Справа № 607/3652/14а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Справа № 876/6262/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Гуляка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа - Управління служби безпеки України в Тернопільській області про визнання протиправним і скасування рішення та збов'язання провести доплату неотриманих песійних виплат,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення відповідача про утримання з позивачки коштів за період з 27.09.2008 року по 30.09.2013 року та зобов'язати провести відповідну доплату недоотриманих нею пенсійних виплат, починаючи з жовтня 2013 року.

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області постановою від 14 травня 2014 року позов задовольнив.

Визнав протиправним і скасував рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №54 від 17.09.2013р. по утриманню та списанню сум переплат пенсій та грошової допомоги пенсіонерів, пенсії яким призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Зобов'язав Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повернути ОСОБА_1 стягнуті з неї на підставі рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №54 від 17.09.2013р. грошові кошти.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУПФ України Тернопільській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що 10.10.2008 року до ГУПФУ в Тернопільській області надійшло подання позивача від 29.09.2008 року відповідно до п. 1 якого, вислуга років ОСОБА_1 для призначення пенсії склала 33 роки, і страховий стаж для призначення пенсії згідно п."б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб" відсутній. З 27.09.2008 року позивач призначена пенсія, відповідно до пункту "а" статті 12 зазначеного Закону, за 33 роки вислуги в розмірі 90% грошового забезпечення.

17.09.2013 року від Управління Служби безпеки України в Тернопільській області надійшла копія розрахунку вислуги років на пенсію позивачки, відповідно до якого вислуга років для призначення пенсії складає 33 роки, в тому числі страховий стаж для призначення пенсії згідно пункту "б" статті 12 зазначеного Закону 17 років. У зв'язку з цим позивачу було проведено перерахунок пенсії з дня її призначення, а саме з 27.09.2008 року та прийнято рішення про стягнення надміру виплачених сум пенсій.

За таких обставин, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача прийнято не в межах повноважень встановлених законом, а саме з порушенням статті 59 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції встановив, що 03.10.2008р. управління Служби безпеки України в Тернопільській області направило до ГУПФУ в Тернопільській області подання для оформлення пенсії ОСОБА_1 До супровідного листа №218 від 03.10.2008р., зокрема, було додано подання про призначення пенсії від 29.09.2008р., заява позивачки від 29.09.2008р. про призначення пенсії, грошовий атестат серії НОМЕР_1 від 20.09.2008р. Згідно подання про призначення пенсії, вислуга років позивача станом на 29.09.2008р. для призначення пенсії складає 33 роки 00 місяців 04 дні, календарна вислуга - 16р. 06м. 25 дн., даних щодо страхового стажу не внесено. Позивач ознайомлена із даним поданням 29.09.2008р.

Відповідно до грошового атестата, вислуга років позивача станом на 01.01.2008р. становила 15 років 10 місяців 00 днів. Згідно протоколу за пенсійною справою № від 16.10.2008р. позивачу відповідачем призначено пенсію за вислугу років 33 (календ.16) у розмірі 90% грошового забезпечення.

17.09.2013р. за вих. №69/21-8822 управління Служби безпеки України в Тернопільській області направило до ГУПФУ в Тернопільській області розрахунок від 29.09.2008р. вислуги років ОСОБА_1 Згідно даного розрахунку, військова служба - 16р. 06м. 25дн., служба робітником або службовцем - 16р. 05м. 09дн.

Комісія ГУПФУ в Тернопільській області, розглянувши пенсійну справу позивача, прийнято рішення від 17.09.2013 року №54 про повернення з пенсії позивача суми переплати 38313,07 грн. В рішенні також зазначено, що позивач отримує пенсію за вислугу років в розмірі 2264,58 грн. в місяць, переплата утворилась за період з 01.09.2008р. по 30.09.2013р. в результаті уточнення вислуги років на офіцерській посаді. Стягнення здійснити в розмірі 20% пенсії щомісячно до повного погашення переплати в розмірі 38313,07 грн.

У вересні 2013р. відповідачем зроблено перерахунок пенсії позивача. В перерахунку зазначено, що основний розмір пенсії - 58% грошового забезпечення (вислуга років 33, з урахуванням трудового стажу). Підсумок пенсії (з надбавками - 1450,41 грн.). Підставою перерахунку є уточнення вислуги років на офіцерських посадах.

Отже, після перерахунку пенсія позивача зменшилась на 814,17 грн. (2264,58 грн. до перерахунку - 1450,41 грн. після перерахунку).

Листом від 17.01.2014р. за №11/О-11 відповідач, розглянувши звернення позивача стосовно відрахування з пенсії,повідомив про суми нарахованих та виплачених позивачу пенсії за період з 01.10.2013р. по 31.01.2014р., а саме розмір нарахованої пенсії - 1450,41 грн. в місяць, утримана сума в погашення переплати - 290,08 грн. щомісяця, сума пенсії до виплати 1160,33 грн. щомісяця.

Не погодившись із такими діями УПФ, позивач звернулася до суду із цим адміністративним позовом.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до п.38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість видачі документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Згідно ч.2 ст. 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» довідки про заробітну плату видаються підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно із приписами ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсію, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих особі, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Тобто, саме на Пенсійний фонд покладено обов'язок щодо здійснення виплат пенсій з урахуванням вимог пенсійного законодавства, а також щодо контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, що виключає можливість виплати пенсій, виплата яких не передбачена чинним законодавством, навіть за умови послідуючого відшкодування відповідних втрат Пенсійного фонду сторонніми особами.

Механізм правового захисту інтересів позивача у даному випадку регулюється приписами статті 50 Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Згідно ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Зі змісту даних законодавчих норм вбачається, що необхідною умовою для стягнення надмірно виплачених сум пенсії є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера щодо підроблених документів або подання свідомо неправдивих відомостей.

Факт підробки документа та використання підробленого документа повинен бути підтверджений лише вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 4 Постанови № 7 Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би підтверджував наявність недобросовісності чи зловживань з боку позивача при призначені та виплаті їй пенсійного забезпечення.

Таким чином, рішення УПФУ в Тернопільському районі про утримання з ОСОБА_1 переплати пенсії у розмірі 38313, 07 грн. за період з 27.09.2008 року по 30.09.2013 року є протиправним та підлягає до скасування.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, а тому оскаржене судове рішення є законними та обґрунтованими, а підстави для його скасування відсутні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2014 року у справі № 607/3652/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Гуляк