Справа № 344/19066/14-а
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/105/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 рокум. ОСОБА_1

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої суддіБабій О.М.,

секретарівОрнат Л.І.,

за участі позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради про визнання незаконною бездіяльність, зобовязання розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась в суд з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 міської ради про визнання незаконною бездіяльності відносно розгляду та прийняття рішення щодо питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на вул. Кармелюка, поруч будинку № 6 в м. Івано-Франківську без погодження суміжними землекористувачами та зобовязання відповідача на черговій сесії розглянути питання щодо прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на вул. Кармелюка, поруч будинку № 6 в м. Івано-Франківську без погодження суміжними землекористувачами.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 1989 року проживає в квартирі № 2 на вулиці Кармелюка, 6 в м. Івано-Франківську. Поряд з даним будинком знаходиться земельна ділянка. На підставі рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради від 23.12.1997 року №415 позивачці було передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлових будівель та споруд земельну ділянку площею 0,0481 га., про що позивачці видано державний акт про право власності на землю. Суміжною із переданою позивачці у власність земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд є земельна ділянка площею 56 квадратних метра призначена для ведення особистого селянського господарства. Вказаною земельною ділянкою позивачка постійно користується з часу свого проживання і на ній розміщений сарай призначений для зберігання садо-городнього інвентаря. В 2014 році позивачка вирішила реалізувати надане їй право на набуття земельної ділянки у власність шляхом приватизації для ведення особистого селянського господарства, котре позивачкою ще не використане і звернулася до ОСОБА_1 міської ради з відповідною заявою. В поданій заяві позивачка обґрунтувала своє бажання, площу бажаної земельної ділянки та її місцезнаходження. 19.06.2014 року ОСОБА_1 міська рада рішенням сесії №1454-45 «Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень» - вирішила дати дозвіл ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на вул. Кармелюка поруч будинку, 6 площею 0,0056 га. На підставі вказаного рішення позивачка 30.07.2014 року звернулася до проектної організації та просила виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Кармелюка поруч будинку 6. На замовлення позивачки було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, із пояснювальної записки якого вбачається, що земельна ділянка котра передається позивачці у власність межує із земельними ділянками громадян ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13. Важливою обставиною котра вбачається із пояснювальної записки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є висновок про те, що оформлення права користування земельною ділянкою суттєво не вплине на використання суміжних земельних ділянок. Частина суміжних землекористувачів відмовилася погоджувати позивачці проект землеустрою. Підставою їхньої відмови є погані сусідські особистісні відносини та їхнє бажання самим набути дану земельну ділянку у власність, що з точки зору законодавства є несуттєвими обставинами.

Оскільки добровільно врегулювати спір виявилося неможливим, то позивачка змушена була звернутися з відповідним проханням до узгоджувальної комісії Виконавчого комітету міської ради по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування. 29.08.2014 року узгоджувальна комісія Виконавчого комітету міської ради по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування розглянувши спір між ОСОБА_2Й та мешканцями будинку №8 на вул. Кармелюка вирішила залишити в силі п. 2 протоколу №123 від 17.02.2012 року засідання узгоджувальної комісії по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування. Рекомендувати ОСОБА_1 міській раді залишити спірну земельну ділянку площею 0,0056 га на вул. Кармелюка поруч будинку №6 в землях міської ради. Таким чином, позивачці фактично було відмовлено в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без погодження суміжними землекористувачами. Позивачка вважає таку відмову безпідставною, незаконною, а ОСОБА_1 міська має достатньо правових підстав для погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2Й без погодження суміжними землекористувачами про, що її слід зобовязати.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити, оскільки позивачка звернулась із заявою до міської ради, тому міська рада зобовязана була розглянути її заяву та прийняти рішення. Висновок узгоджувальної комісії носить рекомендаційний характер, тому його оскаржувати недоцільною

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечила в повному обсязі, просила в задоволенні позову відмовити, оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не погоджено в установленому законодавством порядку з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та суміжними землекористувачами, підстав виносити вказаний проект на сесію міської ради не має для затвердження немає. Крім того, позивачка не зверталась до міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, всебічно, повно та обєктивно дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне.

Позивачка є власником земельної ділянки площею 0,0481 га., що розташована на вулиці Кармелюка 6, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю. Вказана земельна ділянка їй надана на підставі рішення ОСОБА_1 міської ради від 23.12.1997 року, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.28).

Позивачка стверджує, що рішенням ОСОБА_1 міської ради від 19.06.2014 року № 1454-45 їй надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, однак Додатку № 1 до рішення міської ради позивачка суду не надала (а.с.10).

Оскільки представник відповідача не заперечує факту надання міською радою дозволу позивачці на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на вул. Кармелюка, поруч будинку № 6 в м. Івано-Франківську та підтверджує вказані обставини, то суд прийшов до висновку, що вказаний факт не потребує доказування згідно ч. 3 ст. 71 КАС України.

03 липня 2014 року позивачка звернулась до ТзОВ «НВП «ГІС» із заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована поруч будинку № 6 на вул. Кармелюка в м. Івано-Франківську (а.с.9).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована поруч будинку № 6 на вул. Кармелюка в м. Івано-Франківську був виготовлений на замовлення позивачки.

Однак, як вказує позивачка та підтверджує представник відповідача, суміжні землекористувачі не погодили межі земельної ділянки та проект землеустрою, тому позивачка звернулась до узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування.

29 серпня 2014 року на засіданні узгоджувальної комісії виконавчого комітету міської ради по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування розглядався земельний спір між громадянкою ОСОБА_2 та мешканцями будинку № 8, що на вул. Кармелюка в м. Івано-Франківську, який виник під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0056 га., що поруч будинку № 6 на вул. Кармелюка в м. Івано-Франківську.

Як вбачається із протоколу № 144 від 29.08.2014 року (а.с.34), комісія вирішила рекомендувати ОСОБА_1 міській раді залишити спірну земельну ділянку площею 0,0056 га., що поруч будинку № 6 на вул. Кармелюка в м. Івано-Франківську, в землях міської ради.

Представник відповідача вказує в своїх запереченнях, що питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0056 га., що поруч будинку № 6 на вул. Кармелюка в м. Івано-Франківську на розгляд сесії ОСОБА_1 міської ради не виносилось, оскільки позивачка не зверталась із такою заявою до відповідача та немає погодження суміжних землекористувачів, що є обовязковим.

Суд вважає такі заперечення представника відповідача обґрунтованими виходячи з наступного.

Кодексом адміністративного судочинства України закріплено право на судовий захист (ст. 6 ч.1), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Правові засади організації та діяльності органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Однак питання земельних відносин регулюється Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно з п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Судом було зобовязано позивачку надати суду копію її заяви-звернення до ОСОБА_1 міської ради із проханням про затвердження проекту землеустрою, однак копії такої заяви позивачка суду не надала.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України (далі ЗК України), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Однак, спірна земельна ділянка не була раніше надана у користування позивачки, доказів надання земельної ділянки у користування позивачкою суду не надано.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Позивачкою вказані вимоги були дотримано, та відповідач надай їй дозвіл на на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частинами 8-11 ст. 118 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

За змістом ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Як вбачається із пояснень позивачки та листа начальнику відділу держземагенства у м. Івано-Франківську, позивачка не зверталась до відділу Держземагенства у м. Івано-Франківську із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0056 га., що розташована на вул. Кармелюка, поруч будинку № 6 (а.с.50).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

В подальшому після виготовлення проектної документації щодо відведення земельної ділянки, орган місцевого самоврядування вчиняє дії за відповідною заявою та наданим проектом, передбачені вимогами ч.9, 10 ст.118 ЗК України, згідно якої, орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

А тому, суд прийшов до висновку, що тільки за дотриманням сторонами спору вищевказаних дій, та у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність (на підставі поданого вже погодженого проекту землеустрою) або залишення заяви без розгляду, питання вирішується в судовому порядку (ч.11 ст.118 ЗК України).

Суд не вважає, що у даному випадку мала місце бездіяльність міської ради, оскільки немає доказів звернення позивачки до міської ради із заявою про затвердження погодженого проекту землеустрою.

Також немає підстав для задоволення вимоги позивачки про зобовязання розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки нею не надано повний пакет погоджених документів в порядку визначеному Земельним кодексом України.

Звернення позивачки було розглянуто узгоджувальною комісією міськвиконкому, яка уповноважена розглядати спори між суміжними землекористувачами, рішення комісії носять рекомендаційний характер.

Після погодження проекту землеустрою у встановленому законом порядку позивачка вправі звернутись до міської ради із заявою про затвердження погодженого проекту на сесії ОСОБА_1 міської ради.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги позивачкою не обґрунтовані, а тому не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до, ст. ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2 ч.1, 16 ч.1, 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12, 81, 116, 118, 122, 186-1 Земельного кодексу України, ст. ст. 2, 6-12 КАС України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради про визнання незаконною бездіяльність, зобовязання розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 29 квітня 2015 року.

ОСОБА_14