Справа № 2а/1770/3206/2012
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2012-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук С.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"20" листопада 2012 р. Справа № 2а/1770/3206/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "04" вересня 2012 р. у справі за позовом Суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2012 року Субєкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Держаної податкової служби про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.08.2012року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2012 року позов задоволено повністю - визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Рівне № від 10.08.2012року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 податкова інспекція у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Сторони не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважних представників в засідання суду не направили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією за відсутності позивача та представника відповідача, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 10.08.2012року слугував висновок податкового органу, відображений в акті документальної перевірки №208/17-100/НОМЕР_1 від 02.08.2012 року про порушення позивачем п.2.3 ст. 2, пп. 7.2.8. п. 7.2 ст. 7, п.9.3 ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість", що полягає в не поданні позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за серпень -грудень 2009 року, січень -грудень 2010 року, січень -грудень 2011 року, січень-липень 2012 року.

Так, в ході перевірки позивача ревізорами податкового органу встановлено, що в період з 01.04.2009 року по 30.06.2009 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку. У названий період позивав отримав дохід в розмірі 495 тис. грн. Починаючи з 01.07.2009 року по 02.08.2012 року позивач перебував на загальній системі оподаткування, у названий період позивач підприємницькою діяльністю не займався, доходів не отримував. При переході 01.07.2009 року на загальну систему оподаткування позивач платником податку на додану вартість не зареєструвався, податкову звітність з названого податку до податкового органу не подавав.

Задовольняючи вимоги адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.6 Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" доходи отримані платником податку, що перебуває на спрощеній системі оподаткування (розмір яких не перевищує граничну межу перебування на спрощеній системі оподаткування) не відносяться до складу оподатковуваних операцій податком на додану вартість, оскільки субєкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану вартість. Відтак, такі доходи не враховуються при визначенні обсягу операцій, передбачених підпунктом 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України "Про податок на додану вартість", за наявності яких особа підлягає обов'язковій реєстрації, як платник податку на додану вартість.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з підпунктом 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України "Про податок на додану вартість" особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку (зокрема ПДВ), коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Закону, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 тис. грн. (без урахування ПДВ).

Відповідно до ст.6 Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" субєкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану вартість.

Отож, доходи отримані платником податку, що перебуває на спрощеній системі оподаткування (розмір яких не перевищує граничної межі перебування на спрощеній системі оподаткування) не враховуються при визначенні обсягу операцій, передбачених підпунктом 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України "Про податок на додану вартість", за наявності яких особа підлягає обов'язковій реєстрації, як платник податку на додану вартість.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність передбачених законом підстав для обов'язкової реєстрації позивача платником податку на додану вартість та подання ним звітності з названого податку.

Окрім, того згідно пункту 13 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 1 березня 2000 року № 79 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація платником податку на додану вартість здійснюється за заявою особи, яка відповідає вимогам статті 2 Закону. Реєстраційна заява платника податку на додану вартість за формою № 1-ПДВ (додаток 1) направляється особою на адресу податкового органу з повідомленням про вручення або вручається особисто представником такої особи службовій особі податкового органу особами, що підлягають реєстрації згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону, - не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми оподатковуваних операцій, визначеної зазначеним підпунктом Закону.

Пунктом 14 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 1 березня 2000 року № 79 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що датою податкової реєстрації платником податку на додану вартість є дата включення особи до Реєстру. Під час реєстрації датою видачі Свідоцтва, яка зазначається у Свідоцтві, є дата податкової реєстрації.

Таким чином, обов'язок щодо подання податкової звітності з податку на додану вартість виникає у особи лише після державної реєстрації її платником податку на додану вартість.

З матеріалів справи слідує, що позивач не зареєстрований платником податку на додану вартість. Підстави для обов'язкової реєстрації позивача, як платника податку на додану вартість не встановлено.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відтак, апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "04" вересня 2012 р. без змін.

.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33027

3- відповідачу ОСОБА_4 податкова інспекція у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби вул. Відінська, 8,м.Рівне,33000