Справа № 803/1771/13-а
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Справа № 876/12266/13

Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

16.08.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 27.06.2013 року №1499-17, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 311 грн. 98 коп.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області № 1499-17 від 27 червня 2013 року про визначення ОСОБА_1 податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваного фізичними особами, в сумі 311 грн. 98 коп.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до підпункту 4 пункту 18 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України у 2013 році контролюючі органи не нараховують податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичним особам - платникам податку, і цей податок фізичними особами не сплачується.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваного фізичними особами, в сумі 311 грн. 98 коп. ОСОБА_1

Крім того, суд першої інстанції вказує на те, що відповідачем не надано суду рішення контролюючого органу про скасування податкового повідомлення-рішення № 1499-17 від 27.06.2013 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її із невідповідністю висновків суду обставинам справи, Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Волинській області оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що 09.09.2013 року за № 5623/Т/17.4 Луцькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області прийнято рішення про відкликання податкового повідомлення-рішення від 27.06.2013 № 1499-17. Таким чином, вважає, що станом на 09.09.2013 року був відсутній предмет спору по даній справі.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 21.02.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування, відповідно до умов якого позивач отримав у власність нерухоме майно (квартиру АДРЕСА_1, вартістю 39 549 грн.

На підставі квитанції № 30692770 від 17.04.2013 року ОСОБА_1 сплатив до державного бюджету 2 054 грн. 80 коп. податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік, в тому числі 1 977 грн. 45 коп. податку із доходу, отриманого як дарунок нерухомого майна за ставкою податку в розмірі 5 відсотків вартості отриманого доходу, як це встановлено пунктом 174.6 статті 174, пунктом 167.2 статті 167 ПК України.

Також, 25 квітня 2013 року позивач подав до контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік.

27.06.2013 року Луцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № 1499-17, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 311 грн. 98 коп.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо об'єктів нерухомості» № 403-УІІ від 04.07.2013 року, який набрав чинності з 04.08.2013 року, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 18, згідно із підпунктом 4 якого установлено, що з метою формування реєстру платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та забезпечення взяття відповідними контролюючими органами на облік таких платників податку, у першому базовому податковому (звітному) періоді (2013 рік) стаття 265 цього Кодексу для фізичних осіб застосовується з урахуванням особливостей, зокрема: у 2013 році контролюючі органи не нараховують податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичним особам - платникам податку, і цей податок фізичними особами не сплачується.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи апеляційний суд дійшов висновку, що повідомлення-рішення відповідача від 27.06.2013 року №1499-17, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 311 грн. 98 коп., є неправомірним та підставно скасовано судом першої інстанції.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно вимог підпункту 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

Пунктом 60.3 статті 60 цього ж Кодексу встановлено, що у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

В матеріалах справи відсутнє рішення контролюючого органу про скасування податкового повідомлення-рішення № 1499-17 від 27 червня 2013 року.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року у справі №803/1771/13-а за позовом ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник