Справа № 804/4287/15
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 р. Справа № 804/4287/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерна Компанія» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Полімерна Компанія» (далі позивач, ТОВ «Полімерна Компанія») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України (далі-відповідач, Дніпропетровська митниця), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить:

-визнати протиправними дії Дніпропетровської митниці щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23.02.2015р. №110070000/2014/00234 та дії щодо визначення митної вартості товару згідно з рішенням про коригування митної вартості товару від 02.12.2014р. №110070000/2014/300126/1;

-визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23.02.2015р. №110070000/2014/00234;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 02.12.2014р. №110070000/2014/300126/1;

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що підприємством для митного оформлення і підтвердження митної вартості товару надано усі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару. Проте відповідач не зазначив, які підстави для визнання вказаних документів є недостатніми для підтвердження заявленої позивачем митної вартості. Крім того, позивач вважає, що митним органом не обґрунтовано застосування резервного методу визначення митної вартості товару, оскільки формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. За таких обставин, на думку позивача, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а повязані з цим дії митного органу є протиправними.

Представник позивача у відкритому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, у судове засідання 23.04.2015 р. не зявився, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Також представник відповідача надав письмові заперечення та письмові пояснення, в яких зазначив, що оскаржувані рішення винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки надані позивачем документи, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості містять розбіжності, а також декларантом до митного оформлення не подано банківські платіжні документи, що підтверджують сплату за товар. Зазначене унеможливлює перевірку достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України (далі-МК України). Отже оскаржені рішення є правомірними та не підлягають скасуванню. У судове засідання 23.04.2015р. представник відповідача не зявився, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За наявних підстав у відповідності до ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ «Полімерна Компанія» (ідентифікаційний код юридичної особи 36998670) зареєстровано як юридична особа 21.07.2010р. за №0003363 за адресою: 02002, м. Київ, Дніпровський район, вул. Марини Раскової, буд. 13, що підтверджується витягом з ЄДР та довідкою з ЄДРПОУ.

Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи між ТОВ «Полімерна Компанія» (покупець) та Компанією «VINMAR INTERNATIONAL LTD», США (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт від 21.11.2012р. №VIN/2012/77/1121-1, предметом якого купівля-продаж полівінілхлориду (ПВХ) будь-яких марок та інших полімерів, які відображаються у відповідних додатках до цього контракту.

Згідно до додатку до контракту №11 від 20.08.2014р. продавець продає позивачу ПХВ смола марки SG-5 (К-67) виробництва Xinjang Zhongtai Chemical Co. LTD, Китай у кількості 702 мт. за ціною 1020 доларів США за 1 мт. на умовах CIF ОСОБА_1, Україна. Загальна вартість продукції складає 716 040 доларів США.

Для здійснення митного оформлення вказаного товару у кількості 442 000 кг. вартістю 450 840 доларів США 28.11.2014р. позивач звернувся до Дніпропетровської митниці, а саме до митного посту «Дніпропетровськ-Ліски» та надав заповнену електронну митну декларацію (далі МД) №110070000/2014/314484.

Разом із зазначеною декларацією позивач відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 МК України подав наступний пакет документів: - уніфікована митна квитанція МД-1 №50006Ж0023819 від 05.11.2014р.; - картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №100/2012/0005465 від 26.11.2012р.; - залізнична накладна для внутрішнього сполучення №40253957 від 07.11.2014р.; - залізнична накладна для внутрішнього сполучення №40253965 від 06.11.2014р.; - залізнична накладна для внутрішнього сполучення №40253973 від 08.11.2014р.; - коносамент №ZIMUXNG1009207 від 21.09.2014р.; - прас-лист виробника товару від 20.08.2014р.; - висновок про вартісні характеристики товару №ГО-5409 від 28.11.2014р.; - біржові котирування від 19.09.2014р.; - інвойс №92010800 від 21.09.2014р.; - пакувальний лист №92010800 від 21.09.2014р.; - страховий поліс б/н від 21.09.2014р.; - зовнішньоекономічний контракт №VIN/2012/77/1121-1 від 21.11.2012р.; - додаток №11 від 20.08.2014р. до контракту; - інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2721 від 06.11.2014р.; - інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2721 від 07.11.2014р.; - інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2721 від 08.11.2014р.; - інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2761 від 21.09.2014р.; - резервна позиція №915 від 26.07.2001р.; - сертифікат походження товару №ССРІТ140833066 від 26.09.2014р.; - екологічна декларація №69809 від 31.10.2014р.; - єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів №110070000/0070 від 13.11.2014р.; - єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів №110070000/0072 від 14.11.2014р.; - копія митної декларації країни відправлення №70122013 від 17.09.2014р.

Про надання зазначених документів до митного оформлення свідчать відповідні записи у графі № 44 митної декларації.

Позивачем у вказаній митній декларації митну вартість імпортованого товару визначено із застосуванням першого (основного) методу за ціною контракту від 21.11.2012р. №VIN/2012/77/1121-1.

02.12.2014р. в звязку з ненаданням додаткових документів відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №110070000/2014/300126/1 та застосовано другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод.

Вказаним рішенням митна вартість товару визначена митним органом у розмірі 1,3800 доларів США/кг., загальна вартість склала 609 960 доларів США, що ґрунтується на інформації щодо вартості ідентичного товару (відповідний виробник, торгівельна марка, умови поставки, наближений обсяг партії, наближена дата митного оформлення) оформленому у митному відношенні за резервним методом визначення митної вартості на підставі ст.64 МК України за МД №500060804/2014/1852 від 18.11.2014р.

Також, зазначеним рішенням відповідач зобовязав ТОВ «Полімерна Компанія» протягом 10 календарних днів надати (за наявності) наступні додаткові документи: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) за наявності інші платежі та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається (та додатки до нього).

ТОВ «Полімерна Компанія», скориставшись наданим йому ст.55 МК України правом, 02.12.2014р. задекларувало зазначений вантаж, а митниця здійснила оформлення товару та випустила його у вільний обіг за МД №110070000/2014/314613.

Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300126/1 від 02.12.2014р. позивач подав відповідачу скаргу №2 від 12.01.2015р., додавши до неї додаткові документи, а саме: платіжні доручення № 70 від 21.08.2014р., №71 від 22.08.2014р., №72 від 26.08.2014р., №74 від 28.08.2014р., №75 від 29.08.2014р., №76 від 04.09.2014р., № 81 від 09.10.2014р. та картку учасника ЗЄД за період з 01.01.2014р. по 18.12.2014р.

Листом №153/10/04-50-25-г від 23.01.2015р. відповідач повідомив ТОВ «Полімерна Компанія» про відсутність підстав для визнання заявленої декларантом митної вартості товарів та для скасування рішення про коригування митної вартості товарів 110070000/2014/300126/1 від 02.122014р., вказане рішення залишається чинним.

23.02.2015р. Дніпропетровською митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110070000/2014/00234.

Розглядаючи спірні взаємовідносини, суд керувався наступним.

Відповідно до ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Приписами ч.1 ст.257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

В силу ст.318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Як зазначено в ч.1 ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу).

Згідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Судом встановлено, що на виконання вищевказаної норми МК України, позивач визначив та заявив митну вартість товару за поданою митною декларацією за основним методом - за ціною контракту.

Приписами ч.1 ст.53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналізом вказаних норм суд приходить до висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках.

Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей» від 30.10.1947р. в редакції від 15.04.1994р., згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Як зазначено в рішенні про коригування митної вартості товарів 110070000/2014/300126/1 від 02.12.2014р. та в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23.02.2015р. №110070000/2014/00234, при перевірці правильності визначення митної вартості товару Дніпропетровською митницею встановлено, що надані декларантом документи, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме специфікацією від 20.08.2014р. №11 передбачено здійснення передоплати за товар в розмірі 35% протягом 5 днів від дати укладення специфікації, 65% по доставці вантажу в європейський порт перевантаження. Вказане суперечить даним інвойсу від 29.09.2014р. №92010800, де зазначено інші суми передоплати, аніж 35% та 65%. До того ж, декларантом не подано до митного оформлення банківські платіжні документи, що підтверджують сплату за товар, що унеможливлює перевірку достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості відповідно до ч.5 ст.54 МК України.

Суд не погоджується з вказаним висновком митного органу, оскільки, при судовому розгляді справи, а також матеріалами справи встановлено, що загальна сума придбаного позивачем товару, відповідно додатку №11 від 20.08.2014р. до контракту від 21.11.2012р. №VIN/2012/77/1121-1 становить 716 040 доларів США.

ТОВ «Полімерна Компанія» здійснено розрахунок з продавцем у повному обсязі на суму 716 040 доларів США, що підтверджується наданими позивачем копіями платіжних доручень № 70 від 21.08.2014р., №71 від 22.08.2014р., №72 від 26.08.2014р., №74 від 28.08.2014р., №75 від 29.08.2014р., №76 від 04.09.2014р., № 81 від 09.10.2014р. У вказаних платіжних дорученнях у графі «призначення платежу» зазначено інвойс №077/0820-1 від 20.08.2014р.

Зазначені платіжні доручення було додано позивачем до МД№ 110070000/2014/314613 від 02.12.2014р., за якою митниця здійснила оформлення товару та випустила його у вільний обіг, та до скарги №2 від 12.01.2015р. до складання відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110070000/2014/00234 від 23.02.2015р., що спростовує доводи митного органу про ненадання до митного оформлення митної декларації банківських платіжних документів, що підтверджують сплату за товар.

Крім того, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача щодо неможливості ідентифікувати ввезеної партії товару у зв'язку з ненаданням інвойсу №077/0820-1 від 20.08.2014р. до митного оформлення митної декларації, оскільки у платіжних дорученнях також вказано посилання на контракт №VIN/2012/77/1121-1 від 21.11.2012р. та додаток №11 від 20.08.2014р.

З копії інвойсу №077/0820-1 від 20.08.2014р, що міститься в матеріалах справи, судом встановлено, що вказаний інвойс складено продавцем на загальну суму контракту, а саме: 716 040 доларів США.

Разом з тим, враховуючи, що товар поставлявся двома партіями, продавцем було складено комерційні інвойси на кожну партію товару інвойс від 14.09.2014р. на суму 265 200 доларів США та інвойс від 21.09.2014р. на суму 450 840 доларів США, що дорівнює загальній сумі контракту 716 040 доларів США.

Таким чином, дослідивши основні та додаткові документи, що надавалися для митного оформлення, суд не вбачає в них розбіжностей щодо числового значення складових митної вартості, оскільки суми за кожну партію товару та загальна сума купівлі-продажу товару у всіх вищенаведених документах позивача повністю кореспондується.

Також, відповідно до контракту №VIN/2012/77/1121-1 від 21.11.2012р. та додатку №11 від 20.08.2014р., умовами постачання товару сторонами визначено CIF ОСОБА_1, Україна. Термин «CIF (порт призначення)» Інкотермс - «Вартість, страхування і фрахт» означає, що продавець зобовязаний придбати морське страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Вказане спростовує доводи відповідача про те, що позивачем на підтвердження витрат на страхування товару, які включаються до митної вартості товару, не надано документів про вартість страхування товару.

Крім того, у спірних рішеннях митний орган зазначив, що декларант повинен забезпечити переклад документів для перевірки відомостей, зазначених у митній декларації.

Відповідно до ст.254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Проте, всупереч вказаній правовій нормі, митним органом не зазначено, переклад яких саме документів необхідно було забезпечити декларантом ТОВ «Пролімерна Компанія».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем при митному оформленні товару надано митному органу всіх обов'язкових документів, передбачених ст. 53 МК України.

Разом з тим, Дніпропетровською митницею відмовлено у застосуванні заявленого ТОВ «Полімерна Компанія» методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту, у зв'язку з ненаданням митниці декларантом документів, що вимагалися, а також у звязку з не усуненням виявлених митним органом розбіжностей.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Приписами ст.58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно до ч.2 та ч.4 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу. При цьому, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п. 6 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.2012р. №362, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим ч.5-ч.8 ст.58 МК України, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

В силу п.7 розділу 2 Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару.

Згідно до ч. 6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-ч.4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 МК України.

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов'язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Приписами ч.3 ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

З огляду на те, що судом встановлено надання позивачем митному органу всіх обов'язкових документів, передбачених ст. 53 МК України, а також встановлено відсутність розбіжностей у документах, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товару за МД №110070000/2014/314484 від 28.11.2014р., суд приходить до висновку, що застосування відповідачем другорядного методу визначення митної вартості, а саме резервного методу, з урахуванням наявної у митного органу інформації, є безпідставним.

Суд вважає, що позивачем було надано митному органу всіх необхідних документів, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту), а тому висновки відповідача щодо не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими.

В той же час суд зауважує, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження обґрунтованості здійснення коригування митної вартості товару, що імпортувався позивачем, відмови в прийнятті митної декларації та оформленні пропуску товару, не наведено законних підстав, що унеможливили застосування першого методу при визначенні митної вартості товару.

Суд відзначає, що визначення митної вартості товарів митним органом повинно відбуватися із дотриманням чинного законодавства, з використанням повноважень, обґрунтовано, тобто з врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товару від 02.12.2014р. №110070000/2014/300126/1 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23.02.2015р. №110070000/2014/00234 є протиправними та підлягають скасуванню.

Також, приймаючи до уваги, що при винесенні рішення про коригування митної вартості товару від 02.12.2014р. №110070000/2014/300126/1 та при складанні картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23.02.2015р. №110070000/2014/00234 відповідачем не дотримано вище зазначені правові норми, суд вважає відповідні дії Дніпропетровської митниці протиправними.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Полімерна Компанія» підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерна Компанія» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості задовольнити.

Визнати протиправними дії Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України щодо визначення митної вартості товару згідно з рішенням про коригування митної вартості товару від 02.12.2014р. №110070000/2014/300126/1 та щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23.02.2015р. №110070000/2014/00234.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 02.12.2014р. №110070000/2014/300126/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23.02.2015р. №110070000/2014/00234, винесені Дніпропетровською митницею Державної фіскальної служби України.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерна Компанія» () сплачений судовий збір у сумі 146,16 (сто сорок шість гривень шістнадцять копійок) грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

ОСОБА_1