Справа № 803/1291/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2015 р. м. Київ К/800/65557/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ УМВС у Волинській області № 114о/с від 29.05.2014 року про звільнення капітана міліції ОСОБА_4 у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС, з 30.05.2014 року;

- поновити капітана міліції ОСОБА_4 на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС;

- стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області на його користь грошове утримання за час вимушеного прогулу по день ухвалення рішення суду, виходячи з середньомісячного грошового утримання в розмірі 3500 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач у даній справі довів факт скоєння ОСОБА_4 вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, а також обґрунтованість свого рішення про звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року апеляційну скаргу позивача задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову про часткове задоволення позовних вимог:

- визнано протиправним і скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 29 травня 2014 року №114о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_4 зі служби в органах внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції, підпорядкованої Управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, з 30 травня 2014 року;

- поновлено ОСОБА_4 на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції, підпорядкованої Управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, з 30 травня 2014 року;

- постанову в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді допущено до негайного виконання;

- стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору у розмірі 913,50 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що позивача звільнено з посади без законних підстав, оскільки відповідачами не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, за який його звільнено; з порушенням установленого порядку, тобто внаслідок проведення службового розслідування без повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин події (ймовірно скоєного вчинку) .

У поданій касаційній скарзі відповідач заявив вимоги про скасування рішення суду апеляційної інстанції, як такого, що ухвалене із порушенням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі, як скасованого помилково.

У доводах касаційної скарги, позивач зазначає, що наказом начальника УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 року № 114 о/с капітана міліції ОСОБА_4 - старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС правомірно звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до пункту 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 30.05.2014 року. Підставою для видачі наказу про звільнення позивача з органів внутрішніх справ став наказ УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 року №330/в, відповідно до якого ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, у частині відданості народові України, Закону України «Про міліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут ОВС», особисту недисциплінованість, що виразилось у невиконанні вимог наказів МВС України від 28.05.2014 року № 488дск та УДАІ УМВС в області від 28.05.2014 року № 157 щодо виконання завдань визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до пункту першого частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.08.1994 року, в тому числі з 25.10.2012 року по день звільнення - на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.9), витягом із послужного списку (а.с.38-40). 03.09.1994 року позивач склав Присягу працівника органів внутрішніх справ України (а.с.54).

Наказом № 488дск від 28.05.2014 року начальника УМВС зобов'язано у період із 01 по 30 червня 2014 року відрядити до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - ГУМВС) по 10 досвідчених, патріотично налаштованих працівників ДПС ДАІ на службових транспортних засобах із розрахунку три співробітники на один патрульний автомобіль та старшого групи (а.с. 42).

На виконання вимог Наказу № 488дск Управлінням ДАІ УМВС України у Волинській області винесено Наказ № 157 від 28.05.2014 року, яким зобов'язано : командирів взводів ДПС ДАІ роти ДПС, підпорядкованої УМВС та начальника ДАІ з обслуговування м. Луцька провести оперативні наради з підпорядкованим особовим складом щодо відрядження працівників ДАІ в розпорядження начальника ГУМВС; під час проведення нарад визначити по 2 досвідчених, патріотично налаштованих працівників ДАІ та подати списки бажаючих до виконання поставлених завдань до 09:00 год. 29.05.2014 року у відділ ОР ДПС УДАІ УМВС (а.с. 43).

На виконання вимог Наказу № 157 від 28.05.2014 року командиром взводу із забезпечення супроводження ДПС ДАІ Лагодою О.І. 28.05.2014 року проведено збори особового складу взводу у складі 15 працівників підрозділу.

На підставі проведених зборів, командиром взводу із забезпечення супроводження ДПС ДАІ складено рапорт, в якому зазначено, що добровільного бажання їхати у відрядження в Харківську область для несення служби не виявив жоден працівник підрозділу (а.с. 50).

29.05.2014 року об 10:45 год. проведено повторні збори за участю 13 працівників Взводу. В результаті їх проведення, 29.05.2014 року начальник УКЗ УМВС ОСОБА_6 та начальник УДАІ ОСОБА_7 подали рапорти на ім'я начальника УМВС (а.с. 43-44).

Начальник УКЗ УМВС ОСОБА_6 у своєму рапорті вказав, що усі присутні співробітники підрозділу відмовилися виконувати Накази №488дск та №157 про відрядження для несення служби в Харківську область. У зв'язку з цим усі вони (в тому числі позивач) здали йому свої службові посвідчення (а.с. 45). На рапорті стоїть резолюція ОСОБА_6: «До матеріалів перевірки».

Начальник УДАІ ОСОБА_7 у своєму рапорті додатково зазначив, що 13 працівників Взводу написали рапорти на звільнення з ОВС, однак надати їх керівництву відмовилися. Водночас, в рапорті міститься резолюція ОСОБА_6: «Прошу провести службове розслідування» (а.с. 44).

29.05.2014 року позивач також написав рапорт на ім'я начальника УМВС, в якому просив звільнити з ОВС за власним бажанням, у зв'язку із сімейними обставинами (далі - Рапорт; а.с. 51). На рапорті стоїть резолюція начальника УДАІ УМВС України у Волинській області ОСОБА_7 «Заперечую щодо звільнення за власним бажанням».

Наказом УМВС у Волинській області від 29.05.2014 року №444 «Про призначення та проведення службового розслідування» (далі - Наказ №444) за вказаними фактами було призначено відповідне службове розслідування та затверджено склад комісії (а.с. 41), за результатами проведення якого підтверджено наведені обставини (відмова виконувати вимоги Наказів №488дск та №157) та складено «Висновок по матеріалах службового розслідування за фактом грубого порушення вимог Присяги окремими співробітниками ВЗС РДПС ДПІ, підпорядкованої УМВС», який затверджений начальником Управління в цей же день - 29.05.2014 (далі - Висновок; а.с.55-63).

Наказом Управління МВС України у Волинській області від 29.05.2014 року №330/в «Про порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України працівниками УДАІ Управління МВС України у Волинській області та покарання винних» (далі - Наказ №330/в) за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення вимог «Присяги працівника органів внутрішніх справ України», яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 28.12.1991 року № 382 (далі - Присяга), у частині відданості народові України, Закону України «Про міліцію», «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, особисту недисциплінованість, що виразилось у невиконанні вимог наказів Міністерства внутрішніх справ України від 28.05.2014 року № 488дск «Про відрядження працівників Державтоінспекції до Харківської області» та УДАІ від 28.05.2014 року №157 «Про відрядження працівників Державтоінспекції області» щодо виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», та несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції, позивача разом з іншими 12 працівниками Взводу (разом 13 осіб) звільнено з ОВС за п.66 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу) Положення, з 30.05.2014 року (а.с.64-65).

Наказом Управління МВС України у Волинській області від 29.05.2014 року № 114о/с звільнено у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 66 Положення (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) капітана міліції ОСОБА_4 - старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої МВС, з 30.05.2014 року на підставі наказу Управління МВС України у Волинській області від 29.05.2014 року №330/в.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Регулювання правового становища осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ здійснюється відповідно до спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ», затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний Статут), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення № 114) відомчих наказів, постанов, інструкцій та інших.

Частиною 1 статті 1 Закону № 3460-IV встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 Дисциплінарного Статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Стаття 14 Дисциплінарного Статуту встановлює процедуру, строки, підстави та форму накладення адміністративного стягнення.

Згідно з ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного Статуту, порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

На виконання вказаної норми наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі - Інструкція №541/23073).

Частиною 7 статті 13 Дисциплінарного Статуту передбачено, що таке дисциплінарне стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, накладається начальником, якому надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ.

Згідно з п. 66 Положення № 114, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Службовим розслідуванням та судом першої інстанції правильно встановлено факт скоєння позивачем вчинку, який слід вважати таким, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, оскільки він порушив вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України у частині відданості народові України, Закону України «Про міліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут ОВС», що виразилось у невиконанні вимог наказів МВС України від 28.05.2014 року № 488дск та УДАІ УМВС України у Волинській області від 28.05.2014 року № 157 «Про відрядження працівників Державтоінспекції області» щодо виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції.

Також, факт відмови позивача виконати вищевказані накази та відбути у відрядження підтверджується здачею службового посвідчення.

Висновки службового розслідування позивачем не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач у даній справі довів правомірність прийнятого рішення, а тому наказ УДАІ УМВС у Волинській області № 114о/с від 29.05.2014 року скасуванню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції не врахував вказані обставини.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з рішення суду першої інстанції вбачається, що при його ухвалені, суд не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення, та воно ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 226, 230, 231 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року у справі № 803/1291/14 скасувати, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року в даній справі залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко