Справа № 809/1625/14
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 р. Справа № 876/11487/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.,

за участі секретаря судового засідання: Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2014 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області, в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.01.2014 року №.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивачу безпідставно донараховано суму грошового зобов»язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем та штрафними санкціями на загальну суму 153 158,80 грн. Вважає безпідставними висновки податкового органу щодо наявності порушення з боку позивача п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, а саме не оподаткування отриманого доходу у вигляді додаткового блага, оскільки анулювання (прощення) ПАТ «УкрСибБанк» заборгованості в сумі 737 100,23 грн. згідно договорів про надання споживчого кредиту, не є тотожним отриманому додатковому благу, котре згідно положень ПКУ має бути оподаткованим. Вказану позивачем суму ПАТ «УкрСибБанк» списано за рахунок резерву, як безнадійну заборгованість з урахуванням суми основної заборгованості перед банком та нарахованих доходів, тому відповідачем безпідставно донараховано суму грошового зобов»язання по податку на доходи фізичних осіб та нараховано штрафну санкцію, згідно оскаржуваного податкового рішення. Крім того в порушення вимог п. 79.2 ст. 79 ПК України відповідач не надіслав платнику податків копії наказу та повідомлення про початок документальної позапланової невиїзної перевірки, у відповідача не виникло права розпочинати проведення такої перевірки, а її фактичне проведення свідчить про грубе порушення вимог чинного законодавства.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи з підстав викладених у апеляційній скарзі, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську проведено позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманих доходів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, в ході якої складено акт № 205/09-15-17-4/НОМЕР_1 від 16.01.2014 року, за результатами розгляду якого Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську винесено податкове повідомлення-рішення № від 31.01.2014 року, яким нараховано зобов»язання по сплаті податку на доходи що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 122 731,84 грн. і штрафних санкцій - 30 852,96 грн.

Підставою для винесення оскаржуваного рішення слугувало те, що ОСОБА_1 не подала податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік та відповідно не відобразила отримані від АТ «УкрСибБанк» доходи у вигляді додаткового блага в розмірі 737 100,23 грн., на підставі рішення банківської установи про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1, у зв»язку з чим позивачем не нараховано та не сплачено податку з доходів фізичних осіб в розмірі 122 731,84 грн. - основний платіж, в т.ч. 30 852,96 грн. - штрафні санкції.

Як вбачається із матеріалів справи Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську на адресу ПАТ «УкрСибБанк» направлено запит від 29.10.2014 року № 9528/10/09-15-17-5-18/12158 на отримання інформації по ОСОБА_1

Відповідно до інформації яку надало ПАТ «УкрсибБанк» ОСОБА_1 було виплачено (нараховано) доходи, що відображені банком у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за ознакою доходу «126» за 4 квартал 2012 року. Доходи нараховано у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, з врученням боржнику відповідного повідомлення про таке анулювання (прощення) боргу та включення суми анульованого боргу до Податкового розрахунку за формою 1 ДФ за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.

03.10.2014 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом винесено ухвалу, якою витребувано від Публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» (АТ «УкрСибБанк») (61001, м. Харків, пр. Московський, 60) інформацію про підставу анулювання боргу в сумі 737 100,23 грн. (сімсот тридцять сім тисяч сто гривень двадцять три копійки) за період 2012 року ОСОБА_1 та докази повідомлення боржника - ОСОБА_1 про анулювання кредитором за його власним самостійним рішенням боргу в сумі 737 100,23 грн. (сімсот тридцять сім тисяч сто гривень двадцять три копійки) за період 2012 року. Однак Публічним акціонерним товариством «УкрСибБанк» на день розгляду справи інформації не надано.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість, прощена позивачу банківською установою, включається до його річного оподатковуваного доходу як отримане додаткове благо.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, виходячи з наступних підстав.

Згідно п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов»язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов»язаних з визначенням об»єктів оподаткування та/або податкових зобов»язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов»язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до абз. «д» пп. 164.2.178 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов»язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Пунктом 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв»язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

На підставі п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України платники податку зобов»язані, зокрема, вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов»язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку; подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов»язковим.

Виходячи з вимог п. 49.18 ст. 49, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України фізична особа, яка отримала за звітний період оподатковуваний дохід, з якого має самостійно сплатити податки, має подати до 1 травня наступного за звітним року податкову декларацію та сплатити податок до 1 серпня цього ж року.

Дохід, отриманий платником податку у вигляді додаткового блага, за винятками, передбаченими ст. 165 Податкового кодексу України, підлягає оподаткуванню. Оскільки в даному випадку таких винятків судом не встановлено, отримане позивачем додаткове благо у вигляді анульованої заборгованості за кредитним договором підлягає оподаткуванню.

При цьому, виходячи з вимог абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, визначальними критеріями для виникнення податкового обов»язку у платника податків - фізичної особи є анулювання (прощення) боргу кредитором за його самостійним рішенням, яке не пов»язано з процедурою банкрутства кредитора, рішення має бути прийнято до закінчення строку позовної давності, про прийняте рішення має бути повідомлено боржника та включено суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

Відповідно до визначення, наведеного в пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

З наведеного визначення, а також інших загальних положень податкового законодавства вбачається, що збільшення доходу пов»язується як із збільшенням матеріальних (нематеріальних) активів платника, так і отриманою можливістю зберегти існуючі активи на суму зобов»язання, яке мало бути виконано таким платником, однак, в силу певних причин він був звільнений від такого обов»язку.

В розумінні ст. 1054 ЦК України проценти є платою позичальника за користування отриманими кредитними коштами. З моменту укладання кредитного договору та отримання коштів у боржника виникає обов»язок повернути на умовах, передбачених договором, як суму отриманого кредиту (тіло кредиту), так і суму нарахованих процентів. При цьому, колегія суддів звертає увагу на обов»язковість сплати процентів за кредитним договором з банком, у зв»язку з чим сума прощеного боргу в частині нарахованих процентів за користування кредитом безпосередньо впливає на майновий стан боржника, а тому разом з тілом кредиту також входить до складу додаткового блага.

Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську направила запит ПАТ «УкрСибБанк» від 29.10.2013 року №9528/10/09-15-17-5-18/12158 із проханням надати інформацію про зміст операцій, пов»язаних з отриманням доходу у вигляді додаткового блага гр. ОСОБА_1

На вказаний запит ПАТ «УкрСибБанк» зазначило, що гр. ОСОБА_1 у 2012 році отримала дохід у вигляді додаткового блага без сплати податку на доходи фізичних осіб. Дохід нарахований у вигляді суми боргу в сумі 737 100,23 грн. анульовано за самостійним рішенням, вручивши боржнику відповідне повідомлення про таке анулювання боргу та відобразивши дану операцію в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум отриманого з них податку (форма №1ДФ) за IV квартал 2012 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо правомірності та обґрунтованості податкового повідомлення-рішення ДПІ в м. Івано-Франківську від 31.01.2014 року №, яке прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги виписки за кредитними договорами, надані представником позивача у судовому засіданні, оскільки не можливо встановити чи відносяться ці виписки до предмету даних спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року у справі №809/1625/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: Н.В. Ільчишин

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 29.04.2015 року.