Справа № 2а-0770/4099/11
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року Справа № 876/3974/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коватехбуд» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 січня 2013 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коватехбуд» до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коватехбуд» (далі - ТОВ «Коватехбуд») звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області (далі - Ужгородська МДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №198/23-1/33925714 від 25 липня 2011 року, яким позивачу донараховано податок на прибуток за основним платежем в сумі 165166 грн. та 41291 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 січня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодилося ТОВ «Коватехбуд» та подало апеляційну скаргу, в якій вказало, що судом першої інстанції неповно досліджені обставини справи, не встановлено всіх фактів, не надано їм належної оцінки, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначив, що відповідач безпідставно виключив з валових витрат підприємства вартість придбаного бутового каменю на суму 223616 грн. та вартість перевезення цього товару в сумі 437 047 грн. Цей камінь був придбаний у приватного підприємця ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу № 08/10 від 1 серпня 2010 року згідно накладної № 2 від 30 серпня 2010 року, що підтверджує придбання та отримання 1894 куб. м товару на суму 121216 куб. м, а також у приватного підприємця ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу товарів № 07/10 від 1 липня 2010 року та накладної № 3 від 21 вересня 2010 року, що підтверджує придбання та отримання 1600 куб. м товару на загальну суму 102400 грн. Тобто, разом було придбано 3494 куб. м товару на загальну суму 223616 грн. Перевезення каменю бутового по маршруту с. Веряця (станція Королево) Виноградівського району здійснювалося по ціні 124 грн. за 1 куб. м, що складає 433 256 грн. Позивач зазначив, що поставка та транспортування каменю підтверджено всіма належними первинними бухгалтерськими документами. Цей товар та послуги використано в господарській діяльності позивача задля досягнення економічного результату, а саме при виконанні робіт по реконструкції водозахисних споруд на річці Теребля біля села Дулово Тячівського району Закарпатської області, що також підтверджено належними документами, зокрема актом готовності об'єкту до експлуатації та актами виконаних робіт, актом ревізії контрольно-ревізійного управління. А тому підстав для виключення цих витрат з валових та донарахування підприємству податку на прибуток не було. Позивач просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 січня 2013 року та прийняти нову - про задоволення позовних вимог й скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення як незаконного.

У судовому засіданні представник апелянта Петрушко Р.В. пітримав апеляційну скаргу та дав пояснення, аналогічні тим, що в ній викладені.

У судовому засіданні представник Ужгородської МДПІ Бондарєв С.В. заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що працівниками Ужгородської МДПІ була проведена планова перевірка фінансово-господарської діяльності ТОВ «Коватехбуд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 р. по 31.03.2011 р. відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 606/23-1/33925714 від 29 червня 2011 року, згідно якого перевіркою встановлено порушення ТОВ «Коватехбуд» п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме заниження підприємством податку на прибуток в загальній сумі 156435 грн., в тому числі за третій квартал 2010 року в сумі 144616 грн., за четвертий квартал 2010 року в сумі 11819 грн. (т. 1 а.с. 6 - 37).

25 липня 2011 року Ужгородською МДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення №198/23-1/33925714, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 206457,50 грн. (165166 грн. - за основним платежем та 41291,50 грн. - штрафні санкції) (т. 1 а.с. 38).

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про законність цього податкового повідомлення-рішення з таких підстав.

Згідно акту перевірки Ужгородською МДПІ встановлено завищення задекларованих ТОВ «Коватехбуд» показників у рядку 04.1 Декларацій «витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11» всього на суму 625515 грн., у тому числі за третій квартал 2010 року в сумі 578239 грн, за четвертий квартал 2010 року в сумі 47276 грн.. Так, перевіркою встановлено, що в ході проведення реконтрукції дамби ТОВ «Коватехбуд» було використано 18499 куб. м каменя бутового. Постачальниками каменя були, в тому числі приватний підприємець ОСОБА_2, ДП «Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України» Королівське кар'єроуправління. 9182 куб. м було отримано за адресою: залізнична станція, село Королево Виноградівського району. Однак під час перевірки не підтверджено перевезення каменю постачальниками залізничним транспортом. Згідно даних постачання бутового каменю встановлено, що по маршруту с. Вереця (ст. Королево) Виноградівського району Закарпатської області - с. Дулово Тячівського району Закарпатської області було перевезено 4577 куб. м та 1900 куб. м каменю. Таким чином, встановлено невідповідність об'ємів транпортування каменя бутового з його фактичним отриманням в с. Вереця станція Королево Виноградівського району в кількості 2805 куб. м Вищенаведені об'єми каменю ТОВ «Коватехбуд» відображено в обліку згідно актів виконаних робіт, наданих послуг як такі, що транспортувалися по ціні 223 грн. за 1 куб. м, що не відповідає фактично отриманій кількості каменю в м. Перечин. Отже, податковий орган дійшов висновку про завищення підприємством валових витрат на сумі 625515 грн..

ТОВ «Коватехбуд» подало заперечення до акту перевірки №606/23-1/33925714 від 29 червня 2011 року «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ «Коватехбуд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2010 року по 31 березня 2011 року».

21 липня 2011 року Ужгородська МДПІ розглянула заперечення та згідно листа № 3683/10/23-113 було прийнято рішення про внесення змін до акту, зокрема у розділ 3.1.2 Валові витрати, згідно яких перевірвіркою повноти визначення валових витрат за період з 1 січня 2010 року по 31 березня 2011 року встановлено завищення в сумі 660663 грн. Так, встановлено, що ТОВ «Коватехбуд» придбав у ФОП ОСОБА_2 камінь згідно видаткової накладної № 2 від 30 серпня 2010 року в кількості 1894 куб. м на суму 121216 куб. м з місцем поставки с. Вериця, залізнична станція Королево. Також з місцем поставки с. Вериця ТОВ «Коватехбуд» придбало в камінь у ФОП ОСОБА_7 в кількості 1600 куб. м на суму 102400 грн. згідно видаткової накладної №3 від 21 вересня 2010 року. Оскільки згідно довідки відокремленого підрозділу «Ужгородської дистанції залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» № 261-12 від 6 липня 2011 року це підприємство не мало господарських відносин з підприємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_7, сума витрат на оплату каменю в розмірі 223616 грн. та сума витрат на транспортування каменю по маршруту с. Вериця (станція Королево) Виноградівського району до с. Дулово Тячівського району в розмірі 433256 грн. не має відношення до господарської діяльності підприємства, а тому податковий орган вважає, що завищено валові витрати на суму 625515 грн.. Враховуючи викладене, перевіркою встановлено порушення пп. 5.2.1 п. 5.2., п.5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого встановлено заниження підприємством податку на прибуток в загальній сумі 165166 грн., в тому числі за третій квартал 2010 року в сумі 115566 грн., за четвертий квартал 2010 року в сумі 49600 грн. (т. 1 а.с. 44 - 54).

Разом з тим, такі висновки податкового органу є безпідставними, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до валових витрат зараховуються суми будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснених як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються платником податку для їх подальшого використання у господарській діяльності, під якою розуміється будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Коватехбуд» уклало з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу каменю бутового № 08/10 від 2 серпня 2010 року (т. 2 а.с. 38 - 41), згідно якого продавець (ФОП ОСОБА_2) взяв на себе зобов'язання поставити покупцю (ТОВ «Коватехбуд») товар на товарний двір станції Королево Львівської залізниці. На виконання цього договору фізична особа-підприємець ОСОБА_2 передав ТОВ «Коватехбуд» камінь бутовий згідно видаткової накладної № 1 від 13 серпня 2010 року в кількості 2576 куб. м на суму 164864 грн., згідно видаткової накладної № 2 від 30 серпня 2010 року в кількості 1894 куб. м на суму 121216 куб. м, згідно видаткової накладної № 3 від 23 вересня 2010 року в кількості 1812 куб. м на суму 115968 грн. (т. 1 а.с. 159 - 161).

Також позивачем з приватним підприємцем ОСОБА_7 було укладено договір № 07/10 від 1 липня 2010 року купівлі-продажу каменю бутового в кількості 1600 куб.м. Факт прийому - передачі товару в кількості 1600 куб. м на суму 102400 грн. підтверджено видатковою накладною № 3 від 21 вересня 2010 року (т. 1 а.с. 168).

Крім того, позивач придбав бутовий камінь у ДП «Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України» в кількості 3000 куб. м на суму 193284 грн..

Факт оплати каменю бутового та транспортних послуг підтверджено виписками з рахунку позивача, копіями платіжних доручень, що містяться в матеріалах справи і не заперечується податковим органом.

Посилання суду першої інстанції щодо підтвердження відсутності поставок каменю позивачу підприємцями ОСОБА_7 та ОСОБА_2 довідкою відокремленого підрозділу «Ужгородської дистанції залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» № 261-12 від 6 липня 2011 року Львівської залізниці є безпідставними, оскільки цим листом підтверджено лише, що підприємці ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не мали фінансово-господарських відносин з цією установою. Однак, позивач не здійснював транспортування товару до залізничної станції Королево, а згідно умов укладених договорів з підприємцями на станції Королево Виноградівського району отримував вже поставлений товар, при цьому відсутнє будь-яке посилання, що даний товар поставлявся туди залізничним транспортом.

Крім того, самі контрагенти позивача приватні підприємці ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не заперечують фактів поставки позивачу каменю бутового згідно зазначених вище видаткових накладних та відобразили ці операції у бухгалтерському обліку, про що зазначили у відповідних повідомленнях до податкового органу та надали копії первинних документів.

Позивач надав суду докази перевезення каменю бутового із с. Веряця Виноградівського району (станція Королево) до місця побудови дамби - с. Дулово Тячівського району.

Так, із метою перевезення каменю бутового до місця призначення - с. Дулово Тячівського району (де відбувалося будівництво дамби) позивачем було укладено відповідні договори щодо надання транспортних послуг із суб'єктами підприємницької діяльності, які займаються перевезеннями, копії яких наявні в матеріалах справи.

Факт транспортування каменя по маршруту с. Веряця (станція Королево Виноградівського району) - село Дулово Тячівського району підтверджено актами здачі -приймання робіт (наданих послуг), які були складені ТОВ «Коватехбуд» та перевізниками ОСОБА_8 (№16/10-5 від 30 серпня 2010 року, № 06/10-3 від 29 липня 2010 року), ОСОБА_9 (№ 06/10-03 від 29 липня 2010 року), ОСОБА_10 (№06/10-06, № 06/10-05 від 30 вересня 2010 року, № 06/10-3 від 29 липня 2010 року), ОСОБА_11 (№ 03-10-4 від 29 липня 2010 року), ОСОБА_12 (№ 06/10-7, №06/10- 6 від 30 вересня 2010 року), ОСОБА_13 (№ 09/10-1 від 20 вересня 2010 року, №08/10-1 від 16 серпня 2010 року, №08/10-2 від 31 серпня 2010 року), ОСОБА_14 (№ 06/10-5 від 30 вересня 2010 року, №06/10-4 від 26 серпня 2010 року), ОСОБА_15 (№ 07/10-1 від 1 серпня 2010 року, № 07-10-3 від 17 серпня 2010 року) (т. 3 а.с. 178 - 254).

Також факт виконання перевезень підтверджено і подорожніми листами вантажних автомобілів, копії яких також приєднано до матеріалів справи (т. 2 а.с. 178 - 247, т. 3 а.с. 1 - 177).

При цьому факти перевезення каменю бутового в кількості 6477 куб.м із с. Вериця (станція Королево) до села Дулово підтверджується і самим актом перевірки.

Також підтверджено факт використання товару, отриманого від ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_7 в господарській діяльності позивача, а саме згідно актів № 1-6 приймання виконаних будівельних робіт за липень-жовтень 2010 року (типова форма №КБ-2в) та звітів про витрати основних матеріалів у будівництві в співставленні з виробничими нормаим за липень-жовтень 2010 року при виконанні будівельних робіт при реконструкції водозахисних споруд на р. Теребля в с. Дулово Тячівського району підприємством було використано каменю в кількості 18476, 72 куб.м, в тому числі придбаного з місцем поставки в с. Веряця (станція Королево) 6477 куб. м. (т. 2 а.с. 65 - 155).

Таким чином, первинними документами підтверджено рух активів у процесі здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, а також встановлено наявність зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) з понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку та використання цих товарів у господарській діяльності.

Отже, висновки податкового органу про відсутність реальних поставок позивачу товару - каменю бутового є безпідставним і спростовуються матеріалами справи.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

У той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення Ужгородської МДПІ № 198/23-1/33925714 від 25 липня 2011 року є протиправним і його слід скасувати.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції не встановив всіх фактів, що мають значення для правильного вирішення спору, не дослідив доказів, а також неправильно застосував норми матеріального права, а тому є підстави для скасування постанови суду та прийняття нової - про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коватехбуд» задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 січня 2013 року скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коватехбуд» задовольнити. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області №198/23-1/33925714 від 25 липня 2011 року .

Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

Р.Й. Коваль

Повиний текст виготовлено 28 квітня 2015 року.