Справа № 2-А-599/12
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2012-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Галацевич О.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"06" листопада 2012 р. Справа № 2-А-599/12

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

при секретарі Хаюк Т.В. ,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "22" червня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2012 року позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії УПФУ в м. Житомирі щодо відмови у призначенні пенсії за віком; зобов'язати відповідача прийняти рішення про призначення пенсії за віком, починаючи з дня досягнення пенсійного віку, зобов'язати відповідача нарахувати та виплачувати пенсію з 10.12.2011 р. та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Позов мотивовано тим, що він є громадянином України та звернувшись з досягненням пенсійного віку до УПФУ в м. Житомирі отримав відмову в призначенні пенсії за віком, мотивовану тим, що позивачем не було надано документів, які підтверджують його громадянство, а також місце проживання (реєстрації) на території України.

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 22.06.2012 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії УПФУ в м. Житомирі щодо відмови в призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком; зобов'язано відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком з 10.12.2011 року; в решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вищевказану постанову Богунського районного суду м. Житомира.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували. Просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову Богунського районного суду без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд встановив, що 22.02.2012 р. ОСОБА_3 звернувся до УПФУ в м. Житомирі з заявою про призначення пенсії у зв'язку з досягненням пенсійного віку. Листом № 146/Б-02 від 06.03.2012 р. позивачу повідомлено, що заяву про призначення пенсії він може подати у разі пред'явлення документів про реєстрацію. Листом № 3212/02 від 24.04.2012 р. УПФУ в м. Житомирі повідомило про відмову у призначенні пенсії за віком на підставі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та відсутності місця реєстрації.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію нарівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. Згідно п. 4 ч. 1 цієї статті іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В статті 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до зазначеного вище Закону, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за № 1566/11846 передбачає, зокрема ч.2, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам подається заявником особисто безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Відповідно до п. 16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії) повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.

За приписами п. 29 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

З приписів пенсійного законодавства вбачається, що усім пенсіонерам, незалежно від виду, пенсії призначаються та виплачуються за місцем проживання.

Проте суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, щодо пред"явлення позивачем всіх необхідних для призначення пенсії документів. Єдиним документом, що посвідчує його особу є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, на сторінці 5 якого зазначається, що постійне місце проживання позивача в державі ОСОБА_6. Паспорт громадянина України у позивача відсутній. В судовому засіданні він підтвердив, що виїхав на постійне місце проживання в ОСОБА_6 в 1997 році та є громадянином ОСОБА_6.

Стаття 4 Конституції України проголошує, що в Україні існує єдине громадянство. Принцип єдиного громадянства, закріплений в ст. 2 Закону України "Про громадянство", передбачає громадянство держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

З норм ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" випливає, що пенсія за віком призначається лише громадянам України або іноземцям у разі наявності про це міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Проте міжнародного договору між Україною та ОСОБА_6 не укладено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суду першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення позову.

Згідно ст. 202 КАС України однією з підстав для скасування судового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, доводи апеляційної скарги суд вважає обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області задовольнити, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "22" червня 2012 р. скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: ОСОБА_7

ОСОБА_2

Повний текст Ухвали виготовлено "12" листопада 2012 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_8 АДРЕСА_1,10029

3- відповідачу ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003