Справа № 813/6835/14
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Справа № 876/11821/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2014 р. по справі за позовом Приватного підприємства "ЗІТ" до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнанння протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

06.10.2014 року позивач - Приватне підприємство "ЗІТ" (далі - ПП "ЗІТ") звернулось до суду із позовом до відповідача - Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області) про визнання нечинними податкові повідомлення-рішення від 02.06.2014 року № та №.

15 жовтня 2014 року позивачем було уточнено позовні вимоги, з урахуванням чого ПП "ЗІТ" просило визнати протиправним рішення ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.06.2014 року № та №.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що оспорювані ним податкові повідомлення-рішення були прийняті контролюючим органом у зв'язку із нібито нереальністю операцій, здійснюваних ПП "ЗІТ" із ПП "Еко-арт-буд" у липні 2013 року.

Однак, позивач стверджує, що такі висновки податкового органу є помилковими, оскільки його операції з ПП "ЗІТ" носили реальний і товарний характер. Реальність таких операцій підтверджується належними та допустимими доказами - укладеними договорами, накладними, податковими накладними, фактом оплати за придбаний товар, прийняттям та використанням товару у господарській діяльності позивача, актами виконаних робіт та ін., які надавалися в повному обсязі відповідачу, але ним не були враховані.

У той же час, доводи, якими податковий орган обґрунтував свої висновки, не базуються на нормах закону та дійсних обставинах. Зокрема, позивач зазначає, що залучення перевізників для транспортування придбаних позивачем пристроїв не було необхідним, оскільки здійснювалося ним самостійно, що виключає необхідність оформлення товарно-транспортних накладних та не свідчить про безтоварність таких операцій. Більш того, безпідставними є висновки відповідача про нікчемність укладених позивачем та його контрагентом правочинів, позаяк вони є голослівними.

Позивач звертає увагу на те, що зазначені вище операції здійснювалися ним із метою реалізації власної господарської компетенції, а саме - для проведення діяльності із облаштування й експлуатації систем з моніторингу транспортних засобів.

Як наслідок, позивач стверджує, що відповідач, ґрунтуючись на помилкових і безпідставних висновках про порушення ПП "ЗІТ" податкового законодавства, прийняв протиправні податкові повідомлення-рішення № та № від 02.06.2014 року, у зв'язку з чим позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2014 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області від 02.06.2014 року №.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області від 02.06.2014 року №.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що реальність операцій позивача з його контрагентом підтверджується наданими на розгляд суду первинними документами, які відповідають вимогам чинного законодавства.

Не погодившись з прийнятою постановою, ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що у ході позапланової виїзної перевірки ПП "ЗІТ" у квітні-травні 2014 року податковим органом було зібрано достатньо доказів, які у своїй сукупності є достатнім підтвердженням нереальності операцій між ПП "ЗІТ" із ПП "Еко-арт-буд".

ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області наголошує, що декларуючи придбання в ПП "Еко-арт-буд" пристроїв GPS, позивачем не було представлено необхідних для таких операцій документів, якими відповідач вважає товарно-транспортні накладні.

Також реальність операцій, які декларували ПП "ЗІТ" із ПП "Еко-арт-буд", на переконання відповідача, спростовується даними акта про результати позапланової виїзної перевірки ПП "Еко-арт-буд" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках із ТзОВ Рекламно-виробничий дім "Апхіл" №431/22-40/36544979 від 30.10.2013 року та даними акта про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ Рекламно-виробничий дім "Апхіл" з питань податкового та іншого законодавства №1367/26-55-22-07/36588639 від 30.09.2013 року. Відповідач вказує на те, що зазначеними актами встановлено неможливість провадження ТзОВ Рекламно-виробничий дім "Апхіл" реальної господарської діяльності, а тому ПП "Еко-арт-буд" не могло придбавати товари й послуги в такого підприємства й у подальшому реалізовувати їх позивачеві. При цьому, відповідач також звертає увагу на те, що ПП "Еко-арт-буд" було відкликано позовну заяву про скасування податкового повідомлення-рішення, а директора вказаного підприємства було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що свідчить про дійсне існування обставин, на які посилається відповідач.

У зв'язку із наведеним, відповідач вважає, що висновки й рішення податкового органу є обґрунтованими й законними, спрямованими виключно на захист прав та інтересів держави від протиправних дій недобросовісних платників податків, у зв'язку з чим підстави для скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень № та № від 02.06.2014 року відсутні.

У судовому засіданні 30.04.2015 року представник Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова Головного управління ДФС у Львівській області заявив клопотання в порядку ст.55 КАС України та просив суд апеляційної інстанції замінити відповідача у справі Державну податкову інспекцію у Сихівському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на Державну податкову інспекцію у Сихівському районі міста Львова Головного управління ДФС у Львівській області, як правонаступника та належного відповідача у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.55 КАС України, суд вважає за необхідне замінити сторону відповідача Державну податкову інспекцію у Сихівському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області її правонаступником - Державною податковою інспекцією у Сихівському районі міста Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити, з наступних підстав.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ПП "ЗІТ" як юридична особа було зареєстроване Виконавчим комітетом Львівської міської ради 14.06.2007 року. На податковий облік позивача взято 16.06.2007 року. У періоді, який перевірявся, ПП "ЗІТ" було зареєстровано як платник ПДВ, згідно Свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від 03.07.2007 року.

Як підтверджується матеріалами справи, в період із 29.04.2014 року по 07.05.2014 року ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області було проведено позапланову виїзну перевірку ПП "ЗІТ" з питань правильності декларування податку на прибуток та податку на додану вартість при здійсненні розрахунків із ПП "Еко-Арт-Буд" за весь період розрахунків.

Перевірка була проведена на підставі наказу в.о. начальника ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області №274 від 29.04.2014 року, направлення на перевірку №293 від 29.04.2014 року. Позивачем було допущено контролюючий орган до перевірки, підстави та порядок її проведення ним не оскаржувалися.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт №456/13-50-22-04/35186497 від 15.05.2014 року, у якому зафіксовано наступні порушення податкового законодавства, допущені ПП "ЗІТ" у своїй діяльності:

1) п.п.135.1, 135.2, 135.4, 137.1 ст.137 Податкового кодексу України, що полягало у завищенні доходу за 2013 рік в сумі 115 000 грн.;

2) п.п.44.1, 138.2, 138.4, 139.1.9 ст.139 Податкового кодексу України, що полягало у завищенні витрат за 2013 рік в сумі 108 333 грн.;

3) п.п.14.1.191, 185.1, 188.1, 187.1 ст.187 Податкового кодексу України, що полягало у завищенні податкового зобов'язання з ПДВ у липні 2013 року в сумі 23 000 грн.;

4) п.п.198.1-198.3 ст.198 Податкового кодексу України, що полягало у завищенні податкового кредиту в липні 2013 року на 66 666,67 грн.;

5) п.п.198.1-198.3, 198.6, 200.1, 200.3 Податкового кодексу України, що полягало у заниженні податку на додану вартість в липні 2013 року на 28 102 грн. та завищенні від'ємного значення відображеного в рядку 24 Декларації податку на додану вартість за липень 2013 року в сумі 15565 грн.

Зі змісту акту перевірки №456/13-50-22-04/35186497 від 15.05.2014 року слідує, що податковий орган дійшов висновку про те, що ряд операцій між позивачем і його контрагентом, здійснювані в липні 2013 року, не носили реальний характер. Так, в акті перевірки як нереальні кваліфіковано господарські операції між ПП "ЗІТ" і ПП "Еко-Арт-Буд" щодо виконання останнім робіт з написання та розробки програмного ядра єдиної точки доступу до геопросторової інформації для створення геопорталу та постачання останнім пристроїв GPS.

Податковий орган вказує на те, що такі роботи насправді не виконувалися, а товар не постачався, оскільки з боку ПП "Еко-Арт-Буд" відсутні необхідні дії, відсутній управлінський та технічний персонал, основні фонди, транспортні засоби, що виключає реальне здійснення таким контрагентом господарських операцій із іншими особами.

Також відповідач наголошує на тому, що ПП "Еко-Арт-Буд" фактично не здійснювалося деклароване ним придбання робіт (послуг) та товару (пристроїв GPS) у ТзОВ "Рекламно-виробничий дім "Апхіл", що виключає можливість їх подальшого продажу позивачу.

Указані обставини були встановлені податковими органами в ході проведення позапланової перевірки ПП "Еко-Арт-Буд", що оформлено актом №431/22-40/36544979 від 30.10.2013 року, складеним ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області, та в ході проведення зустрічної звірки ТзОВ Рекламно-виробничий дім "Апхіл", що оформлено актом про неможливість проведення зустрічної звірки №1367/26-55-22-07/36588639 від 30.09.2013 року, складеним ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області. Окрім того, в акті №456/13-50-22-04/35186497 відповідач посилається на відсутність товарно-транспортних накладних, складених у ході транспортування до позивача пристроїв GPS, як на доказ безтоварності й нереальності таких операцій.

На підставі вказаного акту №456/13-50-22-04/35186497 від 15.05.2014 року ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.06.2014 року щодо зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 15 565 грн. і податкове повідомлення-рішення № від 02.06.2014 року щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (28 102 грн.) та штрафними санкціями (7 026 грн.).

Не погоджуючись із рішеннями ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області, позивачем було оскаржено їх в адміністративному порядку до ГУ Міндоходів у Львівській області та до Державної фіскальної служби України, які були розглянуті та залишені без задоволення за рішенням №19048/10/13-01-10-08-05/1200 від 07.08.2014 року та рішенням №3012/6/99-99-10-01-15 від 08.09.2014 року, відповідно.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями № і № від 02.06.2014 року, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно п.135.2 ст.135 ПК України, доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В силу п.135.4 ст.135 ПК України, дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань.

Відповідно до п.137.1 ст.137 ПК України, дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Також, згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В силу п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 ПК України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.14.1.191 ст.14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно п.185.1 ст.185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

В силу п.188.1 ст.188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Крім того, відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами. (п. 198.5 ст. 198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Беручи до уваги вищевикладені норми ПК України, якими зокрема керувався відповідач, при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень рішень, судом апеляційної інстанції встановлено, що у липні 2013 року ПП "ЗІТ" здійснив ряд господарських операцій із контрагентом ПП "Еко-Арт-Буд". Змістом вказаних господарських операцій було виконання таким контрагентом на замовлення позивача робіт (надання послуг) і поставка товару.

Так, у матеріалах справи наявний договір про виконання робіт (надання послуг) №01/02/13 від 01.02.2013 року, підписаний директором ПП "ЗІТ" Лисим В.В. (як Замовником) та директором ПП "Еко-Арт-Буд" - ОСОБА_3 (як Виконавцем). Предметом такого договору є надання ПП "Еко-Арт-Буд" послуг позивачу, які визначені в технічному завданні до такого договору (а.с.125-146), у відповідності до якого, змістом послуг є створення географічної інформаційної системи. Виконавець зобов'язується виконати роботи (надати послуги) у термін до 01.08.2013 року. Вартість таких послуг складає, згідно умов договору, 270 000 грн., у т.ч. ПДВ (а.с.86-88).

Окрім того, позивачем в особі директора Лисим В.В. (Покупцем) та його контрагентом в особі директора ОСОБА_3 (Продавцем) було укладено договір купівлі-продажу товару №10/07/13 від 10.07.2013 року (а.с.89). Предметом цього договору є постачання ПП "Еко-Арт-Буд" на користь позивача товару за вартістю та кількістю, згідно з відповідною накладною до кожного конкретного факту поставки товару.

ПП „ЗІТ" включено до складу податкового кредиту за липень 2013 року ПДВ в сумі 66666,67грн. (податкові накладні: № 5 від 11.07.13 р., ПДВ - 21666,67 грн. (пристрій GPS), №38 від 31.07.13 р., ПДВ- 45000 грн. (надання послуг).

До перевірки ПП „ЗІТ" не надано товарно-транспортних накладних, які б підтверджували перевезення матеріалів (пристрій GPS в кількості 100 шт.).

Перевіркою встановлено, що матеріали ( пристрій GPS ), придбані в ПП „Еко-Арт- Буд", ПП "ЗІТ" реалізовано ТзОВ «Львівська пивна компанія», ПДВ у липні 2013 року - 23000 гривень.

Колегія суддів бере до уваги акт ДПІ у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області від 30.10.2013 р. №431/22-40/36544979 "Про результати позапланової виїзної перевірки ПП „Еко-Арт-Буд" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках із ТОВ Рекламно виробничий дім „Апхіл" за період липень 2013 року", в якому зазначено: "Перевіркою встановлено, що ПП „Еко-Арт-Буд" укладено з ПП „ЗІТ" Договір купівлі-продажу товару №10/07/13 від 10.07.2013 р. та Договір про виконання робіт з написання та розробки програмного ядра єдиної точки доступу до геопросторової інформації для створення геопорталу №01/02/13 від 01.02.2013 р. Згідно представлених до перевірки документів первинного бухгалтерського обліку, перевіркою встановлено, що ПП „Еко-Арт-Буд" для виконання умов вищевказаних договорів, відображено в бухгалтерському обліку придбання послуг, будівельних матеріалів та товарно-матеріальних цінностей в ТзОВ Рекламно-виробничий дім „Апхіл".

Крім того, актом ДПІ у Печерському районі м.Києва від 30.09.2013 р. №1367/26-55-22-07/36588639 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ Рекламно-виробничий дім „Апхіл" з питань податкового та іншого законодавства з 01.08.2010 року по 31.08.2013 року" встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам - покупцям за період з 01.08.2010 року по 31.08.2013 року, встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та відповідно продажі товарів (послуг). В акті перевірки зазначено, що згідно довідки №110/01/26-55-07-02 від 13.08.2013 року управління фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві місцезнаходження ТзОВ Рекламно-виробничий дім „Апхіл" не встановлено. Неможливо підтвердити факт реального здійснення господарських операцій ТзОВ Рекламно-виробничий дім „Апхіл", оскільки у суб'єкта господарювання відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби. Виходячи з вищенаведеного, ТзОВ Рекламно- виробничий дім „Апхіл" здійснював діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам. Виконання робіт та надання послуг повинні оформлятися відповідними документами, які б підтверджували фактичне виконання тої чи іншої послуги. Таким чином, перевіркою встановлено відсутність фактичного придбання ПП „Еко-Арт-Буд" товару від ТОВ Рекламно-виробничий дім „Апхіл", а тільки відображення у податковому обліку операції, яка передбачає отримання податкової вигоди за рахунок несплати податків, без настання реальних правових наслідків."

В акті перевірки від 15.05.14 р. № 456/13-50-22-04/35186497 зазначено, що оскільки відсутні матеріали та надані послуги по факту придбання від ТОВ Рекламно-виробничий дім „Апхіл", відповідно відсутня реалізація товарів та наданих послуг ПП „Еко-Арт-Буд" для ПП "ЗІТ''. Отже, внаслідок відсутності відповідних дій з боку директора ПП „Еко-Арт-Буд", управлінського та технічного персоналу, основних фондів, транспортних засобів встановлено факт нереальності вчинення та удаваних господарських операцій між ПП „Еко-Арт-Буд" та ПП"ЗІТ."

Тому, ПП "ЗІТ'' в порушення п. 185.1 ст.185, п. 188.1 ст.188, п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України завищено податкове зобов'язання з ПДВ в липні 2013 року на 23000 грн.; п.198.1,п.198.2,п.198.3, ст.198 Податкового кодексу України завищено податковий кредит в липні 2013 року на 66666,67 грн., що призвело до завищення значення рядка 24 «Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року на 15565 грн. та заниження ПДВ., що підлягає сплаті до бюджету, за липень 2013 року на 28102 гривень.

За інформацією, наданою ДПІ у Сихівському районі м.Льова листом від 25.06.2014 р. № 7783/7/22-04/136 :" ПП "ЗІТ" до перевірки надало технічне завдання щодо написання та розробки програмного ядра єдиної точки доступу до геопросторової інформації для створення геопорталу, та акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від ПП „ Еко-Арт- Буд ", в якому не вказано які види робіт проводилися. Інших документів (кошторис), які б відображали розрахунки вартості написання та розробки програмного ядра єдиної точки доступу до геопросторової інформації для створення геопорталу із сторони ПП "ЗІТ" до перевірки не надано. Технічні завдання щодо географічної інформаційної системи (шифр ГІС) складено ПП "ЗІТ" та затверджено 01.02.2013 року начальником відділу інформаційних технологій ПП "ЗІТ" ОСОБА_4, який являєтьсься одним із засновників ПП "ЗІТ"."

Слід зазначити, що ПП "ЗІТ" як на підставу реальності господарських операцій з контрагентом ПП "Еко-Арт-Буд" надало на розгляд суду : укладені договори, податкові та видаткові накладні, банківські платіжні доручення, акти виконаних робіт та ін., проте дані докази у їх сукупності не доводять товарності та реальності здійснених операцій між контрагентами.

Крім того, колегія суддів бере до уваги вирок Сихівського районного суду м.Львова від 12.12.2014 року у справі № 464/9922/14-к, яким ОСОБА_3 (директора ПП "Еко-Арт-Буд") визнано винним за ч.2 ст.27, ч.2 ст.205 КК України.

Сихівським районним судом м.Львова зокрема було встановлено, що ОСОБА_3 у березні 2013 року, діючи умисно, здійснив перереєстрацію на себе ПП «Еко-Арт-Буд» (), і з метою прикриття незаконної діяльності та використання зазначеного суб'єкта господарювання для створення видимості фінансово-господарської діяльності, незаконного обернення безготівкових коштів в готівкові, здійснення документального оформлення, начебто, проведених операцій з купівлі-продажу товарів (надання послуг, виконання робіт), вчинив співучасть у фіктивному підприємництві із невстановленими слідством особами, що в подальшому заподіяло велику матеріальну шкоду державі в розмірі 3 029 181 грн.

ОСОБА_3, переслідуючи мету на здійснення фіктивного підприємництва, вчинив всі необхідні дії щодо внесення змін у реєстраційні документи та відповідно став засновником, директором та головним бухгалтером підприємства - юридичної особи: ПП «Еко-Арт-Буд», зареєстрованого Виконавчим комітетом Львівської міської ради 26.06.2009 (Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії №0022252) за юридичною адресою: м.Львів, вул.Кримська, 28, взятого на податковий облік в органах державної податкової служби в ДПІ у Галицькому районі м.Львова.

Так, ОСОБА_3як службова особа ПП «Еко-Арт-Буд», у відповідності до ст.67 Конституції України, розділу третього Закону України від 16.07.99 №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст.16, 47, 168 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), статуту приватного підприємства «Еко-Арт-Буд», затвердженого 07.03.2013 власником ОСОБА_3, будучи уповноваженим виконувати організаційно-розпорядчі обов'язки - функції по керівництву підприємством, розпорядженню його майном та коштами, відповідальним за організацію та ведення бухгалтерського та податкового обліку, за повноту нарахування і своєчасність сплати до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів), не маючи наміру на здійснення реальної господарської діяльності ПП «Еко-Арт-Буд», з метою прикриття незаконної діяльності підприємства, рахувався власником та директором ПП «Еко-Арт-Буд» (рішення учасника (засновника) №2 ПП «Еко-Арт-Буд» від 07.03.2013 року та наказ №1-К від 07.03.2013).

Внаслідок таких дій, директор ПП «Еко-Арт-Буд», отримав фактичне право на керівництво фінансово-господарською діяльністю підприємством та здійснення організаційно-розпорядчих функцій. З метою здійснення незаконної діяльності ПП «Еко-Арт-Буд», створення видимості реальної господарської діяльності та прикриття незаконної діяльності, ОСОБА_3відкрив рахунок у ПАТ «Банк Національний Кредит» (МФО 320702).

У подальшому ОСОБА_3, достовірно знаючи, що в силу статусу малозабезпеченої та малоосвідченої особи не зможе здійснювати фактичну підприємницьку діяльність, і не буде здійснювати господарську діяльність ПП «Еко-Арт-Буд», а також самостійно виконувати функції директора підприємства, надав фактичне право управління діяльністю підприємства невстановленим слідством особам, яким віддав у розпорядження документи фінансово-господарської діяльності та печатку ПП «Еко-Арт-Буд».

Так, упродовж березня-грудня 2013 року на рахунок ПП «Еко-Арт-Буд», відкритий у ПАТ «Банк Національний Кредит», надходили кошти від реально діючих суб'єктів підприємницької діяльності в якості оплати товарів, робіт, послуг, які в подальшому знімались готівкою невстановленими слідством особами. Такі дії ОСОБА_3, надавали можливість лише документально оформляти нібито проведення господарських операцій, для відображення фіктивних господарських операцій у податковому обліку.

Згідно з ч.3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 205 КК України, фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб'єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Як наслідок, колегією суддів на підставі вироку Сихівського районного суду м.Львова від 12.12.2014 року у справі № 464/9922/14-к встановлено нереальність господарський операцій здійснених ПП «Еко-Арт-Буд» з суб'єктами підприємницької діяльності у період з березня 2013 року. Правочини ПП «Еко-Арт-Буд» з його контрагентами не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, а переслідували мету здійснення фіктивного підприємництва.

Слід зазначити, що позивачем у період незаконної діяльності ПП «Еко-Арт-Буд» було укладено ряд договорів (які є предметом дослідження у справі), зокрема :

1) договір про виконання робіт (надання послуг) №01/02/13 від 01.02.2013 року, підписаний директором ПП "ЗІТ" Лисим В.В. (як Замовником) та директором ПП "Еко-Арт-Буд" - ОСОБА_3 (як Виконавцем). Предметом такого договору є надання ПП "Еко-Арт-Буд" послуг позивачу, які визначені в технічному завданні до такого договору (а.с.125-146), у відповідності до якого, змістом послуг є створення географічної інформаційної системи. Виконавець зобов'язується виконати роботи (надати послуги) у термін до 01.08.2013 року. Вартість таких послуг складає, згідно умов договору, 270 000 грн., у т.ч. ПДВ (а.с.86-88).

2) договір купівлі-продажу товару №10/07/13 від 10.07.2013 року (а.с.89). Предметом цього договору є постачання ПП "Еко-Арт-Буд" на користь позивача товару за вартістю та кількістю, згідно з відповідною накладною до кожного конкретного факту поставки товару.

За таких обставин, наявність у ПП "ЗІТ" документів на підтвердження реальності господарських операцій з ПП "Еко-Арт-Буд" не доводять змісту цих операцій та реальності їх здійснення.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області задовольнити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2014 р. по справі № 813/6835/14 - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "ЗІТ" до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнанння протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Постанова складена в повному обсязі 05.05.2015 року.