Справа № 2а/0570/4113/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2015р. м. Київ К/9991/66150/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України у місті Маріуполі Донецької області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області, про стягнення примусово сплаченого збору, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 8 серпня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області, про стягнення з Державного бюджету України 10627,50 гривень безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

На обґрунтування позову послався на те, що 22 березня 2012 року з метою реєстрації придбаного автомобіля марки Honda Accord Crosstour він сплатив вказану суму коштів, що суперечить вимогам статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 400/97-ВР), відповідно до якої такий збір сплачується при відчуженні автомобіля, а не при його купівлі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2012 року залучено Управління Державної казначейської служби України у місті Маріуполі Донецької області до участі у справі в якості другого відповідача.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 8 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2012 року, позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 суму сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 10627,50 гривень. Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 8 серпня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2012 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, і це відповідає матеріалам справи, що 21 березня 2012 року ОСОБА_4 придбав легковий автомобіль марки Honda Accord Crosstour, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, при реєстрації якого сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3% вартості автомобіля, що склало 10627,50 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок), на який посилається Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області, застосуванню не підлягає, оскільки положення, яким визначений обов'язок фізичної особи, яка купує автомобіль, сплатити збір на обов'язкове державне пенсійне страхування за змістом суперечить нормі, яка міститься у Законі № 400/97-ВР, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили.

Пунктом 7 статті 1 Закону № 400/97-ВР, якою визначено вичерпний перелік осіб - платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, передбачено, що платниками збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Натомість, відповідно до пункту 12 Порядку платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на такі автомобілі, зокрема, шляхом їх купівлі, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством).

Отже, на час виникнення спору положення Порядку суперечили вимогам Закону № 400/97-ВР у частині регулювання правовідносин зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи наведене та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що при вирішенні цього спору застосуванню підлягають положення Закону № 400/97-ВР, яким не передбачено сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування юридичними та фізичними особами при здійсненні операцій з придбання легкового автомобіля.

За правилами частини 3 статті 3 Закону № 400/97-ВР платники збору при відчуженні легкових автомобілів сплачують цей збір на рахунки з обліку коштів спеціального фонду державного бюджету, відкриті в управліннях Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до спеціального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Механізм повернення коштів, помилково зарахованих до державного бюджету, закріплено у Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженому наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року № 226 (чинному на час виникнення спірних відносин), пунктами 3, 5 якого передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державного казначейства України з відповідних рахунків, відкритих в цих органах, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету або поданням платника податків, зборів (обов'язкових платежів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» з огляду на коди бюджетної класифікації, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14 січня 2011 року № 11, органом, який забезпечує здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного бюджету збору під час набуття права власності на легкові автомобілі, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного бюджету, визначено Пенсійний фонд України.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що помилково сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів і встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Донецького окружного адміністративного суду від 8 серпня 2012 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2012 року прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 8 серпня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України у місті Маріуполі Донецької області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області, про стягнення примусово сплаченого збору - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Заїка М.М.

Олексієнко М.М.