Справа № 826/1617/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/1617/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

30 квітня 2015 року 13:50 справа №826/1617/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства “Київенерго”

до

Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центрального офісу з обслуговування великих платників

про

визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року відкрито провадження у справі №826/1617/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 08 квітня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; сторонами заявлено спільне клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

На підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняті на підставі акта МГУ-ЦО від 04 грудня 2014 року №1430/28-10-41-10/00131305 “Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ПАТ “Київенерго” (код за ЄДРПОУ 00131305) з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов’язань до бюджету авансових внесків з податку на прибуток підприємства за лютий 2013 року” (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою встановлено наступне: ПАТ “Київенерго” подано податкову декларацію з податку на прибуток за три квартали 2012 року, де задекларовано суму податку на прибуток в сумі 295 910 593,00 грн.; граничний термін сплати авансового внеску з податку на прибуток за лютий 2013 року у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за три квартали 2012 року, - 20 лютого 2013 року.

15 лютого 2013 року ПАТ “Київенерго” сплачено до бюджету 20 000 000,00 грн.; 19 лютого 2013 року сплачено до бюджету 12 561 913 грн.

Станом на 20 лютого 2013 року в картці особового рахунку ПАТ “Київенерго” обліковувалась переплата в сумі 32 561 713,64 грн.

Після нарахування суми авансового внеску в сумі 32 878 955,00 грн. виник податковий борг в розмірі 317 241,36 грн. Сплата боргу проводилась із затримкою 23 дні платіжним дорученням від 15 березня 2013 року.

З огляду на викладене, на думку відповідача, ПАТ “Київенерго” порушено пункт 2 підрозділу 4 розділу ХХ “Перехідні положення” та пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємства в розмірі 317 241,36 грн.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, позивач подав заперечення, за результатами розгляду яких МГУ-ЦО повідомило що наявність у позивача переплати за платежами податку на прибуток не спростовує висновків акта перевірки, оскільки відповідної заяви ПАТ “Київенерго” про зарахування надміру сплачених сум по платежам за кодами бюджетної класифікації 11021000 та 11020500 в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток (код платежу 11024000) до МГУ-ЦО не надходила.

Позивач не погоджується зі спірним податковим повідомленням-рішенням та зазначає, що має переплату з податку на прибуток підприємства за іншими кодами бюджетної класифікації в загальній сумі 8 369 641,49 грн.; оскільки переплата виникла по одному й тому самому податку, сплата грошових зобов’язань з авансового внеску повинна була відбутись автоматично та без заяви ПАТ “Київенерго” за рахунок наявної переплати.

Відповідач у письмовому запереченні проти адміністративного позову підтримав висновки акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов’язком визнається обов’язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов’язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов’язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлює, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пункт 2 підрозділу 4 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України встановлює, що з дати набрання чинності розділом III цього Кодексу платники податку на прибуток підприємств складають наростаючим підсумком та подають декларацію з податку на прибуток за такі звітні податкові періоди: другий квартал, другий і третій квартали та другий - четвертий квартали 2011 року.

Платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев’ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов’язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Наведені норми Податкового кодексу України вказують, що платник податку на прибуток зобов’язаний сплачувати у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев’ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; невиконання такого обов’язку є підставою для притягнення до відповідальності у вигляді штрафу в залежності від строку затримки.

При цьому, суд звертає увагу, що авансові внески по своїй суті є частиною грошового зобов’язання з податку на прибуток, що відрізняються лише за кодами бюджетної класифікації.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов’язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов’язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Таким чином, одним із джерел сплати грошових зобов’язань, у тому числі авансових внесків, можуть бути надміру сплачені суми такого податку, що, у свою чергу, не потребує подання платником податку окремої заяви.

Матеріали справи підтверджують, що ПАТ “Київенерго” подало до МГУ-ЦО податкову декларацію з податку на прибуток за три квартали 2012 року, в якій задекларовано суму податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 295 910 593,00 грн.; відповідно, авансовий внесок, належний до сплати, складає 32 878 954,78 грн. з граничним терміном сплати 20 лютого 2013 року.

Згідно з платіжним дорученням від 15 лютого 2013 року №3468 ПАТ “Київенерго” сплачено до бюджету авансового платежу у розмірі 20 000 000,00 грн.; з платіжним дорученням від 19 лютого 2013 року №3625 сплачено до бюджету 12 561 913,00 грн. авансових внесків; таким чином, залишок несплачених авансових внесків становить 317 041,78 грн.

Сторонами визнається, що станом на 20 лютого 2013 року в картці особового рахунку ПАТ “Київенерго” з податку на прибуток обліковувалась переплата в сумі 32 561 713,64 грн.

Наведене вказує, що сума грошового зобов’язання з авансових внесків з податку на прибуток за лютий 2013 року повинна відбутись автоматично за рахунок наявної переплати з податку на прибуток та без подання окремої заяви позивачем.

З огляду на викладене, залишок авансового внеску у розмірі 317 241,36 грн. є таким, що сплачений до закінчення граничного строку сплати за рахунок надмірно сплачених сум з податку на прибуток, а тому застосування до ПАТ “Київенерго” штрафних санкцій відповідно до статті 126 Податкового кодексу України є безпідставним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, МГУ-ЦО не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ “Київенерго” підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства “Київенерго” задовольнити повністю.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства “Київенерго” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко