Справа № 207/5387/14-а
Суддя: Третяк В. В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 207/5387/14-а
№ 2-а/207/181/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3 звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просить суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська перерахувати розмір пенсії з пенсії за віком на наукову пенсію. Свої вимоги мотивує тим, що у 1997 році позивач виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль. До виїзду до держави Ізраїль позивач був пенсіонером України та отримував пенсію за віком як громадянин України на підставі пенсійного посвідчення яке діє довічно, за місцем свого проживання в Україні у Баглійському районі м. Дніпродзержинська. Виплата пенсії ОСОБА_2 була припинена у серпні 1997 року згідно з особистою заявою від 14.07.1997 року про виплату пенсії за 6 місяців наперед в звязку з відїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю.

7 жовтня 2009 року Конституційний Суд України у справі № 25-рн/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

09 квітня 2012 року позивач звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська про зобовязання поновити виплату пенсії, постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.12.2012 року, яка набула чинності на підставі ухвали Дніпропетровського Апеляційного Адміністративного суду від 10.10.2013 року позивачу було поновлене право для отримання пенсії за віком.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України справа розглянута в порядку скороченого провадження.

11.12.2014 року до суду надійшли заперечення Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська проти позову, в яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково:

Судом встановлено наступне :

Позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська, де одержує пенсію за віком. З 1997 року позивач виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль. Його право на пенсійне забезпечення в Україні поновлене на підставі постанови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.12.2012 року № 404/2879/12, яка набула чинності на підставі ухвали Дніпропетровського Апеляційного Адміністративного суду від 10.10.2013 року.

Позивач двічі звертався до Управлінні Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська із заявами про перехід з одного виду пенсії на інший. Листом від 18.07.2014 року та листом 28.10.2014 року позивачу було відмовлено у переводі на наукову пенсію у звязку з відсутністю законних підстав.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідач своїми листами від 18.07.2014 року № 50/М-04-07 та від 28.10.2014 року № 87/М-04-07 повідомив позивача, що рішення Конституційного Суду України № 25-пр/2009 від 07.10.2009 року поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон та подані позивачем після 07.10.2009 року, документи про перехід на інший вид пенсії не відповідають п. 7 Порядку надання документів, необхідних для переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: відсутні документи про місце проживання (реєстрації) ОСОБА_2.

07.10.2009 року Конституційним судом України прийняте рішення у справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Пре загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно вказаного рішення визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 2 частини першої статті 49. другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058.

Як зазначається в п. 2 Рішення Конституційного суду положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього рішення. Про це також вказується в ст. 152 Конституції України: закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» виплата пенсій за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) за весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором країни, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 51 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

В п. 3 та п. 4 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.10.2009р. № 1-32/2009 (25-рп/2009) суд звертає увагу Верховної Ради України на; необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими: Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Таким чином, з 07 жовтня 2009 року положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та друге речення ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» втратили чинність та саме з цієї дати громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, мають право на отримання пенсії в Україні.

Про відповідність ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» приписам Конституції України в рішенні Конституційного суду від 07.10.2009 року не йдеться.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», прийнятий Верховною Радою України 9 липня 2003 року реєстраційний № 1058-ІУ, опублікований в «Відомостях Верховної Ради України» 2003 року №49 від 12.12.2003 року з часу прийняття цього Закону спірні відносини регулюються даним законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Ч. 1 ст. 44 Закону вказує на те, що заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діб на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

На даний час порядок призначення, перерахунку та виплати пенсії, визначений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі по тексту - Порядок).

В ч. 2 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до пункту 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

При поновленні виплати раніше призначеної пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа додає:

а) документи про страховий стаж, який не врахований у пенсійній справі, після призначення пенсії за період роботи до 01.01.2004 (за період роботи, починаючи з 01.01.2004, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних системи персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 2, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3);

б) довідку про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000 індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно із додатком 2, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3;

в) документи про виникнення обставин, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміни кількості членів сім'ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім'ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника інвалідом або учасником війни тощо).

Крім того, для переведення на інший вид пенсії управлінню Пенсійного фонд України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська необхідний пакет документів передбачений п. 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановок правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 (зі змінами Постанова Правління Пенсійного фонду України №23-1 від 15.10.2009 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2009 року за №1050/17066) документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Таким чином, перехід на інший вид пенсії здійснюється за матеріалами, що є в пенсійній справі, із урахуванням додатково наданих документів.

Також судом встановлено, що позивач працював у Дніпродзержинському державному технічному університеті IV рівня акредитації з 09.01.1968 року по 30.04.1997 року, на посадах: старший науковий співробітник науково-дослідного сектору кафедри автоматизації виробничих процесів, доцент кафедри автоматизації виробничих процесів, старший науковий співробітник науково-дослідного сектору кафедри хімічної технології палива, доцент кафедри економіки і організації виробництва, професор кафедри економіки і організації виробництва, завідувач кафедри хімічної технології палива, професор кафедри економіки і організації виробництва, професор кафедри економіки, менеджменту і маркетингу, що передбачені пунктом 2 Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організації, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст. 24 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №257 від 04.03.2004 року.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» науково-педагогічна діяльність - педагогічна діяльність у вищих навчальних закладах та закладах післядипломної освіти ІІІ-ІV рівнів акредитації, пов'язана з науковою та (або) науково-технічною діяльністю. Науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації. Науково-педагогічний працівник - вчений, який за основним місцем роботи займається професійно педагогічною та науковою або науково-технічною діяльністю у вищих навчальних закладах та закладах післядипломної освіти ІV рівнів акредитації.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку, зокрема, чоловікам після досягнення 62 роки за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років. Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень ст.ст.22-1, 22-2 цього Закону.

Згідно пункту 2 Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємства, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст. 24 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №257 від 04.03.2004 року, до вказаних посад у вищих навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації, зокрема, належить викладач та старший викладач.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що посади, на яких працював позивач відносяться до переліку посад, перебування на яких дає право на призначення пенсії за ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Відповідно до вимог ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду 28.11.2014 року. Про порушення свого права дізнався 7 квітня 2014 року, клопотання про поновлення строку в матеріалах справи відсутнє, тобто підстав для поновлення строку за період з 07.04.2014 року суд не вбачає. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню тільки в межах строку для звернення з адміністративним позовом, тобто з 28.05.2014 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України» де зазначені основні принципи законодавства України про громадянство, так ч. 7 ст. 2 передбачає збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України

Згідно зі ст. ст. 7, 20, 28 Закону України «Про громадянство» проживання або тимчасове перебування громадянина України за межами держави не припиняє його українського громадянства. Останнє втрачається, якщо громадянин добровільно набув громадянство іншої держави, однак його належність до іноземної громадянства не визнається до прийняття рішення про втрату громадянства України, що входить до компетенції Президента України.

Виходячи з вищевказаного в мотивувальній частині,суддя вважає, що перехід з виплат одного виду пенсійного забезпечення за віком на інший не може залежати від місця перебування особи та наявності в нього паспорту з реєстрацією в Україні, бо є постанова суду з питання виплати позивачу пенсії від 21.12.2012 року, яка набула чинності і на підставі з якою вже встановлено, що позивач має право на отримання пенсії в Україні за віком на законних підставах.

Таким чином, право на вид пенсійного забезпечення за віком не може залежати від місця проживання (перебування) особи, яка вже має право на пенсійне забезпечення в Україні, у відповідності до ч 1 ст.172 КАС України обставини, які встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що позивач має право вимагати переходу на виплату іншого розміру пенсії, а саме пенсії на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і йому не потрібно доводи про наявність в нього цього права.

На підставі викладеного, керуючись ст.6-14, 23, 69-71, 99, 122, 158-163, 167, 185, 186 КАС України,ст..8 ,25,46,92 Конституції України , Рішенням Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009р, ст.1,3,24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», суддя

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська про зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково, в іншій частині позову відмовити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська призначити виплату пенсії за віком позивачу ОСОБА_2 у відповідності Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», починаючи з 28.05.2014 року.

Стягнути з бюджету Баглійського району м. Дніпродзержинська на користь ОСОБА_2 судові витрати 73 гривні 08 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя В.В.Третяк