Справа № 816/529/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2015 р. м.Київ К/800/27983/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Сорока М.О.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Полтавській області до Військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
У лютому 2014 року Державна фінансова інспекція в Полтавській області звернулася до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України, в якому просила зобов`язати відповідача надати персональні дані на працівників бухгалтерії в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме: інформацію щодо дати та місця народження, місця проживання, сімейного стану, осіб на утриманні, притягнення до адміністративної відповідальності раніше та довідку про розмір середньомісячної заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про наявність у ДФІ всіх правових підстав для отримання від підприємств, установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб інформації, зокрема персональних даних працівників, необхідної для забезпечення притягнення їх до адміністративної відповідальності.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Полтавській області.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями, Державна фінансова інспекція в Полтавській області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Військова частина НОМЕР_2 МВС України у поданих запереченнях просить залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 23 вересня 2013 року по 09 листопада 2013 року Полтавською міжрайонною державною фінансовою інспекцією проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 з 01 липня 2011 року по завершений звітний місяць 2013 року. За результатами ревізії 12 грудня 2013 року складено акт ревізії №01-21/317.

14 січня 2014 року позивачем командиру військової частини НОМЕР_1 вручено запит від 14 січня 2014 року №01-14/54, відповідно до якого ДФІ у зв`язку з виявленням ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку внаслідок неналежного оформлення та внесення недостовірних даних до бухгалтерських документів і фінансової звітності, допущених бухгалтерами військової частини НОМЕР_1 в період, що підлягав ревізії, просила надати інформацію для складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст.164-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме: ідентифікаційний код, довідку про доходи за останні два місяці, дата і місце народження, сімейний стан, інформацію про утримання неповнолітніх дітей та місце проживання.

Листом від 14 січня 2014 року за №8 Військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у наданні зазначених персональних даних.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили із того, що відповідач не мав правових підстав для надання Державній фінансовій інспекції в Полтавській області доступу до персональних даних ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Розглядаючи справу по суті та ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції.

Як встановлено ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; позивач особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до ч.3 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити із суб`єктного складу сторін, характеру спірних правовідносин та їх предмету, а також прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач. При цьому, при зверненні з позовом суб`єкта владних повноважень слід враховувати також його можливість звернення до суду відповідно до визначених законом повноважень та лише у разі, якщо таке право прямо передбачено законом.

Як вбачається із матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу ненадання відповідачем на вимогу держфінінспекції персональних даних бухгалтерів Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі ідентифікаційного коду, довідки про доходи за останні два місяці, дати і місця народження, сімейного стану, інформації про утримання неповнолітніх дітей та місця проживання.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Нормами вказаного Закону не передбачено положень щодо права та випадків звернення органа державного фінансового контролю до суду з вимогами про зобов`язання юридичної особи надати персональні дані її посадових осіб.

Звернення державної фінансової інстанції з позовом щодо зобов`язання юридичної особи надати персональні дані її працівників не відповідає завданням адміністративного судочинства, спір за таким позовом не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді