Справа № 552/7719/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 р.Справа № 552/7719/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Співак О.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 12 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання надати дозвіл на відчуження частини будинку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача - виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради №293 від 11.11.2014 року про здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти, в частині відмови Київському відділу ДВС Полтавського МУЮ укласти договір купівлі-продажу частини будинку по АДРЕСА_2 у м. Полтаві, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та де зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- зобов'язати виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради надати дозвіл на укладення Київським відділом виконавчої служби Полтавського МУЮ договору купівлі-продажу 5/14 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 у м. Полтаві, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення виконавчим комітетом Київської районної в місті Полтаві ради ухвалено після скасування Харківським апеляційним адміністративним судом попереднього рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на укладання відповідного договору купівлі-продажу домоволодіння. Вважає, що дане рішення не відповідає чинному законодавству України, не ґрунтується на діючих нормах закону та грубо порушує її права стягувача. Зазначає про безпідставність посилань відповідача в обґрунтування оспорюваного рішення на положення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства».

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 12 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення мотивовано посиланням на правомірність рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 11.11.2014 року № 293 «Про здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти».

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове судове рішення про задоволення її адміністративного позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційна скарга у відповідно до положень ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20.03.2012 року по справі № 2/1609/321/12 (а.с. 6-7) частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір неустойки в сумі 235.796 грн. 60 коп.

За заявою ОСОБА_1 для примусового виконання судового рішення Київським районним судом м. Полтави 23.06.2012 року видано виконавчий лист № 2/1609/321/12.

13.06.2012 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 9) та надано ОСОБА_2 строк для самостійного виконання рішення до 19.06.2012 року з моменту отримання постанови.

Під час вчинення виконавчих дій державним виконавцем встановлена наявність у боржника - ОСОБА_2 нерухомого майна, а саме - за останнім зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (в спільній сумісній власності); 5/14 житлового будинку (доля змінена в бюро не перереєстровано) по АДРЕСА_2 в м. Полтаві (а.с. 13).

Для можливості звернення стягнення на майно боржника - 5/14 житлового будинку по АДРЕСА_2 в м. Полтаві та з урахуванням того, що в даному житловому приміщенні проживають двоє малолітніх дітей (ОСОБА_3, народження 2013 року та ОСОБА_5, народження 2013 року), державний виконавець звернувся до Органу опіки та піклування, яким є відповідач - виконавчий комітет Київської районної в місті Полтаві ради стосовно надання дозволу щодо укладення договору продажу зазначеного нерухомого майна боржника.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради від 26.11.2013 року № 333 «Про здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти» в наданні дозволу укласти договір продажу частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_2, відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 року частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 07.04.2014 року по справі № 552/146/14-а за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання надати дозвіл на відчуження частини будинку.

Зазначеним рішенням постанова Київського районного суду м. Полтави від 07.04.2014 року скасована з прийняттям нового судового рішення, яким зокрема скасовано рішення Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти від 26.11.2013 року № 33 в частині відмови Київському відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції укласти договір продажу частини жилого будинку за адресою АДРЕСА_3 у, який належить ОСОБА_2 та зобов'язано виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради повторно розглянути звернення начальника Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 19.11.2013 року щодо надання дозволу на реалізацію квартири, яка на праві власності належить ОСОБА_2

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради від 11.11.2014 року № 293 «Про здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти» (а.с.26) у задоволенні звернення державного виконавця відмовлено.

Оскаржуване рішення мотивовано зміною обставин, а саме ОСОБА_2 встановив батьківство над малолітньою дитиною (ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_2 року), крім того між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладений шлюб, а також тим, що внаслідок продажу цієї частини житлового будинку будуть обмежені житлові права та інтереси неповнолітніх дітей.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1, колегія суддів зазначає, що відповідно до довідки комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради № 1620 від 19.07.2013 року (а.с. 43) в АДРЕСА_3 в м. Полтаві зареєстровані: власник - ОСОБА_2 його дружина - ОСОБА_6 та двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, народження 2003 року, та ОСОБА_5, народження 2013 року.

Зазначені обставини також підтверджуються актом обстеження умов проживання від 02.03.2015 року (а.с. 64).

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно недоречності правового обґрунтування прийнятого відповідачем рішення, колегія суддів зазначає, що наведене правове обґрунтування (ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 177 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст.ст. 32, 362 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 66 Постанови КМ України від 24.09.08 № 866 «Питання діяльності органів та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини») є узагальненненим, оскільки стосується розгляду всіх заяв батьків малолітніх та неповнолітніх дітей і відповідних матеріалів про надання дозволу та згоди на здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти.

При цьому, відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв з урахуванням вищезазначених обставин в межах наданих повноважень, оскільки одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів опіки та піклування відповідно до ст. 177 Сімейного кодексу України є відмова від майнових прав дитини до яких належить і право користування жилим приміщенням.

За наявності у боржника іншого майна, зокрема, квартири АДРЕСА_4 (на праві спільній сумісній власності) на яке також може бути звернено стягнення за виконавчим документом, колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги стосовно порушення прав стягувача у виконавчому провадженні внаслідок прийняття відповідачем оспорюваного рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав, передбачених ст. 202 КАС України для скасування судового рішення та приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення, відповідно до положень ст. 200 КАС України, - без змін.

Інші доводи апеляційної скарги та пояснення представника відповідача на висновки колегії суддів не впливають.

В порядку, передбаченому ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України, розгляд справи відбувся за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 160, 167, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 12 березня 2015 року - без змін.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст ухвали виготовлений і підписаний 30 квітня 2015 року