ТзОВ «Агротехніка», оскільки окремі контрагенти позивача, з названих, відсутні за юридичною адресою, відсутні виробничі потужності, основні фонди, складські приміщення, транспортні засоби, відсутні документи первинного бухгалтерського обліку.

Суд проаналізувавши зібрані в ході судового розгляду докази вищевказані акти та довідку їх до уваги не приймає виходячи із наступного.

Даними актами фактично виявлені порушення чинного законодавства між контрагентами позивача по ланцюгу їх постачання, а не безпосередньо у взаємовідносинах позивача із ПП «Терра», ТзОВ « УТФ «Зерно» та ТзОВ «Елітекогруп».

Крім того, у встановленому порядку договори поставки товарів не були визнані недійсними.

Учасники договірних відносин наділені належною правосубєктністю.

Наявність виявлених порушень у контрагентів з якими мала справу ТзОВ «Агротехніка» по ланцюгу поставки товарів, до яких немає відношення позивач не може свідчити про нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Також, при оцінці даних фактів суд враховує ту обставину, що взаємовідносини між позивачем та ТзОВ «Елітекогруп» мають систематичний характер на протязі останніх трьох років та неодноразово були предметом судового розгляду, де підтверджувалось реальність здійснення господарських операцій.

Крім того, суд зазначає що між ТзОВ Агротехніка» та ТзОВ «УТВ «Зерно» по договору поставки від 21.03.2014 року № 31 судами розглядались спори щодо стягнення заборгованості по його виконанню, де відповідно дано оцінку щодо правомірності його укладанню. (Постанови Рівненського апеляційного Господарського суду від 26.01.2015 року (Т.3 а.с.4- 17).

Допущенні порушення, які мали місце у контрагентів позивача у разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування витрат та податкового кредиту останнім. Також, вказані взаємовідносини позивачем відображені в податковому та бухгалтерському обліках у встановленому порядку, а за допущені порушення, таким контрагентом, позивач відповідальності не несе.

З огляду на реальний характер операцій, можливі порушення контрагентами позивача правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення позивача як платника податків права на формування податкового кредиту з ПДВ та витрат, що враховуються при визначені обєкта оподаткування за 2013 рік.

Що стосується посилання представника відповідача на ту обставину, що в договорах поставки зазначено, що його продавці є його первинними власниками та виробниками, то суд до уваги її не приймає, оскільки в обовязки покупця не входить перевірка походження такого товару в його контрагента.

Суд зазначає, що окремі недоліки допущені при складанні первинних документів, зважаючи на реальність здійснення господарських операцій, з підстав вищевикладених, не спростовують висновків суду зроблених в судовому засіданні.

Протилежного в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку Луцькою ОДПІ належними та допустимими доказами не доведено правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень відносно позивача та відсутності реально проведеної господарської операції між позивачем та контрагентами.

Отже, виходячи із вищенаведеного, оспорювані податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 10.12.2014 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 винесені з порушенням вимог чинного податкового законодавства, є протиправними та підлягають скасуванню, а позов до повного задоволення.

Інші доводи представника відповідача не спростовують висновків суду, зроблених в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, з Державного бюджету України на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення № 270 від 30.03.2015 року.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області від 10.12.2014 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Єршова, 11, ) судові витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 05 травня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк