Справа № 816/591/15-а
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/591/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кулик-Куличок О.Л.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Пилипенко А.М.,

представника третьої особи - Лаврик К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Держземагентства у Полтавському районі, третя особа - Державне підприємство "Полтавський - науково - дослідний та проектний інститут землеустрою", про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу Держземагентства у Полтавському районі, третя особа - Державне підприємство "Полтавський - науково - дослідний та проектний інститут землеустрою", в якому просила:

1) визнати протиправними дії відповідача в частині повернення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок гр. ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території с. Щербані, Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області, № 10-2414 від 25.10.2014;

2) зобов'язати відповідача повторно прийняти технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок гр. ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території с. Щербані, Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області, № 10-2414 від 25.10.2014 для передачі її до Державного фонду документації із землеустрою;

3) зобов'язати відповідача прийняти до Державного фонду документації із землеустрою технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок гр. ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території с. Щербані, Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області, № 10-2414 від 25.10.2014 (з урахуванням уточнення позовних вимог) /а.с. 36 - 37/.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що виготовлена на її замовлення Державним підприємством "Полтавський - науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території с. Щербані, Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області, № 10-2414 від 25.10.2014 була передала до Відділу Держземагентства у Полтавському районі Полтавської області у Державний фонд документації із землеустрою, однак листом відповідача від 30.12.2014 № 0121/4555 вказану документацію повернуто на доопрацювання із посиланням на невідповідність її вимогам статті 56 Закону України «Про землеустрій», статті 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр», без пояснень, в чому полягає невідповідність зазначеним нормам. Стверджувала, що технічна документація відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством, а відмова у її прийнятті до Державного фонду документації із землеустрою позбавляє можливості реалізувати її права.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, мотивуючи свою позицію тим, що відмова у прийнятті технічної документації із землеустрою ґрунтується на вимогах законодавства, і при наданні відповіді відповідач керувався п. 3.3.2. наказу № 391 «Про затвердження Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації», згідно з яким графічні матеріали у встановлених законодавством випадках мають бути погоджені керівником територіального органу земельних ресурсів, натомість графічні матеріали поданої технічної документації не були погоджені керівником Відділу Держземагентства у Полтавському районі Полтавської області.

Представник третьої особи Державного підприємства "Полтавський - науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача, відповідача, третьої особи, показання свідка ОСОБА_5, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно договору № зм-0001328 від 26.06.2013 Державним підприємством "Полтавський - науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок гр. ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території с. Щербані, Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області (надалі - технічна документація) /а.с. 52 - 79/.

Листом від 09.12.2014 за вих. № 01-15/1295 ДП "Полтавський - науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" передав технічну документацію Відділу Держземагентства у Полтавському районі до Державного фонду документації із землеустрою /а.с. 109/. Вказаний лист отримано Відділом Держземагентства у Полтавському районі 17.12.2014, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 105/.

30.12.2014 Відділ Держземагентства у Полтавському районі направив ДП "Полтавський - науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" відповідь за вих. 0121/4555, якою повернув технічну документацію на доопрацювання із посиланням на її невідповідність статті 56 Закону України «Про землеустрій» та статті 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» /а.с. 6/.

Позивач, не погодившись із відмовою у прийнятті технічної документації, звернулася до суду із позовом.

Надаючи юридичну оцінку правомірності дій Відділу Держземагентства у Полтавському районі та обґрунтованості позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV документація із землеустрою - це затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

В силу положень статті 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Одним із видів документації із землеустрою, перелік яких наведено у статті 25 Закону, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок (пункт «і» частини 2 статті 25 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 25 Закону України «Про землеустрій» відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується:

у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою;

в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису.

Як встановлено судом, Державним підприємством "Полтавський - науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" на замовлення позивача виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок, яка містить підпис і особисту печатку сертифікованого інженера-землевпорядника Бурби Л.І. /а.с. 53/, чим засвідчено відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Відповідно до частини 5 статті 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою формується і зберігається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 32 Закону України «Про землеустрій» визначено, що державний фонд документації із землеустрою формується на основі збору, обробки, обліку матеріалів, отриманих в результаті здійснення землеустрою.

Документація із землеустрою Державного фонду документації із землеустрою є державною власністю і не може передаватись у приватну власність.

Доступ до матеріалів Державного фонду документації із землеустрою, що становлять державну таємницю, здійснюється відповідно до закону.

Розробники документації із землеустрою зобов'язані безоплатно передавати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою. Використання цих матеріалів дозволяється лише з дотриманням вимог законодавства про авторські права.

Положення про Державний фонд документації із землеустрою, а також порядок надходження, обліку та зберігання матеріалів у ньому затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до приписів статті 26 Закону України «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є:

юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою;

фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Згідно із пунктом 9 Положення про Державний фонд документації із землеустрою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 № 1553, (надалі - Положення № 1553) залежно від виду документації та рівня проведення землеустрою розробник цієї документації безоплатно передає копії матеріалів виконаних робіт до:

Головного фонду - із землеустрою, проведеного на загальнодержавному рівні;

регіонального фонду - із землеустрою, проведеного на регіональному рівні;

місцевого фонду - із землеустрою, проведеного на місцевому рівні.

Передача документації із землеустрою здійснюється згідно з актом приймання-передачі встановленої форми, який складається у двох примірниках за зразком згідно з додатком 1.

Документація із землеустрою надходить до Державного фонду у формі затверджених програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації за переліком згідно з додатком 2 (пункт 10 Положення № 1553).

Пунктом 13 Положення № 1553 визначено, що документи Головного фонду зберігаються у Держземагентстві, регіонального фонду - у Рескомземі Автономної Республіки Крим та обласних, Київському і Севастопольському міських головних управліннях земельних ресурсів Держземагентства, місцевого фонду - у районних (міських) відділах (управліннях) земельних ресурсів Держземагентства.

Судом встановлено, що технічна документація, подана ДП "Полтавський - науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" до Відділу Держземагентства у Полтавському районі для передачі до Державного фонду документації із землеустрою, була повернута Відділом на доопрацювання із посиланням на її невідповідність статті 56 Закону України «Про землеустрій» та статті 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» згідно із листом від 30.12.2014 № 0121/4555 /а.с.6/. При цьому Відділом Держземагентства у Полтавському районі не зазначено у зв'язку з чим технічна документація не відповідала вимогам Законів.

Статтею 56 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;

в) кадастрові плани земельних ділянок, які об'єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу;

д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути;

е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні);

є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Статтею 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI визначено вимоги до кадастрового плану земельної ділянки, а саме, передбачено, що на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності);координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки;кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід'ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.

Кадастровий план земельної ділянки складається при формуванні земельної ділянки у паперовій та електронній (цифровій) формі.

В ході розгляду справи судом заслухано показання свідка ОСОБА_5, архіваріуса Відділу Держземагентства у Полтавському районі Полтавської області, яка готувала проект листа Відділу Держземагентства у Полтавському районі від 30.12.2014 № 0121/4555. Свідок ОСОБА_5 зазначила, що технічна документація, повернута ДП "Полтавський - науково - дослідний та проектний інститут землеустрою", не відповідала вимогам статті 56 Закону України «Про землеустрій» та статті 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» з огляду на те, що графічні матеріали не були погоджені керівником Відділу Держземагентства у Полтавському районі, що суперечило п.3.3.2 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації. Аналогічні пояснення щодо підстави повернення технічної документації надано в ході розгляду справи представником відповідача.

Відповідно п. 3.3.2. Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 03.12.2004 № 391, усі основні документи і матеріали, додані до об'єкта державної експертизи, повинні відповідати таким вимогам:

- додатки та передбачені законодавством погодження, а також висновок Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, повинні бути підписані керівником відповідального органу (організації), скріплені його печаткою та мати термін дії;

- графічні матеріали у встановлених законодавством випадках мають бути погоджені керівником територіального органу земельних ресурсів;

- кожен аркуш копій архівних документів повинен бути посвідчений підписом архіваріуса та печаткою архівної установи;

- кожен аркуш інших документів повинен бути посвідчений підписом і печаткою розробника об'єкта експертизи;

- письмова згода землекористувача у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб, повинна бути засвідчена нотаріально;

- документація із землеустрою повинна бути пронумерована, прошита та скріплена підписом і печаткою розробника об'єкта експертизи.

При виконанні цих вимог об'єкт державної експертизи підлягає реєстрації. В іншому випадку документація повертається замовнику на доопрацювання без реєстрації.

Аналізуючи мотиви повернення технічної документації відповідачем, суд бере до уваги, що вимоги п. 3.3.2. Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації підлягають застосуванню під час проведення державної експертизи землевпорядної документації на її підготовчій стадії, однак розробник технічної документації позивача не подавав документи на державну експертизу, натомість лише передав технічну документацію до Державного фонду документації із землеустрою.

Статтею 9 Закону України від 17.06.2004 № 1808-IV "Про державну експертизу землевпорядної документації", яка містить перелік землевпорядної документації, яка підлягає обов'язковій державній експертизі, технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок до такого переліку не віднесена.

Крім того, нормами Земельного кодексу України, інших актів земельного законодавства не передбачено погодження графічних матеріалів такої технічної документації керівником територіального органу земельних ресурсів, що не спростовано відповідачем в ході розгляду справи.

Також суд враховує, що ані Законом України «Про землеустрій», ані Положенням № 1553 не надано повноважень органу земельних ресурсів під час вирішення питання про прийняття документації із землеустрою до Державного фонду документації із землеустрою перевіряти документацію на відповідність вимогам земельного законодавства, як і не передбачено такої підстави відмови у її прийнятті до Державного фонду як невідповідність вимогам законодавства.

Із аналізу положень статті 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» випливає, що перевірку відповідності поданих документів (в тому числі, землевпорядної документації) вимогам законодавства здійснює державний кадастровий реєстратор при вирішенні питання про внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Таким чином суд дійшов висновку, що рішення Відділу Держземагентства у Полтавському районі Полтавської області щодо повернення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок ОСОБА_1, оформлене листом від 30.12.2014 № 0121/4555, не ґрунтується на вимогах земельного законодавства, прийнято не в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, без урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, без викладення мотивів прийняття відповідного рішення.

Доводи представника відповідача про те, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28.10.2014 у справі 545/4753/13-ц визнано недійсним державний акт на земельну ділянку ОСОБА_1, суд відхиляє, оскільки вказані обставини не були покладені в основу спірного рішення.

В силу положень статті 27 Закону України «Про землеустрій» позивач, як замовник документації із землеустрою, має право доручати розробникам виконання робіт із землеустрою; виступати власником документації із землеустрою; здійснювати контроль за виконанням робіт із землеустрою в порядку, встановленому законом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги про визнання протиправними дій, та, обираючи належний спосіб захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене листом від 30.12.2014 № 0121/4555.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання вчинити дії, суд виходить з наступного.

Відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо прийняття документації із землеустрою до Державного фонду документації із землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги про зобов'язання вчинити дії, та зобов'язати Відділ Держземагентства у Полтавському районі Полтавської області повторно вирішити питання про прийняття технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території с. Щербані Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, до Державного фонду документації із землеустрою згідно вимог Закону України "Про землеустрій", постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2004 року № 1553. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідачем не доведено правомірність своїх рішень та дій належними та допустимими доказами.

Отже, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із частинами 1, 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору, в розмірі 36 гривень 54 копійки.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу Держземагентства у Полтавському районі, третя особа - Державне підприємство "Полтавський - науково - дослідний та проектний інститут землеустрою", про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Відділу Держземагентства у Полтавському районі Полтавської області щодо повернення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території с. Щербані Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, оформлене листом від 30.12.2014 № 0121/4555.

Зобов'язати Відділ Держземагентства у Полтавському районі Полтавської області повторно вирішити питання про прийняття технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території с. Щербані Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, до Державного фонду документації із землеустрою згідно вимог Закону України "Про землеустрій", постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2014 року № 1553.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 36 грн. 54 коп. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2015 року.

Суддя М.В. Довгопол