Справа № 803/1114/13а
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Справа № 876/9688/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Луцькому районі Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Луцькому районі Волинської області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про скасування рішень, визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Луцькому районі Волинської області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 11.04.2013 року № 310, 311, 312, акту позапланової перевірки № 40 від 15.04.2013 року, рішення про результати розгляду скарги від 30.04.2013 року, визнати неправомірними дії по відмові видати довідку про відсутність заборгованості та зобов'язати таку видати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення пенсійного органу про застосування щодо неї фінансових санкції винесені неправомірно, оскільки норму, на підставі якої вони винесені виключено відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а відтак накладення таких санкцій є неприпустимо.

Ухвалою суду від 06.06.2013 року провадження у справі в частині позовних вимог щодо скасування акта перевірки закрито відповідно до ч.1 ст.157 КАС України.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ в м.Ковелі та Ковельському районі від 11.04.2013 року №310, 311, 312. Зобов'язано УПФУ в Луцькому районі видати позивачу довідку про відсутність заборгованості. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що оскільки рішення від 11.04.2013 року винесені відповідачем в порушення принципу зворотної дії в часі законів та інших нормативно - правових актів, то не може бути притягнено до відповідальності особу на підставі норми, яка втратила чинність на момент винесення рішення про притягнення до відповідальності.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням стороною відповідача було подано апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що п.7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску» передбачає, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Пенсійного фонду та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011 року в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 01.01.2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за Пенсійним фондом зберігаються повноваження, що діяли раніше.

У зв'язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п.1 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 04.04.2013 року ФОП ОСОБА_1 звернулась із заявою до УПФУ в Луцькому районі про проведення позапланової перевірки в зв'язку з ліквідацією.

09.04.2013 року позивачем було подано відомості за формою «Індані» за 2004, 2008, 2009 роки, відповідно факт несвоєчасної подачі відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, було зафіксовано в акті №291 від 09.04.2013 року, складеного уповноваженою особою УПФУ в Луцькому районі, в той час як ФОП ОСОБА_1 від підпису вказаного акту відмовилась, про що було складено акт відмови від 09.04.2013 року.

На підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» першим заступником начальника УПФУ в Луцькому районі були винесені рішення №310, 311, 312 від 11.04.2013 року про застосування до позивача фінансових санкцій за несвоєчасне подання звітності до органів Пенсійного фонду України протягом 2004-2009 років на загальну суму 510 грн.

15.04.2013 року УПФУ в Луцькому районі, на підставі наказу №34 від 09.04.2013 року та направлення від 15.04.2013 року №2565/03-14, проведено позапланову перевірку позивача щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 09.07.2002 року по 15.04.2013 року, про що складено акт від 15.04.2013 року №40.

Даним актом зафіксовано факт порушення позивачем вимог пп.2.4 п.2 ст.17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: несвоєчасна подача звітності до відділу ПОІСМ про застрахованих осіб за 2004, 2008, 2009 роки.

18.04.2013 року позивачем подано скаргу до ГУ ПФУ у Волинській області на рішення про застосування фінансових санкцій № 310, 311, 312 від 11.04.2013 року з посиланням на незаконність їх винесення на підставі норми Закону, що втратила чинність, однак рішенням від 30.04.2013 року №2364/09-43 дану скаргу залишено без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

Пунктом 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка діяла до 1 січня 2011 року, було передбачено, що за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Водночас відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що накладені штрафні санкції, які виникли за 2004 - 2009 роки, нараховані у зв'язку із несвоєчасним поданням до пенсійного органу відомостей, які використовуються в системі персоніфікованого обліку мають бути стягнуті і після 1 січня 2011 року, оскільки зазначені штрафні санкції виникли в період дії пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вищевикладена правова позиція суду апеляційної інстанції відповідає судовій практиці Верховного Суду України (постанова від 10.03.2015 року), яка з урахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

За таких обставин, проаналізувавши вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Луцькому районі Волинської області задоволити.

Скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2013 року по справі № 803/1114/13-а в частині задоволеного позову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог в цій частині ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Луцькому районі Волинської області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про скасування рішень, визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга