Справа № 328/1095/15-а
Суддя: Погрібна О. М.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

328/1095/15-а
30.04.2015
Провадження № 2-а/328/28/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 квітня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Погрібної О.М.,

за участю секретаря: Мацинської О.Є.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача Маляр Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак адміністративний позов ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 013 від 21.03.2015 року в справі про адміністративне правопорушення, винесеної у відношенні нього, за ч.1 ст. 210-1 КУпАП військовим комісаром Токмацького об`єднаного міського військового комісаріату полковником ОСОБА_2 .

Позов мотивував тим, що постановою 20.03.2015 року провідним спеціалістом Токмацького ОМВК Олійником І.О. відносно нього було складено протокол за № 013 від 20.03.2015 року, в якому вказано, що 30.01.2015 року о 08.00 год. він не з`явився на виклик за адресою: АДРЕСА_1 на призовну дільницю для проходження медичного огляду, про місце і дату був заздалегідь ознайомлений, чим порушив законодавство про мобілізацію. Наступного дня, 21.03.2015 року, відбувся розгляд справи в приміщенні військового комісаріату та військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №13 про накладення адміністративного стягнення за порушення, передбачене ч.1 ст. 210-1 КУпАП. З протоколом та постановою він повністю незгоден, вважає їх незаконними та такими, що порушують його права та законні інтереси. Вважає, що військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 порушив встановлені норми Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме ч.1 ст.22, згідно якої громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час. Крім того, ч.1 ст. 210-1 КУпАП не передбачає відповідальності за нез`явлення на виклик на призовну дільницю для проходження медичного огляду. Повістку з зазначеною метою та явкою саме до військового комісаріату він не отримував. Тому позивач просить скасувати постанову № 013 від 21.03.2015 року про накладення адміністративного стягнення на позивача у вигляді штрафу.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Маляр Н.В. в судове засідання не з`явились. Від позивача надійшла письмова заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності.
Відповідач - військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення на позов, в яких просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі у зв`язку з тим, що твердження позивача не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого відповідним Законом України № 113- VIII від 15.01.2015 року, оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб, в тому числі й на території Запорізької області, та здійснити призов військовозобов`язаних та резервістів в обсягах, визначених мобілізаційними планами.

Саме на виконання зазначеного Указу Президента «Про часткову мобілізацію» військовозобов`язаний ОСОБА_1 викликався до Токмацького об`єднаного міського військового комісаріату.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;

- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату.

У ст.2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначено, що правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти, та ст.22 цього ж Закону встановлено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, а саме: покладено на громадян зобов`язання з`являтися за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оборону», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок (в тому числі і в запасі) згідно із законодавством.

Згідно «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі Положення), затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за №1109/15800), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, і основним її завданням є добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України, шляхом медичного огляду та визначення ступеня придатності до військової служби.

Відповідно до п.3.1 зазначеного Положення, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів.

Згідно із п.3.2 Положення, встановлено, що військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними військово-лікарськими комісіями під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів - у разі зміни призначення. Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби в мирний час за станом здоров`я, які можуть бути вилікувані, а також військовозобов`язаних плавскладу ВМС Збройних Сил України проводиться один раз у 5 років військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів.

Таким чином, ОСОБА_1 , який будучи військовозобов`язаним, та будучи належним чином повідомленим навмисно не з`явився до військового комісаріату, чим порушив ст.10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.п. 3.1 і 3.2 «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року, що потягло неможливість встановлення його призначення на воєнний час, що є порушенням мобілізаційного законодавства та підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП, відповідно до глави 19 КУпАП уповноваженою особою було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення, та правопорушнику було повідомлено про час та дату розгляду його справи.

Згідно із ст.235 КУпАП, військові комісаріати розглядають справи про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (стаття 210-1), та від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.210-1 КУпАП відбувся у повній відповідності із вимогами встановленими главою 22 КУпАП, в тому числі й враховуючи вимоги ст.280 КУпАП, з врахуванням всіх обставин зазначеної справи. Таким чином, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП була винесена на підставі та в межах повноважень військового комісара та у спосіб передбачений діючим законодавством. Таким чином, відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, у відповідності до ч.4 ст. 128 КАС України, визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2).

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів, в т.ч. фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Частиною 1 ст.6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній з листопада 1988 року по жовтень 1991 року проходив військову службу та на підставі Указу Президента СРСР від 09.10.1991 року демобілізований в запас, після чого, 15.10.1991 року, був поставлений на військовий облік у Токмацькому військовому комісаріаті за військовою спеціальністю - спеціаліст ЗАС- механік, військове звання - матрос. 31.12.2010 року ОСОБА_1 був знятий з військового обліку за досягненням граничного віку, однак наказом МО України поновлений на військовому обліку (з відставки) та з 20.07.2014 року являється військовозобов`язаним, про що свідчить запис в обліковій картці «На підставі вимог пункту 2 п.п. 5 Закону України від 27.03.2014 № 1169-V111 запис про виключення з військового обліку вважати не дійсним» і запис про поновлення на військовому обліку з 20.07.2014 року. У зв`язку з останньою адресою місця проживання: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 був поновлений на військовому обліку в Токмацькому об`єднаному міському військовому комісаріаті.

Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 20.07.2014 року являється військовозобов`язаним та з 20.07.2014 року перебуває на обліку в Токмацькому об`єднаному міському військовому комісаріаті.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, на ім`я ОСОБА_1 виписана повістка серії НОМЕР_2 , відповідно до якої, згідно з Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», йому наказано 30 січня 2015 року о 08.00 прибути в військовий комісаріат за адресою: АДРЕСА_1 (призовна дільниця) по питанню проходження медичної комісії. В розписці про отримання повістки ОСОБА_1 власноручно зазначив, що «Не соблюдаются Конституция Украины по ст.3 ст.8 ст.19 ст.21 ст.22 ст.27 ст.32 ст.33 ст.46 ст.64 отказуюсь» та власноручно розписався.

Надана суду копія повістки серії АБ №105423 адресована конкретній особі, із зазначенням установи, яка викликає, адреси, за якою необхідно прибути за викликом, часу явки, а також відмітку про ознайомлення з вказаною повісткою ОСОБА_1 , у зв`язку з чим він вважається належним чином повідомленим.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №013 від 20.03.2015 року, який складений уповноваженою посадовою особою Токмацького ОМВК провідним спеціалістом Олейником І.О., військовозобов`язаний ОСОБА_1 30.01.2015 року о 08.00 год. не з`явився на виклик за адресою: АДРЕСА_1 , на призовну дільницю для проходження мед. огляду, про місце і дату був заздалегідь повідомлений, чим порушив законодавство про мобілізацію, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в установленому законом порядку про час та місце розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення повідомлений, про що свідчить відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення №013 від 20.03.2015 року про те, що ОСОБА_1 з протоколом ознайомлений, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП роз`яснені, з датою та часом розгляду справи про адміністративне правопорушення ознайомлений, від підпису відмовився в присутності двох свідків.
Позивач факт свого своєчасного ознайомлення с протоколом про адміністративне правопорушення №013 від 20.03.2015 року, повідомленням про час та місце розгляду та справи про адміністративне правопорушення не заперечував.
На підставі вказаного протоколу 21.03.2015 року військовим комісаром Токмацького ОМВК полковником ОСОБА_2 , винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 013 від 21.03.2015 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 210-1 КУпАП, а саме за неявку за викликом на призовну дільницю для проходження медичного огляду, та накладено штраф у розмірі 510 грн.
Дане рішення було прийнято у відсутність позивача, однак про дату час та місце проведення цього розгляду, як було встановлено в судовому засіданні, позивач був повідомлений.

Відповідно до приписів ст.235 КУпАП військові комісари вправі розглядати справи про порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тобто за адміністративне правопорушення, що передбачені ст.210-1 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України, у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, здійснюється Конституцією України, Законами України: «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», іншими законами України, а також прийнятими відповідно до них указами Президента України та іншими нормативно-правовими актами щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців.

Відповідно до преамбули Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Дійсно, ОСОБА_1 мав бути виключений з військового обліку ще у 2010 року, як такий, що досяг граничного віку перебування у запасі.

На виконання зазначеної норми, 30.12.2010 року позивач був знятий з військового обліку Токмацьким військовим комісаріатом Запорізької області, як такий, що досяг граничного віку перебування в запасі. Вказана обставина підтверджується відомостями зазначеними в обліковій картці ОСОБА_1 , завірена копія якої долучена до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань військовослужбовцями на особливий період, а в разі прийняття у випадках та в порядку, визначених законом, відповідного рішення Президента України - і в мирний час проводиться планомірна військова підготовка і забезпечується перебування в запасі та військовому резерві необхідної кількості військовонавчених громадян.

Частиною першою ст. 27 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27 березня 2014 року №1169-VII, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, внесено зміни до ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», змінено граничний вік перебування в запасі до 50 років.

Таким чином, в зв`язку зі зміною граничного віку перебування в запасі та на виконання вищезазначених норм, 20.07.2014 року Токмацьким об`єднаним міським військовим комісаріатом Запорізької області позивача зараховано у запас та поновлено на військовому обліку.

Повідомлення військовозобов`язаних про поновлення на військовому обліку Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», іншим діючим мобілізаційним законодавством, не передбачено.

До того ж, законність постановки на військовий облік ОСОБА_1 не оскаржувалась.

Судом встановлено, що правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ( далі Закон №2232-ХІІ), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII (далі Закон № 1932-ХІІ), оборона України - це система, в т.ч. політичних, соціальних, воєнних, правових, організаційних та інших заходів держави щодо підготовки до збройного захисту та її захист у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Відповідно до положень ст. 1 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мобілізаційна підготовка це комплекс, в т.ч. організаційних, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки, в т.ч. Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, сил цивільного захисту до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;

система управління мобілізаційною підготовкою - складова частина загальної системи управління державою, яка спрямовує діяльність органів державної влади, інших органів до проведення мобілізації;

мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення , в т.ч. Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу;

особливий період - період функціонування, в т.ч. Збройних Сил України, інших військових формувань, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію.

Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до ст. 3 вказаного закону одним із основних принципів і змісту мобілізаційної підготовки та мобілізації є персональна відповідальність за виконання заходів щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вказано, що громадяни, які перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві зобов`язані проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії РВК.

У статті 2 зазначеного Закону вказано, що військовозобов`язані, які призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд.

Згідно із Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого відповідним Законом України № 113- VIII від 15.01.2015 року, оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб, в тому числі й на території Запорізької області, та здійснити призов військовозобов`язаних та резервістів в обсягах, визначених мобілізаційними планами.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;

- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату.

Згідно «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі Положення), затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за №1109/15800), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, і основним її завданням є добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України, шляхом медичного огляду та визначення ступеня придатності до військової служби.

Відповідно до п.3.1 зазначеного Положення, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів.

Згідно із п.3.2 Положення, встановлено, що військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними військово-лікарськими комісіями під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів - у разі зміни призначення. Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби в мирний час за станом здоров`я, які можуть бути вилікувані, а також військовозобов`язаних плавскладу ВМС Збройних Сил України проводиться один раз у 5 років військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів.

Таким чином, ОСОБА_1 , який будучи військовозобов`язаним, та будучи належним чином повідомленим (про що свідчить власноручний запис у розписці до повістки) про необхідність прибути 30.01.2015 року о 08-00 год. у Токмацький об`єднаний міський військовий комісаріат за викликом військового комісара для проходження медичного огляду, навмисно не з`явився до військового комісаріату, чим порушив ст.10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.п. 3.1 і 3.2 «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року, що потягло неможливість встановлення його призначення на воєнний час (тобто, проведення комплексу заходів на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», а саме: проходження огляду військово-лікарської комісії для встановлення ступеню придатності для проходження військової служби, визначення розряду запасу, уточнення військово-облікової спеціальності, визначення сімейного стану та інших відомостей необхідних для призначення в команди відправки по мобілізації), що є порушенням мобілізаційного законодавства та підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», місцеві органи виконавчої влади організовують під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, техніки на збірні пункти та у військові частини, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів; забезпечують виконання законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки і мобілізації.

Нормою ч. 1 ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад покладаються завдання по плануванні, організації і забезпеченні мобілізаційної підготовки та мобілізації на території відповідних населених пунктів.

Відповідно ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підприємства, установи і організації зобов`язані: сприяти військовим комісаріатам у їх роботі в мирний час та під час мобілізації; забезпечувати своєчасне прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти та до військових частин.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві), зобов`язані з`явитися на збірні пункти у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних посвідченнях, повістках або розпорядженнях військових комісарів). Призов громадян на військову службу (крім тих, що проходять службу у військовому резерві) під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати.

Відповідно до розпорядження міського голови Токмацької міської ради від 06.02.2015 року № 34-р «Про підготовку заходів четвертої черги часткової мобілізації на території міста Токмака», затверджений перелік установ, які здійснюють медичне обстеження та лікування військовозобов`язаних. Згідно вказаного переліку, до установ, в яких буде проводитись медичне обстеження і лікування військовозобов`язаних міста Токмак (додаток №3 розпорядження Токмацького міського голови від 06.02.2015 року №34-р) відноситься Комунальна установа Токмацька ЦРЛ, що розташована за адресою: м. Токмак, вул. Революційна, 55.

Також суд критично оцінює доводи позивача стосовно того, що перед проходженням медичної комісії його повинні були викликати до військового комісаріату, де під час бесіди уточнити його дані щодо наявності на його утриманні неповнолітніх дітей, престарілих родичів та інших обставин, які б давали підстави звільнення від мобілізації та тільки після цього приймати рішення про його направлення для проходження медичної комісії. Так, діючим законодавством не встановлена черговість проходження огляду військово-лікарської комісії для встановлення ступеню придатності для проходження військової служби, визначення розряду запасу, уточнення військово-облікової спеціальності, визначення сімейного стану та інших відомостей необхідних для призначення в команди відправки по мобілізації, тим більше, що позивач вже був поставлений на облік.

Крім того, відповідно до п.3 «Інструкції з організації ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах», затвердженої Наказом Міністра оборони України № 600 від 15.12.2010 року, забезпечення повноти, достовірності та якості обліку всіх військовозобов`язаних і призовників підприємств, установ, організацій і навчальних закладів за вимогами, встановленими цією Інструкцією та іншими документами первинного обліку відповідно до чинного законодавства; підтримання постійної взаємодії з відповідними військовими комісаріатами з питань строків та способів звірки даних особових карток, списків військовозобов`язаних, списків призовників з обліковими даними військових комісаріатів, внесення відповідних змін до них та з питань оповіщення військовозобов`язаних та призовників; організація періодичної звірки особових карток, списків військовозобов`язаних, списків призовників із записами у військових квитках та посвідченнях про приписку до призовних дільниць. Не рідше одного разу на рік проведення звірки особових карток працівників з обліковими даними військових комісаріатів; внесення в п`ятиденний термін до особових карток працівників змін, які стосуються сімейного стану, місця проживання, освіти, місця роботи і посади військовозобов`язаних та призовників. Про всі зміни до 5 числа щомісяця повідомляються військові комісаріати донесенням про зміну облікових даних; здійснення постійного контролю за виконанням заходів приписки до призовних дільниць, дотриманням правил військового обліку, проведенням роз`яснювальної роботи серед громадян України про виконання обов`язків щодо військового обліку, покладено на керівників підприємств, установ, організацій і навчальних закладів незалежно від підпорядкування і форм власності, згідно з частиною четвертою статті 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Оскільки позивач офіційно працевлаштований, підприємство самостійно надає до військкомату інформацію про зміну особових даних військовозобов`язаних, тому необхідність виклику ОСОБА_1 особисто для звірки зазначених даних відсутня.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач в повному обсязі довів законність прийнятого ним рішення

Разом з тим суд погоджується із деякими доводами позивача, що протокол не в повній мірі відповідав нормам законодавства. Так, дійсно протокол про адміністративне правопорушення № 013 від 21.03.2015 року та постанова по справі про адміністративне правопорушення № 013 від 21.03.2015 року не містить точної вказівки на частину та назви нормативного акту, порушеного ОСОБА_1 , у зв`язку з чим він був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 210 КУпАП.

Однак, на переконання суду, такі порушення норм закону не є настільки суттєвими, які б вимагали скасування прийнятого рішення. Не зазначення конкретної норми порушеного Закону не заводить суд в оману при розгляді даного позову, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.210-1 КУпАП. Застосоване до позивача стягнення, відповідно до санкції частини статті правопорушення поставлено за провину позивачеві, відповідає закону. ОСОБА_1 порушив ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тому підстави для скасування спірної постанови відсутні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 17,18, 70, 71, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Суддя: