Справа № 820/16420/14
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 березня 2015 року м. Київ В/800/693/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: Юрченко В.П. - головуючого, Борисенко І.В., Вербицької О.В., Кошіля В.В., Лосєва А.М., розглянувши заяву Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 грудня 2014 року у справі № 820/16420/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Скорпіон-РП" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 грудня 2014 року у справі № 820/16420/14, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року.

Згідно статті 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень подається до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України, який за змістом статей 239-2 та 240 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряє відповідність заяви вимогам цього Кодексу та вирішує питання про допуск справи до провадження.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2015 року вказану заяву залишено без руху з наданням строку для усунення встановлених недоліків.

Заявник, на виконання вимог даної ухвали, усунув зазначені недоліки заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України.

Згідно частини третьої статті 239-2 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заявник усунув недоліки заяви в установлений строк, вона вважається поданою у день первинного її подання до Вищого адміністративного суду України.

У заяві про перегляд судового рішення заявник посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме: п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Як приклад неоднакового застосування одних і тих самих правових норм, заявник вказує на ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 листопада 2013 року у справі № 820/554/13-А (Вх. № К/800/41380/13), від 24 липня 2013 року у справі № 2а-1856/12/2670 (Вх. № К/9991/51754/12), від 24 квітня 2014 року у справі № 2а-15323/12/2670 (Вх. № К/800/29370/13) та від 30 січня 2013 року у справі № 2а-1270/12/1070 (Вх. № К/9991/70158/12).

Розглянувши заяву про перегляд ухвали суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України, враховуючи таке.

Згідно із статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом; 3) порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

У судових рішеннях, на які посилається заявник, відсутнє різне правозастосування в подібних правовідносинах, яке відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України може бути підставою для перегляду судових рішень в адміністративній справі Верховним Судом України.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №2 "Про судову практику застосування статей 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України").

При вирішенні питання допуску справи до провадження Верховного Суду України враховується сукупність всіх наявних складових ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Колегія суддів не розцінює як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 листопада 2013 року у справі № 820/554/13-А (Вх. № К/800/41380/13) та від 30 січня 2013 року у справі № 2а-1270/12/1070 (Вх. № К/9991/70158/12), оскільки зазначені судові рішення не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а свідчать про різні обставини справ, за наслідками оцінки яких суд дійшов різних правових висновків.

Крім того, слід зазначити, що вищевказаною ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 січня 2013 року в задоволеній частині позову щодо скасування податкового повідомлення рішення від 16 грудня 2011 року № справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції з огляду на наявність факту неповноти встановлення обставин справи.

Зважаючи на те, що направлення справи або частини позовних вимог на новий розгляд не призвело до розв'язання заявленого сторонами спору по суті, вказане рішення в цій частині, не містить висновків щодо правомірності застосування норм матеріального права.

Також, ухвалами Вищого адміністративного суду України від 24 липня 2013 року у справі № 2а-1856/12/2670 (Вх. № К/9991/51754/12) та від 24 квітня 2014 року у справі № 2а-15323/12/2670 (Вх. № К/800/29370/13) на які посилається заявник, як на підставу неоднакового застосування норм матеріального права, не було розв'язано заявлений сторонами спір по суті, оскільки справи направлені на новий розгляд до суду першої інстанції з огляду на наявність факту неповноти встановлення обставин справи, а відтак, вказані рішення також не містять висновків щодо правомірності застосування норм матеріального права.

Оскільки чинне законодавство підставою для подання заяви про перегляд судових рішень та допуску адміністративної справи для перегляду Верховним Судом України визначає різне застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права в подібних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку про відмову в допуску даної справи до провадження.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в допуску до перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 грудня 2014 року за заявою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів у справі № 820/16420/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Скорпіон-РП" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В.П. Юрченко

Судді: І.В. Борисенко

О.В. Вербицька

В.В. Кошіль

А.М. Лосєв