Справа № 2а/1770/5585/2011
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2012-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дорошенко Н.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"30" жовтня 2012 р. Справа № 2а/1770/5585/2011

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

при секретарі Хаюк Т.В. ,

за участю сторін:

представників:

позивача ОСОБА_3- представника за довіреністю,

відповідача - не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "03" квітня 2012 р. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "ОСОБА_4 завод скловиробів" до ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2011 року ПАТ "ОСОБА_4 завод скловиробів" звернулося з позовом до Рівненського окружного адміністративного суду, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції від 15.12.2011 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 15851020,24 грн. Позов мотивовано тим, що відповідно до чинного законодавства моментом імпорту, тобто моментом поставки на митну територію України товарів, в кожному разі, є момент перетину товаром митного кордону, а не дата оформлення вантажно-митної декларації.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.04.2012 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що виходячи з положень ч.1 ст.2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" у разі коли імпортна операція здійснюється за відсутності умов відстрочення поставки, така поставка повинна бути здійснена на протязі 180 днів з моменту здійснення авансових платежів або виставлення векселя на користь постачальника продукції. Вказує, що позивач безпідставно ототожнює поняття "імпорт", "ввезення товару", "переміщення товару через кордон" з поняттям "здійснення поставки", про яке йдеться в Законі України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті". Вказує на те, що здійснення поставки - це оформлення ВМД.

Колегія суддів заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд встановив, що посадовими особами ОСОБА_4 МДПІ проведено планову виїзну перевірку ПАТ "ОСОБА_4 завод скловиробів" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 30.06.2011 року, про що складено акт від 02.12.2011 року № 914/23/30923971.

Перевіркою, зокрема, встановлено порушення ч. 1, 2 статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 року № 185/94-ВР із змінами та доповненнями, відповідно до якої порушено строки та умови завершення імпортних операцій від фірми "Revimac s.r.l" Італія, компанії "SGCC" Франція, ВАТ "Щербинский завод электроплавленных огнеупоров" Росія, ЗАТ "Стеклопак" Росія.

ОСОБА_4 МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.12.2011 року № НОМЕР_1, яким за порушення ч.1,2 ст.2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем "пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та ШС за порушення вимог" 15851020,24 грн.

Підставою для прийняття спірного рішення про нарахування штрафних санкцій став висновок податкового органу про те, що на момент перевірки позивачем не пред'явлено вантажні митні декларації типу ВМД-40 (далі ВМД), які на думку податкового органу є єдиним документом, що підтверджують факт здійснення імпортної операції (поставки товару).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

В абзаці 38 ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» вказано, що моментом здійснення імпорту є момент перетину товаром митного кордон України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується, від продавця до покупця.

Пунктом 23 ст. 1 Митного кодексу України визначено, що переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях - це переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом.

Статтею 6 МК України визначено, що митний кордон збігається з державним кордоном України.

Згідно зі статтею 43 МК України товари перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно з заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України та закінчується після здійснення у повному обсязі митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Згідно з пунктами 23, 35 статті 1 Митного Кодексу України переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях - це переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом. При переміщенні товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях оформляється вантажна митна декларація. Пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

Стаття 43 Митного Кодексу України встановлює, що у разі ввезення на митну територію України, тобто територію, на яку поширюється виключна юрисдикції України, товарів і транспортних засобів, митний контроль розпочинається з момент перетину ними митного кордону.

Судом встановлено, що при отриманні товарів від "Revimac s.r.l" Італія, компанії "SGCC" Франція, ВАТ "Щербинский завод электроплавленных огнеупоров" Росія, ЗАТ "Стеклопак" Росія не було порушення 180-денного строку поставки, оскільки товар без порушення строку перетнув митний кордон, про що свідчать міжнародні товарно-транспортні накладні, вантажно-митні декларації та відмітки на них митних органів. В подальшому деякий товар було розміщено у режимі митного складу.

Отже податковим органом допущено помилкове трактування закону, вважаючи датою поставки не дату ввезення товарів на митну територію та розміщення в режимі митного складу, а дату його розмитнення (оформлення режиму імпорту).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №21-412а11.

Відповідно до ч.2 ст.161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином ухвалене по справі судове рішення є законними і обґрунтованими, а зазначена позиція Державної податкової інспекції є помилковою. Відповідно, судове рішення першої інстанції скасуванню не підлягає, як таке, що прийняте за вичерпних юридичних висновків при правильному застосуванні норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "03" квітня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Повний текст Ухвали виготовлено "02" листопада 2012 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_6 акціонерне товариство "ОСОБА_4 завод скловиробів" вул.Гвардійська,7,м.Костопіль,Рівненська область,35000

3- відповідачу ОСОБА_4 міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області вул. С. Руданського, 5,м.Костопіль,Рівненська область,35000