Справа № 2а-5530/10/1770
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 р. Справа № 63361/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Святецького В.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11 січня 2011 року у справі за позовом Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2010 року Сарненська міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1, яким просила стягнути з відповідача заборгованість із сплати пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 47040,75 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 січня 2011 року позов задоволено повністю: стягнуто з ФОП ОСОБА_1 до Державного бюджету України податкову заборгованість по пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 47040,75 грн.

Постанова мотивована тим, що рішенням Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області від 21.05.2010 року № до ФОП ОСОБА_1 була застосована пеня за порушення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 47040,75 грн. Вказане рішення відповідач отримала 21.05.2010 року і не надала доказів його оскарження та скасування у встановленому порядку, а також доказів сплати пені. Також позивач направляв відповідачу податкові вимоги, які у встановленому порядку не оскаржувалися. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. При цьому, суд відхилив доводи відповідача про пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, передбаченого ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки рішення про застосування пені позивачем було прийняте 21.05.2010 року, а позовну заяву подано до суду 19.11.2010 року, тобто в межах шестимісячного строку. Крім того, ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» було передбачено, що податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, протягом 1095 днів.

Постанову в апеляційному порядку оскаржила відповідач, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що податковий орган не пропустив передбачений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, є помилковим, оскільки перебіг цього строку розпочався з 08.10.2010 року, а саме з часу отримання Державною податковою інспекцією в Рокитнівському районі Рівненської області (правонаступником якої є Сарненська міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області) листа Рівненської філії КБ «ПриватБанк» № 7975 про надходження на її рахунок валютної виручки за зовнішньоекономічним контрактом. Також відповідач зазначає, що пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є адміністративно-господарською санкцією і відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України повинна застосовуватись протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Тому посилання суду першої інстанції на положення ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» є безпідставним, оскільки даною нормою не передбачено строків стягнення штрафних санкцій і пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець і перебуває на обліку платників податків.

На підставі акту від 11.05.2010 року № 192/22/НОМЕР_2 позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного та іншого законодавства з фірмою «Perint-FA ВТ» (Венгрія) за період з 06.06.2007 року до 11.05.2010 року, під час якої було встановлено порушення відповідачем вимог ст. ст. 1, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», Сарненська міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області прийняла рішення про застосування пені за порушення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності від 21.05.2010 року № , яким до відповідача застосовано пеню в сумі 47040,75 грн.

Вказане рішення ФОП ОСОБА_1 отримала в день його прийняття - 21.05.2010 року, що підтверджується її особистим підписом на корінці рішення.

Як встановив суд і не заперечує відповідач, у встановленому законодавством порядку дане рішення вона не оскаржувала, отже, рішення є чинним і визначена ним сума пені підлягає сплаті до бюджету.

Доводи відповідача про порушення позивачем вимог законодавства при нарахуванні зазначеної пені, зокрема, про нарахування пені після закінчення граничних строків, встановлених законодавством, колегія суддів не бере до уваги, оскільки оцінка законності нарахування пені не може бути предметом дослідження та оцінки в межах даної справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення, або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно із змістом наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення штрафу за порушення у сфері містобудування, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення штрафних санкцій (пені) в судовому порядку, встановлення факту їх сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

Питання правомірності застосування штрафу (пені) не охоплюється предметом даного позову, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень, яким відповідний штраф застосовано, не є предметом позову у даній справі, отже, суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз.

Доказів сплати спірної суми пені ФОП ОСОБА_1 суду не надала і не заперечує факту несплати.

Таким чином, оскільки зазначене вище рішення Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області про застосування пені є чинним, а ФОП ОСОБА_1 не сплатила її у встановлений законодавством строк, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, передбаченого ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, як правильно зазначено в оскаржуваній постанові, рішення про застосування пені позивачем було прийняте 21.05.2010 року, а позовну заяву подано до суду 19.11.2010 року, тобто в межах шестимісячного строку.

Твердження відповідача про те, що перебіг цього строку розпочався з 08.10.2010 року, а саме з часу отримання Державною податковою інспекцією в Рокитнівському районі Рівненської області (правонаступником якої є Сарненська міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області) листа Рівненської філії КБ «ПриватБанк» № 7975 про надходження на її рахунок валютної виручки за зовнішньоекономічним контрактом, колегія суддів вважає безпідставним з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» державні податкові інспекції вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Відповідно до п. 7.1 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21.06.2001 року № 253, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.06.2003 року за № 467/7788 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції), податковий орган здійснює розрахунок суми штрафних (фінансових) санкцій та приймає відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», законів з питань зовнішньоекономічної діяльності та інших законодавчих актів, якими податковим органам надано право застосовувати штрафні (фінансові) санкції, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яке складається за формою згідно з додатком 8 (форма «С»).

Таким чином, відповідно до положень наведених норм пеня за порушення вимог законів з питань зовнішньоекономічної діяльності застосовується відповідним рішенням органу державної податкової служби, яке приймається лише за результатами документальної перевірки платника податків.

А право податкового органу на вжиття заходів щодо стягнення даної пені, в тому числі звернення до суду з позовом про її стягнення, виникає лише після несплати платником податку у встановлений законодавством строк пені, нарахованої відповідним рішенням.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11 січня 2011 року у справі № 2а-5530/10/1770 за позовом Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді В.В. Святецький

Н.М. Судова-Хомюк