Справа № 804/4931/15
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2015 р. Справа № 804/4931/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області Кіріченко Ілони Олександрівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: визнати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Кіріченко Ілони Олександрівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №19944798 від 12 березня 2015 року протиправним; зобов'язати Реєстраційну службу Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати за ним право власності на 31/100 частку домоволодіння АДРЕСА_1 яка складається з квартири №1 (приміщення 1-1 Sзаг. - 9,3 кв.м., приміщення 1-2 Sжит. - 13,7 кв.м., приміщення 1-3 Sжит. - 7,6 кв.м.) в житловому будинку літ. «А-1» (площа основи (забудови) будинку літ. «А-1» 162 кв.м., загальна площа приміщень будинку літ. «А-1» 127,3 кв.м.), літньої кухні літ. «Л» площею 33,2 кв.м., літнього душу літ. «X» площею 3,2 кв.м., сараю літ. «Н» площею 10,3 кв.м., сараю літ. «О» площею 3,7 кв.м., водоколонки II, замощення І, підпірної стінки IV, огорожі №5, хвіртки №6, Ѕ огорожі №8, на підставі заочного рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 16.12.2014 року, справа №216/5358/14-ц, додаткового рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 23.02.2015 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що державним реєстраторам прав на нерухоме майно Кіріченко І.О. прийнято рішення від 12.03.2015 року №19944798 про відмову у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна, часткова, на домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 за суб'єктом: за ним ОСОБА_1 Позивач не погоджується з таким рішенням, оскільки вважає його незаконним, винесеним із порушенням норм діючого законодавства, а тому вимушений був звернутися до суду з даним позовом.
Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час його проведення повідомлявся належним чином. В своїй заяві позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив суд розглядати справу за його відсутності, через стан здоров'я.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що подані документи не відповідали вимогам, встановленим Законом та не давали змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (п.4 ч.1 ст.24 Закону). Пунктом 2 ч.2 ст.9 Закону встановлено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав.
Так, керуючись п.4 ч.1 ст.24 Закону та п.20, 28 Порядку, державний реєстратор Кіріченко І.О., прийняла рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №19944798 від 12 березня 2015 року. Відповідно до ч.3 ст.24 Закону, відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 5-2 - 5-6 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Тобто у випадку задоволення позовних вимог позивач може звернутись до Відділу державної реєстрації прав із заявою повторно з долученням відповідних документів у встановленому законодавством порядку. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити, а справу розглядати за відсутності їх представника.
Згідно із ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Таким чином, частина 4 статті 122 КАС України, надає суду можливості проводити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що до Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області із заявою № 10549686 про державну реєстрацію права власності на 31/100 частку домоволодіння АДРЕСА_1 звернувся представник ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1.
Судом також встановлено, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Кіріченко І.О. № 19944798 від 12.03.2015 року позивачу було відмовлено в державній реєстрації права власності на вищезазначений об'єкт нерухомості.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаного вище рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, суд зауважує на такому.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно.
Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.
Пунктом 2 частини 2 статті 9 даного Закону, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.
В силу ст.15 Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;
4) внесення записів до Державного реєстру прав;
5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;
6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.
Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Згідно із ч.3 ст.17 Закону, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.1, 2 ст.26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Пунктом 4 ч.1 ст.24 Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.
Згідно із п.16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.
Відповідно до п.23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи положення п.26 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно - необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.
В даному випадку, при прийнятті рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор прав на нерухоме майно керувався тим, що у технічному паспорті міститься штамп про самочинно збудовану прибудову л1 (2005 р.), а на сторінці до характеристики будинку, господарських будівель та споруд рік побудови літньої кухні літ. «Л» зазначений як 1998 р., одночасно з цим у відомостях про житловий будинок літ. «А-1» у графі рік побудови зазначено 1917-2005. Оскільки прибудова л1 є самочинним будівництвом та згідно до п.49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р., для проведення державної реєстрації права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна заявник подає документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта та документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку.
Крім того, довіреністю ВТТ354748 від 12.04.2014 р., посвідченою Болозенко Т.О., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 386, ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_3 представляти його інтереси з питань належного оформлення правовстановлюючих документів належної йому 1/7 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 А в рішенні суду визнано право власності за ОСОБА_1 на 31/100 частку домоволодіння по АДРЕСА_1
Так, на підставі договору купівлі-продажу позивач був одним із співвласників домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме на 1/7 частину.
Судом встановлено, що заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 16.12.2014 року, визнано за ОСОБА_1 право власності на 31/100 частку домоволодіння АДРЕСА_1 яка складається з квартири №1 (приміщення 1-1 Sзаг. - 93 кв.м., приміщення 1-2 Sжит. - 13,7 кв.м., приміщення 1-3 Sжит. - 7,6 кв.м.) в житловому будинку літ. «А-1» (загальна площа будинку літ. «А-1» 162 кв.м.), літньої кухні літ. «Л» площею 33,2 кв.м., літнього душу літ. «X» площею 3,2 кв.м., сараю літ. «Н» площею 10,3 кв.м., сараю літ. «О» площею 3,7 кв.м., водоколонки П, замощення І, підпірної стінки IV, огорожі №5, хвіртки №6,54 огорожі №8.
Додатковим рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 23.02.2015 року, яке не стосується зміни судового рішення по суті, а лише його уточнює, для належного виконання останнього, по тексту рішення було змінено «(загальна площа будинку літ. «А-1» 162 кв.м.) на «площа основи (забудови) будинку літ.«А-1» 162 кв.м., загальна площа приміщень будинку літ. «А-1» 127,3 кв.м. Вищевказані рішення набрали законної сили.
Таким чином, відповідно до вищевказаних судових рішень, позивачу належить 31/100 частина домоволодіння АДРЕСА_1.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності чи обмежена в його здійсненні у випадках та в порядку, встановлених законом.
Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Щодо заперечень відповідача стосовно невідповідності довіреності ВТТ354748 від 12.04.2014 року суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Так, вказаними судовими рішеннями було встановлено, що «частки позивачів та відповідача в сукупності, які належать їм на праві приватної власності не становлять одиницю (1/8+1/8+2/10+1/7+2/7=123/140)» та відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №35-14 встановлено, в тому числі, що розмір ідеальної частики садибного житлового будинку АДРЕСА_1 співвласника ОСОБА_1 становить 31/100.
Таким чином, рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу встановлено за позивачем право власності у розмірі 31/100, яка раніше становила 1/7 частики садибного житлового будинку АДРЕСА_1.
Підставою для проведення державної реєстрації прав є документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, подані органу державної реєстрації прав, нотаріусу як спеціальному суб'єкту, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, разом із заявою (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
В період встановлення нової системи державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» така реєстрація проводиться на підставі документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, видані чи оформлені до 01 січня 2013 року.
Частиною 4 ст.24 Закону встановлено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.
Частиною першою ст.6 Закону встановлено, що систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В силу п.1 ч.2 ст.162 КАС України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.
За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Кіріченко І.О. від 12.03.2015 року №19944798 за викладених вище підстав.
Що стосується позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на 31/100 частку домоволодіння АДРЕСА_1 яка складається з квартири №1 (приміщення 1-1 Sзаг. - 9,3 кв.м., приміщення 1-2 Sжит. - 13,7 кв.м., приміщення 1-3 Sжит. - 7,6 кв.м.) в житловому будинку літ. «А-1» (площа основи (забудови) будинку літ. «А-1» 162 кв.м., загальна площа приміщень будинку літ. «А-1» 127,3 кв.м.), літньої кухні літ. «Л» площею 33,2 кв.м., літнього душу літ. «X» площею 3,2 кв.м., сараю літ. «Н» площею 10,3 кв.м., сараю літ. «О» площею 3,7 кв.м., водоколонки II, замощення І, підпірної стінки IV, огорожі №5, хвіртки №6, Ѕ огорожі №8, на підставі заочного рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 16.12.2014 року, справа №216/5358/14-ц, додаткового рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 23.02.2015 року.
Суд, вважає за можливе лише зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про державну реєстрацію права власності на 31/100 частку домоволодіння АДРЕСА_1 та прийняти по ній відповідне рішення, згідно до норм чинного законодавства України. Оскільки задоволення позовної вимоги в такій редакції, як зазначає позивач, буде втручанням в компетенцію органів реєстраційної служби.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 128, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області Кіріченко Ілони Олександрівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №19944798 від 12 березня 2015 року.
Зобов'язати Криворізьке міське управління юстиції в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності на 31/100 частку домоволодіння АДРЕСА_1 та прийняти по ній відповідне рішення, згідно до норм чинного законодавства України.
У задоволенні решти позову - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя Кучма К.С.