Справа № 818/134/15
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 р.Справа № 818/134/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2015р. по справі № 818/134/15

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області

про визнання неправомірним та скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, в якому просив суд визнати неправомірним та скасувати пункт 2 наказу "Про надзвичайну подію за участю окремих працівників Краснопільського РВ та НДЕКЦ при УМВС та покарання винних" від 09.01.2015 № 5.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи , з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що комісією у складі: заступника начальника УКЗ УМВС - начальника ВІОС майора міліції Бистріка В.І., старшого інспектора з ОД ВІОС УКЗ УМВС майора міліції Краснабарода Ю.П., старшого інспектора цього ж відділу майора міліції Беседовського С.М. та за участю оперуповноваженого в ОВС ВВБ в Сумській області ДВБ МВС України майора міліції Гриви С.В., було проведено службове розслідування за фактом надзвичайної події за участю окремих працівників Краснопільського РВ та НДЕКЦ при УМВС та за його результатами складено висновок від 09.01.2015 (а.с. 87-91).

Висновком службового розслідування встановлено, що 04.01.2015 заступник начальника слідчого відділення Краснопільського РВ капітан міліції ОСОБА_6 та експерт НДЕКЦ при УМВС капітан міліції ОСОБА_1, перебуваючи поза службою, у вихідний день, при введеному в дію посиленому варіанті оперативно-службової діяльності, направилися в с. Миропільське, Краснопільського району, Сумської області на став в урочищі «Попівка», який межує із територією Російської Федерації, на риболовлю. Цього ж дня, близько 16.00 год., на березі вказаного ставку, ОСОБА_6, ОСОБА_1 та інших рибалок затримали прикордонники РФ і доставили до відділення ФСБ в Красній Ярузі, Бєлгородської області РФ. Згідно постанов по справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (№ 2394/26-15, № 2394/25-15 від 06.01.2014 відповідно) останні визнані винними у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 18.1 КпАП РФ, їм призначено покарання у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 4500 рублів РФ кожному, з адміністративним видворенням за межі РФ. Запобіжний захід у вигляді адміністративного затримання відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було відмінено. Останнім також заборонено в'їзд на територію РФ терміном на 5 років до 06.01.2020. Зі складеними відносно них адміністративними протоколами ОСОБА_6 та ОСОБА_1 погодилися, свою вину визнали.

На підставі вказаного висновку 09.01.2015 відповідачем був прийнятий наказ № 5 «Про надзвичайну подію за участю окремих працівників Краснопільського РВ та НДЕКЦ при УМВС та покарання винних», пунктом 2 якого за порушення службової дисципліни, що виразилося в ігноруванні вимог закону України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про порядок перетинання українсько-російського державного кордону жителями прикордонних регіонів України та Російської Федерації», ігноруванні вимог наказів МВС України від 22.02.2012 № 155, від 16.12.2014 № 1358, проявлену в ході службового розслідування нещирість, на підставі ст.ст. 2, 12, 14 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України, капітана міліції ОСОБА_1, експерта відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при УМВС, звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни), Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. (а.с. 8).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що порушення відповідачем процедури звільнення не відповідають положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України та призводять до обмеження прав позивача, яких неможливо відновити в позасудовому порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про міліцію", міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України "Про міліцію", основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних посягань; виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків. Діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про міліцію», міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури міністерства внутрішніх страв, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до Закону. У своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 зазначеного Закону, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України.

На реалізацію зазначених норм Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджений Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV та визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Згідно із п.п. 2, 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, норми якого поширюються і на працівників міліції, передбачено, що особи які перебувають на службі в органах внутрішніх справ і мають спеціальне звання капітана міліції, відносяться до середнього начальницького складу. Особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно із ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Також, пунктом 64 («є») Положення встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені у Дисциплінарному статуті органів внутрішніх справ України затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно із ст. 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного Статуту ОВС України ст. 23 та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України передбачено, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно із законодавством. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з Дисциплінарним Статутом.

Згідно із ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Вирішення питання щодо виду застосованого дисциплінарного стягнення є переважним правом керівника, який наділений правом накладання дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ч. 12 ст. 14 Дисциплінарного статуту, у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Згідно із ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Статут), звільнення з органів внутрішніх справ є одним з видів дисциплінарних стягнень, що застосовуються за порушення службової дисципліни.

Як встановлено з матеріалів справи, наказом Управління МВС України в Сумській області від 09 січня 2015 року № 5 експерта відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при УМВС капітана міліції ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 64 «є» (за порушення дисципліни).

Зазначене звільнення відбулось з підстав викладених у наказі Управління МВС України в Сумській області від 09 січня 2015 року № 5.

Із змісту цього наказу та матеріалів службового розслідування вбачається, що позивача звільнено за порушення службової дисципліни, що виразилося в ігноруванні вимог Закону України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про порядок перетинання українсько-російського державного кордону жителями прикордонних регіонів України та Російської Федерації», ігноруванні вимог наказів МВС України від 22.02.2012 № 155, від 16.12.2014 № 1358, проявлену в ході службового розслідування нещирість.

Разом з тим, здійснивши службове розслідування стосовно капітана міліції ОСОБА_1 щодо його несанкціонованого перетину державного кордону України, посадовими особами відповідача не було враховано, що несанкціонований перетин кордону України ОСОБА_1 та порушення порядку несення служби, які ставляться в провину ОСОБА_1 не є взаємопов'язаними між собою подіями.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про міліцію», на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; з) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Таким чином, звільнення з ОВС України є крайньою мірою дисциплінарного стягнення.

Статтею 14 Закону України «Про міліцію» встановлений порядок накладання дисциплінарних стягнень.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто бо дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до п. 8.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Судом встановлено, що перед застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення відповідачем не було повною мірою враховано тяжкість проступку, не наведено яку шкоду було заподіяно позивачем. Однак, відповідачем до позивача було застосовано крайню міру дисциплінарної відповідальності - звільнення.

Судом враховано, що позивач визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 18.1 КпАП РФ, а саме перетині державного кордону без документів, дійсних для перетину державного кордону.

Проте, вчинений старшим капітаном міліції ОСОБА_1 проступок не спричинив негативних наслідків, не призвів до завдання збитків державі та іншим особам. Крім того, згідно службової характеристики, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 за своїми морально діловими якостями гідний до несення служби, згідно витягу з послужного списку має неодноразові заохочення, а саме подяку, почесну грамоту УМВС, медаль "За сумлінну службу" ІІІ ступеня, заохочувався грошовими винагородами. ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності раніше не притягався.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при накладенні на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України за порушення службової дисципліни не враховано попередню поведінку порушника, відсутність завданих державі та іншим особам збитків, відсутність негативних наслідків правопорушення, не оцінено професійні, ділові та моральні якості, відсутність до цього дисциплінарних стягнень у капітана міліції ОСОБА_1 та наявність неодноразових заохочень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, згідно із п. 2 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, є особою середнього начальницького складу, застосування відразу до позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, без наявності у нього більш м'яких заходів дисциплінарного стягнення, є передчасним та таким, що порушує його права та охоронювані законом інтереси.

З урахування встановлених обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ в частині звільнення ОСОБА_1 прийнято необгрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки рішення про звільнення з ОВС України є крайньою мірою дисциплінарного стягнення, позивач правопорушення вчинив не перебуваючи на службі та негативних наслідків від вчиненого не настало та непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між вчиненим правопорушенням та наслідками для позивача.

Вказані порушення відповідачем процедури звільнення не відповідають положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України та призводять до обмеження прав позивача, яких неможливо відновити в позасудовому порядку.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду про незаконність п. 2 наказу начальника УМВС України в Сумській області від 09.01.2015 № 5 про звільнення капітана міліції ОСОБА_1, експерта відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при УМВС з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

До того ж, на виконання приписів ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області не надало суду належних та допустимих доказів в обґрунтування та підтвердження прийняття спірного наказу, зокрема, в частині щодо звільнення з органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1, експерта відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при УМВС.

Відтак, позовні вимоги позивача правомірні, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року по справі № 818/134/15 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2015р. по справі № 818/134/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Філатов Ю.М.