Справа № 21-649а15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Панталієнка П.В., Терлецького О.О., -
розглянувши заяву Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ОДПІ) про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 березня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Волинський нафтовий дім» (далі - Товариство) до ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18 березня 2015 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2014 року залишив без змін.

Не погодившись із такою ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОДПІ подала заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстави, установленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме неоднакове застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах статті 42 Господарського кодексу України, пункту 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 березня 1999 року № 87 що, на думку заявника, підтверджується рішеннями суду касаційної інстанції від 11 березня 2013 року (справа № К-30875/09).

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, та у справі, рішення якої надано для порівняння, як простежується зі змісту цих рішень, застосовувалися одні й ті самі норми матеріального права, але реалізацію їх зумовили різні (відмінні) фактичні обставини.

Зокрема, в оскарженому рішенні висновки про правильне застосування зазначених норм права касаційний суд виводив з документально підтверджених юридичних фактів про купівлю, а потім про продаж цінних паперів. На підставі договорів про купівлю-продаж цінних паперів та інших документів суд погодився, що господарські операції з придбання цінних паперів реальні й не є такими, які здійснені з метою, що заздалегідь суперечить інтересам держави та суспільства чи такими, що спрямовані на уявне (нереальне) настання правових наслідків.

У порівнюваному рішенні правильність визначення податкових зобов'язань висновувалася з аналізу операцій закритого акціонерного товариства «Нафтохімік» (далі - ЗАТ) з реалізації свічок парафінових, захисного воску (рідкого), парафіну гідро очищеного та з надання послуг з виробництва свічок парафінових підприємству ТОВ «Флама», які для ЗАТ постійно були збитковими.

Проаналізувавши ці операції на предмет їх відповідності закону, касаційний суд дійшов висновку, що вони призвели до очевидно значимого від'ємного фінансового результату, який вплинув на прибутковість господарської діяльності підприємства, бо підприємство не отримувало доходу та інших економічних вигод зі своєї підприємницької діяльності. Погодився також суд з тим, що продаж продукції за цінами, нижчими від виробничої собівартості, одержання внаслідок таких операцій збитків на значні суми, що в свою чергу призвело до виникнення формальних підстав для відшкодування з бюджету податку на додану вартість, не є економічно виправданими.

Таким чином, рішення касаційного суду, додане на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справ, а отже не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Оскільки заява ОДПІ є необґрунтованою, у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Волинський нафтовий дім» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за заявою ОДПІ про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 березня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Гриців
Судді: П.В. Панталієнко
О.О. Терлецький