Справа № 803/571/15-а
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Справа № 803/571/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Пухер Л.Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Торговий дім "Укр-Петроль" до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про непогодження застосування процедури податкового компромісу №3747/10/03-18-22-01 від 13.03.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Торговий дім "Укр-Петроль" (далі ПП "Торговий дім "Укр-Петроль") звернулось з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі Луцька ОДПІ), про визнання протиправним та скасування рішення про непогодження застосування процедури податкового компромісу №3747/10/03-18-22-01 від 13.03.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.03.2015 року ПП "Торговий дім "Укр-Петроль" звернулося до Луцької ОДПІ із заявою про застосування податкового компромісу до податкових повідомлень-рішень №/3 від 22.10.2008 року про визначення податкового зобовязання з податку на прибуток в сумі 2898237 грн. та штрафних санкцій в сумі 2911281 грн., №/3 від 09.09.2008 року про визначення штрафних санкцій з податку на прибуток в розмірі 112179,5 грн., №/3 від 22.10.2008 року про визначення податкового зобовязання з поадку на додану вартість в сумі 44855 грн., та штрафних санкцій в сумі 22427,5 грн.

За результатом розгляду вказаної заяви Луцькою ОДПІ 13.03.2015 року винесено рішення №3747/10/03-18-22-01 про непогодження застосування процедури податкового компромісу до податкових повідомлень-рішень №/3 від 22.10.2008 року про визначення податкового зобовязання з податку на прибуток в сумі 2898237 грн. та штрафних санкцій в сумі 2911281 грн., №/3 від 09.09.2008 року про визначення штрафних санкцій з податку на прибуток в розмірі 112179,5 грн., №/3 від 22.10.2008 року про визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 44855 грн., та штрафних санкцій в сумі 22427,5 грн..

Позивач вважає незаконним рішення Луцької ОДПІ про непогодження застосування процедури податкового компромісу з посиланням на узгодженість грошових зобовязань та строки давності, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України (далі ПК України), оскільки станом на дату звернення позивача із заявою про застосування податкового компромісу тривала процедура судового оскарження податкових повідомлень-рішень: №/3 від 22.10.2008, №/3 від 22.10.2008 року, №/3 від 09.09.2008 року і суми грошових зобовязань, які в них визначені, були неузгодженими.

З огляду на викладене, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Луцької ОДПІ про непогодження застосування процедури податкового компромісу №3747/10/03-18-22-01 від 13.03.2015 року та зобовязати Луцьку ОДПІ повторно розглянути заяву ПП "Торговий дім "Укр-Петроль" №12 від 06.03.2015 року про намір застосувати податковий компроміс.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні та в письмових запереченнях позов не визнав. Зазначає, що податковий компроміс згідно п. 1 підрозділу 9-2 ХХ «Перехідні положення» ПК України - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових осіб за заниження податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та /або податку на додану вартість за будь які періоди до 01.04.2014 року. Підставами для досягнення податкового компромісу є неузгодженість грошового зобовязання та строки давності. З огляду на норми ст. 102 ПК України, відповідно до якої строк давності визначений 1095 днями, початковий термін застосування податкового компромісу слід застосовувати з квітня 2011 року, тобто в даному випадку з ІІ кварталу 2011 року. У даному випадку позивач просив застосувати податковий компроміс по сумах донарахованих зобовязань за 2006-2007 роки, тобто з порушенням строків давності. З врахуванням зазначеного в задоволенні заяви про досягнення податкового компромісу було відмовлено. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до норм чинного законодавства, а відтак просить суд в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Луцькою ОДПІ було проведено позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2006 р. по 30.09.2007 р. ПП "Торговий дім "Укр-Петроль", за результатами якої було складено акт №71/2301/32743630 від 26.03.2008 року. На підставі акту перевірки Луцькою ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення: №/3 від 22.10.2008 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств в розмірі 5809518,00 грн., в тому числі за основним платежем 2898237,00 грн., за штрафними санкціями 29111281,00 грн., №/3 від 22.10.2008 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 67282,50 грн., в тому числі за основним платежем 44855,00 грн., за штрафними санкціями 22427,50 грн., №/3 від 09.09.2008 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств в розмірі 112179,50 грн., з яких штрафних санкцій - 112179,50 грн.

ПП "Торговий дім "Укр-Петроль", не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржило їх в судовому порядку. Постановою Господарського суду Волинської області від 04.04.2013 року у справі №05/145/71-2А в задоволені позову ПП "Торговий дім "Укр-Петроль" було відмовлено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2015 року у справі №876/6691/13 постанову господарського суду Волинської області у справі №05/145/71-2А залишено без змін.

Станом на час звернення до податкового органу із заявою про застосування податкового компромісу тривала процедура судового оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень і визначені в них грошові зобовязання не були узгодженими.

06.03.2015 року позивач звернувся до Луцької ОДПІ з Заявою про намір застосування податкового компромісу, в якій висловив бажання досягнути податкового компромісу щодо податкового зобов'язання із загальної суми донарахованих податкових податкових зобовязань з штрафними санкціями 5988980,00 грн., з яких 2898237,00 грн. податкові зобовязання з податку на прибуток підприємств, 44855,00 грн. податкові зобовязання з податку на додану вартість та штрафні санкції з податку на додану вартість в сумі 22427,50 грн. (а.с.8).

13.03.2015 року Луцької ОДПІ винесено рішення №3747/10/03-18-22-01 щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу до ПП "Торговий дім "Укр-Петроль" у зв'язку з відсутністю правових підстав для застосування податкового компромісу, відповідно до п.7, п. 11 підрозділу 9-2 Розділу XX „Перехідні положення" ПК України (а.с. 9).

Відповідно до п.1 підрозділу 9-2 Розділу XX „Перехідні положення" ПК України, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 ПКУ.

Згідно із п.7 підрозділу 9-2 Розділу XX „Перехідні положення" ПК України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також а неузгоджені суми податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях рішеннях, щодо яких триває процедура судового та /або адміністративного оскарження.

Відповідно до п.11 Податковий компроміс з урахуванням строків давності відповідно до статті 102 цього Кодексу застосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість незалежно від того, проводилися перевірки контролюючих органів чи ні за такі періоди.

Пунктом 102.1 ст.102 ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Вказані норми закону деталізовані у Методичних рекомендаціях щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених Наказом ДФС України від 17.01.15 №13 (далі- Методичні рекомендації).

Зокрема п.3.12 Методичних рекомендацій визначено, що при отриманні контролюючим органом за основним місцем податкового обліку платника податків Заяви про компроміс по ППР такий орган розглядає таку заяву, а також необхідні матеріали на предмет їх відповідності умовам податкового компромісу, передбаченим Кодексом.

Під час розгляду заяви податковий орган перевіряє термін подання заяви про досягнення податкового компромісу, відсутність факту узгодження податкових зобовязань щодо яких подано заяву про досягнення податкового компромісу, наявність визначення податкових зобовязань з врахуванням строків давності визначених ст.102 ПК України.

На момент подання заяви позивачем про досягнення податкового компромісу ним було дотримано вимоги чинного законодавства: грошові зобовязання були неузгодженими і тривала процедура судового оскарження ППР.

З урахуванням вищезазначених норм чинного законодавства суд вважає, що податковий компроміс може застосовуватись за заниження податкових зобовязань із податку на прибуток підприємств або податку на додану вартість до 1 квітня 2014 року з врахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПК України, в межах 1095 днів.

Тому початковий термін застосування податкового компромісу слід вважати квітень 2011 року.

Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення №/3 від 22.10.2008, №/3 від 22.10.2008 року, №/3 від 09.09.2008 року Луцькою ОДПІ винесені позивачу за наслідками перевірки, яка проводилась за період з 01.10.2006 р. по 30.09.2007 р. Тобто грошові зобовязання, визначені відповідачем позивачу, мали місце поза межами строків визначених ст.102 ПК України, а відтак вони не підпадають під дію п.1. підрозділу 9-2 Розділу XX „Перехідні положення" ПК України, щодо визначення граничних строків застосування податкового компромісу.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що заява позивача про застосування компромісу від 06.03.2015 року не відповідає умовам, визначеним нормами ПК України щодо досягнення податкового компромісу, а тому її задоволенні було відмовлено правомірно.

Що стосується посилань позивач на ту обставину , що на момент прийняття рішення податковим органом ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2015 року не набрала законної сили і грошові зобовязання були неузгодженими, то суд до уваги їх не приймає, оскільки в даному випадку підстав для відмови в задоволенні заяви про досягнення податкового компромісу було дві: як вважав податковий орган узгодженість податкового зобовязання та строки давності. Порушення строків, визначених ст.102 ПК України, є самостійною підставою для відмови в досягненні податкового компромісу.

Крім того, суд зазначає, що Розділом XX „Перехідні положення" ПК України чітко встановлено строки, до якого періоду застосовується податковий компроміс - до 01.04.2014 року, та з врахуванням строків давності, визначених ст.102 ПК України. Тобто, законодавцем визначено, що це строк в межах 1095 днів, протягом яких податковим органом можуть бути визначені податкові зобовязання.

На думку суду, якби не було даного обмеження у законі, то тоді б процедура податкового компромісу застосовувалась до всіх правовідносин, по яких триває процедура узгодження грошових зобовязань, без обмеження строків давності.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку Луцькою ОДПІ належними та допустимими доказами доведено правомірність прийнятого рішення про непогодження застосування процедури податкового компромісу.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, оспорюване рішення Луцької ОДПІ №3747/10/03-18-22-01 від 13.03.2015 про непогодження застосування процедури податкового компромісу винесено з дотриманням вимог чинного податкового законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог ПП "Торговий дім "Укр-Петроль" слід відмовити повністю.

Інші доводи представника позивача не спростовують висновків суду, зроблених в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 КАС України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України «Про внесення змін до ПК України щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову приватного підприємства "Торговий дім "Укр-Петроль" до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про непогодження застосування процедури податкового компромісу №3747/10/03-18-22-01 від 13.03.2015 року відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде виготовлена в повному обсязі 05 травня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк