Справа № 607/19196/14-а
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2015 Справа №607/19196/14-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря Паюка М.М.,

позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, Відділ Держземагенства у м.Тернополі, про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_4 міської ради №6/52/20 від 28 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 міської ради, треті особа, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, Відділ Держземагенства у м.Тернополі, про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_4 міської ради №6/52/20 від 28 жовтня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 жовтня 2014 року ОСОБА_4 міська рада на пленарному засіданні сесії прийняла рішення за №6/52/20, на підставі якого внесла зміни в п.2 рішення міської ради від 12 липня 2013 року №6/35/54 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,04418 га за адресою вул. Симоненка, 2а гр. ОСОБА_2, ОСОБА_5М.»: замість слів «терміном до одного року» читати «терміном до двох років». На думку позивача, рішення ОСОБА_4 міської ради від 28 жовтня 2014 року за №6/52/20 прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює питання передання земельної ділянки в оренду. Вказане рішення міської ради порушує права та інтереси позивача через те, що всі особи, як юридичні так і фізичні мають право на отримання вказаної земельної ділянки в оренду, але відповідно до закону на підставі проведених земельних торгів. Правові підстави для визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_4 міської ради від 28 жовтня 2014 року за №6/52/20 полягають в тому, що орган місцевого самоврядування не мав жодних підстав, передбачених законом, для прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею у межах 0,0418 га, у користування на умовах оренди терміном на 5 років для обслуговування будівлі по вул. Симоненка, 2а. На підставі викладеного позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_4 міської ради від 28 жовтня 2014 року за №6/52/20, на підставі якого міська рада внесла зміни в п.2 рішення міської ради від 12 липня 2013 року № 6/35/54 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0.04418 га за адресою вул. Симоненка, 2а гр.ОСОБА_2, ОСОБА_5М.»: замість слів «терміном до одного року» читати «терміном до двох років» - в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам закону та порушує охоронювані законом інтереси позивача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, оскільки вважає, що виділення земельної ділянки ОСОБА_2, та ОСОБА_5 за адресою вул. Симоненка, 2а без проведення земельних торгів порушує його права, як громадянина України, щодо прийняття участі в цих земельних торгах, а тому просить визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 міської ради від 28 жовтня 2014 року № 6/52/20, як таке, що не відповідає вимогам закону.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час слухання справи повідомлений неодноразово належним чином. Письмових заперечень чи пояснень з приводу заявленого позову на адресу суду від органу місцевого самоврядування не надходило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3С в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у письмовому поясненні, долученому до матеріалів справи, та додатково пояснили, що права позивача не є порушеними, а тому у задоволенні позову слід відмовити у звязку з безпідставністю заявлених вимог.

Представник третьої особи - відділу Держземагенства у м.Тернополі в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував з підстав, викладених у письмових поясненнях по справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування, посадові особи органів місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі та в межах своєї компетенції.

Стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Рішенням ОСОБА_4 міської ради від 12 липня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0418 га за адресою: вул. Симоненка, 2а гр. ОСОБА_2, ОСОБА_5М.» №6/35/54 дано дозвіл ОСОБА_2, ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на п'ять років площею до 0,0418 га для обслуговування будівлі за адресою вул. В.Симоненка, 2а.

Згідно п.2 вказаного рішення зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_5 в шестимісячний термін подати на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зазначеної в п.1 даного рішення.

Відповідно до рішення ОСОБА_4 міської ради №6/47/21 від 25 квітня 2014 року внесено зміни в п.2 рішення міської ради №6/35/54 від 12 липня 2013 року та замість слів «шестимісячний термін» вирішено «термін до одного року» і таким чином продовжено термін подання на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до одного року.

Рішенням ОСОБА_4 міської ради №6/52/20 від 28 жовтня 2014 року внесено зміни в п.2 рішення №6/35/54 від 12 липня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0418 га за адресою: вул. Симоненка, 2а гр. ОСОБА_2, ОСОБА_5М.»: замість слів «терміном до одного року» читати «терміном до двох років».

З вимог ч.3 ст.2 КАС України вбачається, що у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень суди перевіряютьчи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пункт 2 ст.4 Європейської Хартії місцевого самоврядування передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 19 ЗК України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Частиною 7 вказаної статті встановлено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно?правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до приписів ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нових земельних ділянок.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. В такому випадку розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженим здійснювати розпорядження цією земельною ділянкою.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою - це затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Статтею 25 Закону України «Про землеустрій» визначено склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою, зокрема до технічної документації належить проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно ст.56 Закону України «Про землеустрій», технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку включає: пояснювальну записку; технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Таким чином, технічна документація виготовляється після надання дозволу на її розроблення і містить у собі відомості, на підставі яких можна встановити точне місце розташування та конкретні межі земельної ділянки.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору.

Проаналізувавши вищевказані норми законодавства суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 міська рада приймаючи рішення, яке ОСОБА_1 оскаржується в судовому порядку, діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням наданих повноважень, дотримуючись принципу рівності перед законом. Покликання позивача на те, що дії відповідача є неправомірними та порушують його права з огляду на те, що земельна ділянка, яку мають намір оформити в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_5, виділена їм без проведення аукціону, суд до уваги не бере, вважає, що вони не стосуються предмета спору та не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому суд звертає увагу на те, що виниклий між сторонами спір стосується виключно продовження термінів подання на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: вул. Симоненка, 2а, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а не дотримання органом місцевого самоврядування встановленого законом порядку надання останнім земельної ділянки в користування. Рішення ОСОБА_4 міської ради від 12 липня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0418 га за адресою: вул. Симоненка, 2а гр. ОСОБА_2, ОСОБА_5М.» №6/35/54 є чинним.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність доказів на підтвердження доводів позивача про те, що рішенням ОСОБА_4 міської ради від 28 жовтня 2014 року №6/52/20 порушено інтереси позивача, а тому відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 у звязку з безпідставністю позовних вимог.

За таких обставин, керуючись ст.ст.11, 17, 18, 70, 71, 86, 158, 163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, Відділ Держземагенства у м.Тернополі, про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_4 міської ради №6/52/20 від 28 жовтня 2014 року відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча суддя О.Герчаківська