Справа № 548/1694/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 р.Справа № 548/1694/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на окрему ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2015 року, що прийнята за наслідками розгляду подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Дрібної Юлії Анатоліївни про заміну способу і порядку виконання рішення суду по справі № 548/1694/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 31.10.2014 року, що набрала законної сили 15.12.2014 року, задоволений адміністративний позов ОСОБА_2

За зверненням ОСОБА_2 16.01.2015 року судом виданий виконавчий лист № 548/1694/14 для примусового виконання судового рішення в частині, якою УПФУ в Хорольському районі Полтавської області фактично зобов'язано провести перерахунок державної пенсії по інвалідності ОСОБА_2 та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 16.04.2014 року по 02.08.2014 року з урахуванням розміру пенсії, встановленого положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розмірі мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язано провести виплату донарахованих сум.

22.01.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Дрібною Ю.А. відкрито виконавче провадження № по р. 46120316.

06.02.2015 року до органу державної виконавчої служби надійшло розпорядження УПФУ в Хорольському районі Полтавської області № 142384 від 30.12.2014 року про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання вищеозначеного судового рішення. Одночасно пенсійний орган повідомив державного виконавця про неможливість здійснення виплати донарахованої суми пенсії у зв'язку із відсутністю відповідного фінансування та запропонував державному виконавцю звернутися до суду із поданням про заміну способу і порядку судового рішення.

16.02.2014 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Дрібна Ю.А. (далі по тексту державний виконавець, апелянт) звернувся до суду із поданням про заміну способу і порядку виконання рішення Хорольського районного суду Полтавської області по справі № 548/1694/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області (далі - УПФУ) про зобов'язання вчинити певні дії. Так, державний виконавець запропонував замість визначеного судовим рішенням зобов'язання УПФУ вчинити певні дії, встановити, що судове рішення повинно виконуватися шляхом стягнення з УПФУ на користь позивача певної суми, розмір якої визначений внаслідок проведеного перерахунку пенсії.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2015 року у задоволенні подання державного виконавця відмовлено.

25 лютого 2015 року Хорольським районним судом Полтавської області винесено окрему ухвалу, якою суд постановив:

- повідомити начальника відділу примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої служби Головного Управління юстиції в Полтавській області про виявлені судом порушення закону при виконанні судового рішення № 548/1694/14-а, по виконавчому провадженню ВП 46120316 від 22.01.2015 року;

- зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої служби Головного Управління юстиції в Полтавській області усунути причини та умови, що сприяли порушенню закону, забезпечити організацію виконання підлеглими працівниками рішення Хорольського районного суду від 31.10.2014 року № 548/1694/14-а, по якому відкрито виконавче провадження № ВП 46120316 від 22.01.2015 року відповідно до вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження»;

- про вжиті заходи повідомити суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали в повному обсязі.

Зазначене рішення вмотивовано тим, що державним виконавцем всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» та положень Інструкції про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, не вирішені питання відповідальності боржника за невиконання без поважних причин судового рішення. На думку суду, лише після вирішення цих питань у державного виконавця виникає право вживати інші заходи, спрямовані на виконання судового рішення, у тому числі звертатися до суду відповідно до положень ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) з поданням про заміну способу і порядку виконання судового рішення. Судом також зазначено, що дії державного виконавця не сприяють оперативному виконанню судових рішень, причиняють зайву тяганину та висвітлюють органи державної виконавчої служби в необ'єктивному ракурсі.

Не погоджуючись із окремою ухвалою суду, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати окрему ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2015 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлене подання про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідно до положень п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частиною першою ст. 166 КАС України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Приходячи до висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що окрема ухвала суду - це процесуальний засіб судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Отже, окрема ухвала суду має бути обґрунтованою і мотивованою та містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли порушенню матеріального або процесуального закону чи сприяли вчиненню таких порушень. Обставини, які належать до таких причин і умов, підлягають всебічному, повному та об'єктивному дослідженню в судовому засіданні.

За приписами ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення (ч. 1 ст. 75).

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом (ч. 2 ст. 75).

Законом України від 05.06.2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» закріплено процедуру виконання рішень національних судів, ухвалених після набуття цим Законом чинності (з урахуванням внесених 19.09.2013 року змін до Закону - ухвалених до 01.01.2013 року) і виконання яких гарантується державою.

03.09.2014 року з метою реалізації пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою».

Зазначений Порядок передбачає процедуру інвентаризації та погашення заборгованості боржниками, статус яких визначений ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за рішеннями судів, у тому числі за рішеннями, які носять зобов'язальний характер,

Таким чином, при виконанні боржником, якого судовим рішенням зобов'язано вчинити дії щодо виплати коштів, вимог абзацу 3 п. 14 постанови Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 року, виконання судового рішення може бути проведено без участі боржника.

За матеріалами справи встановлено, що на вимогу державного виконавця щодо самостійного виконання у 7-денний строк судового рішення (надійшла до пенсійного органу 28.01.2015 року) 04.02.2015 року УПФУ в Хорольському районі Полтавської області на адресу органу державної виконавчої служби направлена копія розпорядження про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 (а.с. 5, 6).

Дана обставина виключає можливість вирішення органом державної виконавчої служби питання щодо передачі виконавчого документу (рішення суду) до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Разом з тим, ця обставина не може вважатися обґрунтованою підставою для звернення державного виконавця в порядку, визначеному ст. 263 КАС України, до суду із поданням про заміну способу виконання судового рішення в наступний спосіб, - замінити визначене судом про обов'язок пенсійного органу виплатити кошти позивачу (тобто рішення зобов'язального характеру) на визначення про стягнення з боржника коштів на користь позивача.

В свою чергу, судом залишені поза увагою зазначені обставини та положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Згідно із ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята 22.01.2015 року (а.с. 4), копія розпорядження УПФУ в Хорольському районі Полтавської області № 142384 від 30.12.2014 року надійшла до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області 06.02.2015 року (а.с. 5), а подання державного виконавця до суду - 16.02.2015 року (а.с. 1).

Таким чином, колегія суддів не погоджується із висновком суду про порушення державним виконавцем вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків проведення виконавчих дій.

Також, колегія суддів зазначає, що виходячи з Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів (ст. 1).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6). Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом (ч. 3 ст. 6).

Оскільки предметом судового розгляду у даній справі є подання державного виконавця, а не адміністративний позов, що пред'явлений у порядку визначеному ст. 181 КАС України, колегія суддів не погоджується з висновком, наданим судом щодо черговості дій державного виконавця, спрямованих на виконання судового рішення.

Посилання суду на відповідні рішення Європейського суду з прав людини щодо неможливості посилання державним органом при виконанні судових рішень на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань безпідставні, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, не стосуються питання звільнення пенсійного органу від виконання судового рішення.

Також, колегія суддів зазначає, що посилання суду першої інстанції на Інструкцію про проведення виконавчих дій, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5 є необґрунтованим, оскільки вказаний нормативний акт втратив чинність з набранням законної сили Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Вимогу апеляційної скарги про задоволення подання державного виконавця, колегія суддів безпідставною, оскільки питання зміни способу і порядку виконання судового рішення, заявлене державним виконавцем у поданні, вирішено ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2015 року, яка в апеляційному порядку не оскаржена.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної окремої ухвали Хорольського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2015 року.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ст. ст. 41 ч. 1, 166, 185, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - задовольнити частково.

Окрему ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2015 року, що прийнята за наслідками розгляду подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Дрібної Юлії Анатоліївни про заміну способу і порядку виконання рішення суду по справі № 548/1694/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст ухвали виготовлений і підписаний 30 квітня 2015 року.