Справа № 816/1129/15-а
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1129/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шулик Н.І.,

представника відповідача - Маліннікова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області до Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області (надалі - позивач, УПФУ в Кременчуцькому районі) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції про визнання бездіяльності державного виконавця при здійснення виконавчого провадження протиправною, визнання дій державного виконавця при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві за виконавчим провадженням № 44858879 від 11.03.2015 року протиправними, скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві за виконавчим провадженням № 44858879 від 11.03.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що під час виконання виконавчого провадження №44858879 державним виконавцем не виконано усіх обов'язків, покладених на нього чинним законодавством, не вжито усіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів, необхідних для його фактичного виконання, у зв'язку з чим дії останнього при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11.03.2015 року вважає протиправними, а постанову такою, що підлягає скасуванню.

Позивач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, направив до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи за відсутності уповноваженого представника управління.

Представник відповідача проти позову заперечував, вказуючи, на те, що державним виконавцем було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на виконання виконавчого листа №816/2267/14 від 02 липня 2014 року. А тому, вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-ХІV (далі по тексту - Закон України №606-ХІV).

Згідно статті 1 Закону України №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України №606-ХІV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 19 Закону України №606-ХІV визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. (стаття 11 Закону України №606-ХІV).

Відповідно до статті 32 вищевказаного Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Дії, які має право вчиняти державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, визначені частиною третьою статті 11 Закону України №606-ХІV.

Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати (частина 1 статті 68 Закону України №606-ХІV).

Статтею 90 вказаного Закону визначено, що за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця винні особи несуть відповідальність у встановленому законом порядку. За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги закону про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Судом встановлено, що 24 вересня 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Кременчуцького РУЮ Носа О.Ю., на підставі заяви УПФУ в Кременчуцькому районі Полтавської області від 17 вересня 2014 року №4541/07-14 (а.с. 10) відкрито виконавче провадження №44858879 з примусового виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року №816/2267/14 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 боргу по сплаті єдиного соціального внеску в розмірі 4874,63 грн.

01 жовтня 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Кременчуцького РУЮ Носа О.Ю. винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень №44858879 та № 44793771 у зведене виконавче провадження № 46312882 (а.с. 68).

Таким чином, виконавче провадження № 44858879 з 01 жовтня 2014 року перебувало у складі зведеного виконавчого провадження № 46312882.

Судом встановлено, що державним виконавцем вживалися заходи щодо виконання виконавчого листа №816/2267/14, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 02 липня 2014 року.

Так, державним виконавцем направлено запити до реєструючих установ з метою перевірки майнового стану боржника.

Згідно відповідей Державної податкової служби України від 08.10.2014 року про джерела отримання доходів боржника та про відкриті рахунки у банках та банківських установах - інформація щодо боржника відсутня. (а.с.40)

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України від 07.10.2014 року боржник не є отримувачем пенсії та не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами. (а.с. 43)

Згідно інформації Центру ДАІ 5310 транспортні засоби за боржником не зареєстровані (а.с. 102-103).

Згідно відповіді Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області від 11.11.2014 року сільськогосподарська техніка за боржником не зареєстрована (а.с. 48).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виявлено 1/3 будинку за адресою с. Мала Кохнівка, вул. Садова, 13 та 1/5 будинку за адресою с. Мала Кохнівка, вул. Садова, 11.

02.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_3

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна на підставі вищевказаної постанови про накладення арешту 24.02.2015 року зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна ОСОБА_3 (а.с. 47)

Також 27 лютого 2015 року державним виконавцем до начальника Кременчуцького РВ було направлено подання про кримінальну відповідальність ОСОБА_3 за ст. 382 Кримінального кодексу України у зв'язку з умисним невиконанням рішення суду. (а.с. 53)

Згідно висновку по розгляду матеріалу із канцелярії Кременчуцького РВ від 07.03.2015 року розгляд подання державного виконавця було закінчено у зв'язку з невстановленням факту невиконання рішення суду (а.с. 50).

Стосовно доводів позивача, що державний виконавець не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України, судом встановлено, що державним виконавцем надсилався запит до Управління державної міграційної служби України в Полтавській області.

Як пояснив представник відповідача, державним виконавцем було встановлено відсутність у божника закордонного паспорту, що унеможливлює його виїзд за межі України, тому не було підстав для звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду.

Відповідно до частини 7 статті 52 Закону України №606-ХІV у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

У зв'язку з тим, що сума, яка підлягає стягненню за виконавчим листом №816/2267/14, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 02 липня 2014 року, складає 4874,63 грн., тобто не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, державним виконавцем було складено акт від 11.03.2015 року, яким зафіксовано наявність встановленої законом заборони звернення стягнення на майно боржника (будинок та прилеглу земельну ділянку), а також встановлено відсутність іншого майна у боржника.

Внаслідок наведеного, 11 березня 2015 року відповідачем винесено постанову про поверненя виконавчого документа стягувачеві по ВП №44858879 з примусового виконання виконавчого листа №816/2267/14, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 02 липня 2014 року.

Згідно зі статтею 47 Закону України №606-ХІV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, зокрема у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем було вжито всіх можливих заходів щодо виконання виконавчого листа №816/2267/14, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 02 липня 2014 року, а доводи позивача про передчасність повернення виконавчого документа стягувачу не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, позовні вимоги є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області до Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2015 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко