Справа № 813/595/15
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року № 813/595/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Бігуна Н.Т.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів Сидор Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з урахуванням уточнених вимог з наступними позовними вимогами:

- визнати неправомірними та скасувати накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 30.05.2014 року № 937 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Жовківського РВ ГУМВС» та від 30.07.2014 року № 321 о/с «По особовому складу»;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області поновити з 30.07.2014 року ОСОБА_1 на службу в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жовківського районного відділу ГУМВС України у Львівській області;

- стягнути з співвідповідачів (Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області або ГУМВС України у Львівській області) на користь позивача грошове забезпечення в розмірі 15 922,36 грн. за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України та накази № 321 о/с від 30.07.2014 року, № 937 від 30.05.2014 року є незаконними та такими, що грубо порушують його трудові права. Однією із підстав винесення зазначених наказів стали матеріали службового розслідування за вимогою прокуратури Львівської області щодо неправомірних дій дільничного інспектора міліції СДІМ Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області, зокрема висновок від 16.05.2014 року. Підставою для проведення службового розслідування стала вимога прокуратури Львівської області в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 18.01.2014 року. Позивач наголошує, що проведеним розслідуванням в діяннях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення не встановлено, провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Позивач вважає, що аргументація, покладена в основу накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, є надуманою, жодним чином не підтвердженою, факти перекручені, наведені мотиви жодних висновків підтвердити не можуть, а обов'язки, які нібито були у позивача і які він не виконав, не існують та нічим не передбачені.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на мотиви позовної заяви. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях. Вважає, що дії посадових осіб ГУМВС України у Львівській області в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та його звільнення з органів внутрішніх справ були правомірними і вчиненими на підставі, в межах повноважень і у спосіб, визначений законодавством України. Вважає, що службовим розслідуванням повністю доведена вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, що стало підставою для застосування до нього такого дисциплінарного стягнення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жовківського районного відділу ГУМВС України у Львівській області з квітня 2013 року по 31.07.2014 року включно.

Наказом начальника ГУМВС України у Львівській області № 321 о/с від 30.07.2014 року по особовому складу, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни). Підставою звільнення зазначено наказ начальника ГУМВС України у Львівській області № 937 від 30.05.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Жовківського РВ ГУМВС».

Наказом начальника ГУМВС України у Львівській області № 937 від 30.05.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Жовківського РВ ГУМВС» за грубі порушення вимог Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затвердженої наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155, ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п. 3.2.9 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 року № 940, п. 2.4 Інструкції про порядок ведення Єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року № 1050, на дільничного інспектора міліції СДІМ Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Не погодившись із зазначеними вище наказами ГУМВС України у Львівській області, позивач звернувся до суду з оскарженням таких.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Правову основу проходження служби громадянами в органах внутрішніх справ України становлять Конституція України, Закон України «Про міліцію», Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ (надалі Статут), затвердженим Законом України від 22.02.2006 року № 3460-ІV.

Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівників органів внутрішніх справ України (ст. 1 Статуту).

Дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Статуту), за вчинення яких особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник, відповідно до ст. 14 Статуту, призначає службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Однією із підстав винесення оскаржуваного наказу № 937 від 30.05.2014 року стали матеріали службового розслідування за вимогою прокуратури Львівської області щодо неправомірних дій позивача. Так, 30.04.2014 року до ВІОС УКЗ ГУМВС України із прокуратури Львівської області надійшла вимога на проведення службового розслідування за фактом неправомірних дій дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жовківського районного відділу ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 18.01.2014 року.

За результатами службового розслідування був складений висновок від 16.05.2014 року, яким ухвалено накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за грубе порушення вимог Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п. 3.2.9 Інструкції з організації реагування ОВС на повідомлення про кримінальні правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, п. 2.4 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах та підрозділах внутрішніх справ України заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події. Порушення ОСОБА_1 вищезазначених норм відповідно до висновку службового розслідування полягало у невжитті заходів стосовно припинення правопорушень та неповідомлення про це безпосереднього начальника або старшого прямого начальника.

Слідчим відділом прокуратури Львівської області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000007, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2014 року щодо вчинення неправомірних дій стосовно заявника групою осіб, до складу якої входить службова особа Жовківського районного відділу ГУМВС України у Львівській області - ОСОБА_1. В рамках даного розслідування було проведено допит ОСОБА_1 як свідка, про що складено протокол від 28.04.2014 року, на розбіжності в якому вказано у висновку службового розслідування. Однак, проведеним розслідуванням, зібраними в його межах об'єктивними та фактичними даними, в діяннях позивача ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України не встановлено, у зв'язку з чим постановою від 21.07.2014 року провадження закрито. У постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що згідно висновку службового розслідування причетності ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення не встановлено.

Дана постанова слідчого ніким не оскаржувалась і набрала законної сили. Слідчий за результатами розслідування встановив незаперечний факт, що в діях позивача складу будь-якого кримінального правопорушення не має, в тому числі і за ст. 384 КК України - «завідомо неправдиве показання», яке могло б полягати в тому, що позивач надавав неправдиві покази з метою приховати відомості про злочин іншої особи, а також за ст. 385 КК України «відмова від дачі показань» охоплює діяння, які вчиняються з метою неповідомлення про злочин, вчинений іншою особою в діях ОСОБА_1 не має, що в свою чергу повністю спростовує висновки службового розслідування, яке стало підставою до звільнення позивача. У разі, якщо б обставини, які були викладені в службовому розслідуванні, знайшли своє підтвердження в ході досудового розслідування в рамках кримінального провадження в діях ОСОБА_1 вбачались би ознаки не тільки дисциплінарного проступку, але і кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 384, 385 КК України, а також ст. 364 КК України «зловживання службовим становищем».

Відтак, суд критично оцінює доводи відповідача як суб'єкта владних повноважень, що в діях позивача є ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідач не надав суду переконливі докази того, що позивач достовірно знав що гр. ОСОБА_4 вчинив неправомірні дії відносно гр. ОСОБА_5, які мають ознаки кримінального правопорушення і що ці дії не підпадають під цивільно-правові відносини, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Що стосується доводів позивача щодо неповідомлення ОВС про шахрайські дії зі сторони ОСОБА_4 відносно сестри позивача ОСОБА_6, то суд критично оцінює дані висновки, оскільки з тексту службового розслідування вбачається, що ОСОБА_1 не з'ясовував конкретних деталей домовленостей між рідною сестрою і гр. ОСОБА_4, а також ОСОБА_1 порадив сестрі написати заяву, однак якого змісту службовим розслідуванням не з'ясовано, чи цивільно-правового у формі позовної заяви чи у порядку кримінального судочинства у формі заяви про скоєння кримінального правопорушення службовою перевіркою не встановлено. Окрім того, під час допиту ОСОБА_1 28.04.2014 року в якості свідка в слідчому відділі прокуратури Львівської області з приводу домовленосте між його рідною сестрою ОСОБА_6 і гр. ОСОБА_4 позивач скористався ч. 1 ст. 63 Конституції України «особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом». Положення ч. 1 ст. 63 Конституції України це є норма прямої дії і ґрунтується на принципах моралі. Згідно п. 11 ст. 32 КПК України поняття рідна сестра входить в перелік близьких родичів, а відтак дії ОСОБА_1 по неповідомленню безпосереднього старшого прямого начальника та/або чергової частини ОВС про відомі йому правопорушення з приводу взаємовідносин його рідної сестри ОСОБА_6 і гр. ОСОБА_4 не можуть трактуватися як грубе порушення вимог Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України.

Суд критично оцінює доводи відповідача, які зазначені у письмовому запереченні в порядку ст. ст. 49, 56 КАС України щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що проявились у діях позивача щодо надання грошової позики гр. на ім'я Ярослав у розмірі 48 тисяч гривень, оскільки дані дії жодним чином не встановлюють факт порушення дисципліни і вчинення дисциплінарного проступку.

Також аналогічно суд критично оцінює доводи відповідача, зазначені у письмовому запереченні щодо вчинення дисциплінарного проступку позивачем, яке полягало у розбіжностях в показах і поясненні ОСОБА_1, наданих у рамках проведення службового розслідування і проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження щодо особи, яка займалась на його прохання продажем автомобіля Ауді А4 гр. ОСОБА_5 (у допиті ОСОБА_5, у поясненні ОСОБА_5), а також небажання ОСОБА_1 повідомляти дані на вищевказаних осіб. В ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 було поставлено питання, чому ОСОБА_1 під час допиту повідомляв, що продажем автомобіля займався знайомий на ім'я ОСОБА_5, а про ОСОБА_5 під час допиту слідчим прокуратури області не згадував. ОСОБА_1, даючи пояснення в ході службового розслідування, пояснив, що після допиту в слідчого прокуратури області пригадав, що під час продажу був ще ОСОБА_5. І що даних про ОСОБА_7 чи номер мобільного телефону він не знає. Аналізуючи дані докази, а саме висновок службового розслідування, протокол допиту позивача, суд приходить до висновку, що ті чи інші пояснення надані ОСОБА_1 як в ході службового розслідування так і під час проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження не можуть трактуватись як порушення дисципліни і вчинення дисциплінарного проступку.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені дисциплінарного проступку в ході судового розгляду не доведена.

З даних доказів суд вбачає, що аргументація висновку службового розслідування не знайшла свого підтвердження в ході проведення слідчих дій. Постановою слідчого встановлено, що в діяннях ОСОБА_1 відсутні ознаки злочину, а також спростовано факти, викладені у висновку службового розслідування, які стали підставою для звільнення позивача.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно із ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію» визначено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення), затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року № 114.

Відповідно до норм ст. 25 Закону України «Про міліцію», працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність. Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

У відповідності до ст. 11 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно твердження представника відповідача про те, що службовим розслідуванням повністю доведена вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, що стало підставою для застосування до нього такого дисциплінарного стягнення як звільнення, суд зазначає, що висновки службового розслідування не знайшли свого підтвердження в рамках досудового розслідування кримінального провадження, яке і було підставою для призначення службового розслідування.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не надано достатніх аргументів та доводів, які би свідчили про те, що оскаржуваний наказ № 937 від 30.05.2014 року видано на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому такий є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, вимоги ч. 2 ст. 72 КАС України щодо свого обов'язку довести правомірність свого рішення відповідачами не виконано. Суд не погоджується з поясненнями представника відповідача про те, що оспорювані накази були прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Враховуючи те, що наказ відповідача № 321 о/с від 30.07.2014 року прийнятий на виконання наказу відповідача № 937 від 30.05.2014 року, такий, як наслідок, також підлягає скасуванню.

Згідно з п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.01.1991 року у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

Отже, порушене відповідачем право ОСОБА_1 на проходження служби підлягає відновленню шляхом його поновлення в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жовківського районного відділу ГУМВС України у Львівській області з наступного дня після дня його звільнення, оскільки згідно із п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.08.1993 року № 110, днем звільнення вважається останній день роботи.

Позивач був звільнений з органів внутрішніх справ з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жовківського районного відділу ГУМВС України у Львівській області з 31.07.2014 року, а відтак 31.07.2014 року згідно п. 2.27 зазначеної вище Інструкції є останнім днем роботи позивача, тому позивач підлягає поновленню в органах внутрішніх справ на посаді, яку обіймав до його звільнення з 01.08.2014 року.

Позивач просить суд стягнути з відповідачів (Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області або ГУМВС України у Львівській області) на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 15 922,36 грн., зазначена вимога позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.01.1991 року у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з довідкою Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області № 1643 від 23.02.2015 року, грошове забезпечення ОСОБА_1, котрий проходив службу на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області становить 2336,26 грн.

Виходячи із розміру середньомісячного грошового забезпечення позивача в розмірі 2336,26 грн, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача становить 75,36 грн.

З урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02. 1995 року № 100, довідки Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області № 1643 від 23.02.2015 року про розмір середньомісячного грошового забезпечення позивача, за час вимушеного прогулу позивачу належить до виплати грошове забезпечення у розмірі 20 875,52 грн. за період з 01.08.2014 року по 29.04.2015 року (272 дні х (2336,26 грн х 8 місяців = 18690,08 грн (період з 01.08.2014 року по 31.03.2015 року) + (75,36 грн х 29 днів = 2 185,44 грн (період з 01.04.2015 року по 29.04.2015 року)), однак до стягнення підлягає сума грошового забезпечення 15 922 грн. 36 коп., яка заявлена позивачем в уточнених позовних вимогах від 22.04.2015 року.

При цьому, суд зазначає, що позивач та представник позивача були ознайомлені із довідкою Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області № 1643 від 23.02.2015 року про розмір середньомісячного грошового забезпечення позивача та не заявляли суду про свій намір збільшувати розмір грошового забезпечення, належного позивачу за весь час вимушеного прогулу.

Щодо питання стягнення зазначеного грошового забезпечення із Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області чи ГУМВС України у Львівській області, як у своїх вимогах вказує позивач, то суд зазначає, що грошове забезпечення підлягає стягненню на користь позивача із Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області, де працював позивач та на посаді відділу якого поновлюється судом, оскільки Жовківський РВ ГУМВС України у Львівській області є окремою юридичною особою, має самостійний баланс, печатку та утримується за рахунок коштів державного бюджету, які виділяються в тому числі на фонд оплати праці працівників відділу.

Згідно з ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Суд згідно ч. 6 ст. 71 КАС України вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставний, обґрунтований, а відтак і такий, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 94, 143, 158-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 30.05.2014 року № 937 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Жовківського РВ ГУМВС».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 30.07.2014 року № 321 о/с «По особовому складу».

Поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 01.08.2014 року.

Стягнути з Жовківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (80300, м. Жовква, вул. Степана Бандери, 13) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 15 922 грн. 36 коп. без урахування сум обов'язкових до сплати податків та зборів.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 01.08.2014 року та стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 2336 грн. 26 коп. без урахування сум обов'язкових до сплати податків та зборів, виконується негайно.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 30.04.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.