Справа № 2а-616/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Справа № 54935/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Шевченківського районного суду міста Львова від 05 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити компенсацію вартості продуктів харчування, -

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, яким просив визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати нарахувати та виплатити недоотриману компенсацію 50% вартості продуктів харчування за нормами, встановленими Міністерством охорони здоров'я України, відповідно до п. 14 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з жовтня 2010 року по грудень 2010 року в сумі 615, 41 грн. Позивач свої вимоги мотивує тим, що він, будучи особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, має право на компенсацію 50% вартості продуктів харчування. Однак така компенсація виплачується не в розмірах, визначених зазначеною статтею Закону № 796-XII, а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 936 у значно занижених розмірах. Добровільно провести такі нарахування та виплати відповідач відмовляється, тому позивач просить зобов'язати його здійснити нарахування та виплату цих сум відповідно до ст.20 Закону № 796-XII.

Постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 05 травня 2011 року позов задоволено.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що розміри грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у 2010 році встановлено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2010 року №113. Здійснення самостійного розрахунку компенсації вартості продуктів харчування відділами соціального захисту не передбачено жодним нормативним актом України. Орган соціального захисту здійснює лише перерахування коштів шляхом реалізації делегованих державою повноважень і не може відповідати за встановлення розмірів допомог та компенсацій, самостійно визначати їх збільшення або зменшення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІІ групи та відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та довідкою МСЕК серії ЛВА-1 № 321375.

На підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2010 року № 113 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2010 рік» позивачеві виплачується грошова компенсація вартості продуктів харчування для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 302 грн. щомісячно (в межах адміністративно-територіальної одиниці - Львівська область).

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимог законодавства вартість продуктів харчування відповідачем компенсовувалась у неповному розмірі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 14 статті 20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання. Зазначеним особам компенсується 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Фізіологічні (медичні) норми забезпечення продуктами харчування розроблені Міністерством охорони здоров'я України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Додаток № 4 до постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258).

При цьому, безпосередньо Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не визначено орган, на який покладено визначення розміру компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними центральним органом виконавчої влади.

Водночас, статтею 62 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Так, 20.09.2005 року була прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 936 «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з пунктом 9 якої Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські держадміністрації визначають щороку до 20 січня на поточний рік щомісячний розмір грошової компенсації вартості продуктів харчування відповідно до Закону в розмірах, визначених за нормами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258, для громадян, які належать до першої та другої категорії постраждалих, та цін на продукти, що склалися в регіоні за попередні три місяці, з урахуванням вимог статті 51 Бюджетного кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року «По внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України з питань соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України № 936 «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесено зміни, згідно яких пункт 9 викладено в новій редакції: «Мінпраці в десятиденний строк після прийняття закону про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з розроблених МОЗ фізіологічних (медичних) норм харчування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258, і даних Держкомстату щодо середніх цін на продукти харчування, що склалися в регіонах за попередні три місяці, визначає в розрізі Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя розміри грошової компенсації вартості продуктів харчування відповідно до Закону для громадян, віднесених до категорій 1 і 2, потерпілих дітей у разі захворювання кровотворних органів (гострі лейкози), щитовидної залози (аденома, рак), на злоякісні пухлини, а також для батьків потерпілих дітей, які не відвідують дитячі дошкільні та шкільні заклади і не забезпечуються продуктами харчування».

Таким чином, функції щодо визначення розміру грошової компенсації вартості продуктів харчування відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» покладено на Мінпраці.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2010 року № 113 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2010 рік» встановлено та затверджено розміри грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на 2010 рік. Зокрема, для громадян 1 категорії у Львівській області передбачено виплату у розмірі 302,00 грн. щомісячно.

Саме у таких розмірах позивач отримував компенсацію вартості продуктів харчування у період з жовтня 2010 року по грудень 2010 року.

Аналізуючи вищенаведені норми, колегія суддів зазначає, що Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради не наділений повноваженнями щодо визначення розміру грошової компенсації вартості продуктів харчування відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради правомірно виплачував ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості продуктів харчування у розмірі, який встановлено та затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України, до компетенції якого віднесено визначення розміру такої компенсації, а отже підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів не вбачає.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також суд не з'ясував всіх обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Львова від 05 травня 2011 року у справі № 2а-616/11/1328 за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити компенсацію вартості продуктів харчування - скасувати і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Повний текст постанови виготовлений 24.04.2015 року.