Справа № 369/2461/14-а (2а/369/167/14)
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м.Київ К/800/46990/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Калашнікова О.В.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача в частині відмови в задоволенні його клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,25 га в межах Лісниківської сільської ради; скасувати рішення від 29 січня 2014 року №240/1 в частині незадоволення його клопотання та зобов'язати відповідача повторно розглянути на наступній сесії Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області його клопотання у відповідності до норм чинного законодавства із прийняттям аргументованого та законного рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про необґрунтованість та протиправність оскаржуваного рішення відповідача про відмову у виділенні йому земельної ділянки.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

При винесенні рішень суди першої та апеляційної інстанції виходили із правомірності оскаржуваних дій та рішення відповідача, дотримання ним вимог ст.118 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що порушуючи порядок розгляду його клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки, відповідач вийшов за межі своїх повноважень, чим порушив вимоги Конституції України, Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування».

Лісниківська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області у поданих запереченнях просить залишити судові рішення без змін, касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з клопотанням про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,25 га в межах с.Лісники, Києво-Святошинського району, Київської області.

До вказаного клопотання позивачем додано копію паспорта та ідентифікаційного коду, графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки в межах с.Лісники.

29 січня 2014 року Лісниківською сільською ради Києво-Святошинського району Київської області прийнято рішення №240/1 «Про розгляд постанови суду по справі №369/11058/13-а від 19 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_2 про виділення йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Лісники», яким повторно відмовлено ОСОБА_2 у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в зв'язку з тим, що відповідно попереднього Генерального плану вільних земельних ділянок в комунальній власності села за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд немає. Новий Генеральний план знаходиться в стадії розроблення.

Вважаючи рішення Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №240/1 протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси ОСОБА_2 звернувся до суду.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій при відмові у задоволенні позовних вимог про правомірність оскаржуваного рішення ради, оскільки ненадання до клопотання графічних матеріалів, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, позбавляє відповідача можливості встановити та перевірити обґрунтованість такого клопотання, його відповідність генеральному плану населеного пункту та землевпорядній документації.

Як встановлено ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначеним вище вимогам оскаржуване рішення сільської ради не суперечить, воно прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах компетенції, визначеної законодавством України, у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту ухвалення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді