Справа № 179/2046/14-а
Суддя: Новік Д. І.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 179/2046/14-а
провадження № 2-а/179/3/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 р. Магдалинівський районний суд

Дніпропетровської області

у складі : головуючого судді Новік Д.І.

за участю: секретаря судового засідання Нестер М.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_4, Управління державної казначейської служби України у Магдалинівському районі Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії щодо придбання житлового приміщення за бюджетні кошти,

ВСТАНОВИВ:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_4, Управління державної казначейської служби України у Магдалинівському районі Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії щодо придбання житлового приміщення за бюджетні кошти, посилаючись на те, що він є мешканцем смт. Магдалинівка, громадянин України, інвалід II групи з дитинства, ветеран праці, пенсіонер похилого віку з хронічним захворюванням на туберкульоз кісток, і вимушений звернутись до суду з проханням захистити його житлові права шляхом зобов'язання відповідача вчинити необхідні дії щодо виділення із бюджету коштів та купити йому за рахунок селищного бюджету житлове приміщення, згідно до постанови Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2011 року, що постановлена у результаті розгляду адміністративного позову прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про зобов'язання вжити певні дії щодо надання жилого приміщення, у зв'язку з виселенням з будинку, що загрожує обвалом. Вищий адміністративний суд України у листі від 14.11.2012 року № 2379/12/13-12 «Щодо застосування статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України», роз'яснив, що за змістом ч. 1 ст.72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. При цьому вони мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України. Відтак, за приписом ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, наведеним положенням вказані ті преюдиційні обставини, що встановлені у судовому рішенні, яке набрало законної сили, та доказуванню не підлягають; встановленість судом таких преюдиційних обставин є підставами для звільнення від доказування тих осіб, яких вони стосуються та які мають відношення до цієї справи. Із постанови суду, що наведена вище, вбачаються встановлені судом обставини, які виникли з вини відповідача. Так, очевидним є те, що житлові умови у будинку, який належить йому на праві власності, незадовільні, стіни мають тріщини, стеля обвалена. Проживання в даному будинку загрожує життю. Будинок знаходиться у непридатному для проживання стані. Капітальному ремонту не підлягає. Тому, постановою від 11.05.2011 року суд зобов'язав Магдалинівську селищну раду Дніпропетровської області вчинити певні дії щодо виселення його з будинку № 128 по вул. Партизанська в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області з наданням йому житлового приміщення не менше встановленої законом норми жилої площі, яка в Україні складає 13,65 кв. м. на одну особу. За заявою старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Магдалинівський районний суд в ухвалі від 11 жовтня 2011 року роз'яснив, що абзац другий резолютивної частини постанови Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про зобов'язання вчинити певні дії щодо надання жилого приміщення, у зв'язку з виселенням з будинку, що загрожує обвалом, слід розуміти так: Зобов'язати Магдалинівську селищну раду Дніпропетровської області вчинити певні дії щодо виселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з будинку № 128 по вул. Партизанська в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області, що загрожує обвалом з наданням житлового приміщення - двокімнатного домоволодіння не менше норми жилої площі в Україні, яка становить 13,65 кв. м на одну особу, яке знаходиться в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області та відповідає ст. 50 ЖК України щодо його благоустроєності стосовно умов даного населеного пункту. Проте, очевидно, що Магдалинівським районним судом у постанові від 11 травня 2011 року факт самоусунення Магдалинівською селищною радою від виконання закріплених чинним законодавством положень статей 153, 154, 178 ЖК України, та не надання йому як інвалідові допомоги в поточному ремонті житлового приміщення було встановлено, а також зазначено, що саме внаслідок порушення наведених положень і бездіяльністю відповідача й зумовлені руйнування та обвали житлового будинку, у якому він мешкав без належної уваги керівного органу самоврядування місцевої громади. Виконавче провадження з виконання постанови суду від 11 травня 2011 року відкрите 14 червня 2011 року та на підставі п.11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» закрите 18 травня 2012 року. Постанова суду від 11 травня 2011 року залишилася невиконаною, а його житлом не забезпечено. Комісією виконавчого комітету Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області за підписом селищного голови ОСОБА_5 22 квітня 2014 року було складено акт № 192 про проведення обстеження матеріально-побутових умов його проживання. В ході обстеження комісія встановила, що він проживає у своїх знайомих в пристосованому приміщенні за адресою с. Оленівка вул. Колгоспна, 2. Це приміщення негазифіковане, без водопостачання та водовідведення. В даному приміщенні разом із ним проживають ще два чоловіки. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Статтею 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та, зокрема, полягає у наданні пристосованого житла. Відповідно до ст. 34 Житлового Кодексу України громадяни, які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов. За приписом ст. 10 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності інвалідів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі Фонду соціального захисту інвалідів, місцевих бюджетів, а також органами місцевого самоврядування за місцевими програмами соціального захисту окремих категорій населення за рахунок коштів місцевих бюджетів. Зазначеною постановою суду від 11 травня 2011 року судом Селищну раду було зобов'язано вчинити певні дії щодо виселення його із майже знищеного будинку з наданням йому в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області іншого житлового приміщення не менше норми, яка згідно до ст. 47 Житлового кодексу в Україні становить 13,65 кв. м на одну особу і з урахуванням вимог ст. 50 цього кодексу повинне бути благоустроєним. Конституція України згідно до частини 2, 3 ст. 8, ч. 2 ст. 22 має найвищу юридичну силу; норми Конституції є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Основного Закону гарантується; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Згідно до статей 1, 3 Конституції Україна визнається соціальною і правовою державою; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. На вимогу ст. 29 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інваліди мають переважне право на поліпшення житлових умов і забезпечуються житлом у порядку і на умовах, передбачених чинним законодавством і з урахуванням положень цього Закону. Положеннями частин третьої та четвертої ст. 30 цього Закону встановлюється, що обладнання індивідуальних жилих будинків, в яких проживають інваліди, здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування. У разі невідповідності житла інваліда вимогам, визначеним висновком медико-соціальної експертизи, і неможливості його пристосування до потреб інваліда може провадитись заміна жилої площі. Згідно до закріпленої у ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» загальної компетенції сільських, селищних, міських рад зазначені населені пункти правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання, а до їх виключної компетенції, що встановлена зокрема у п.п. 22, 23, 27, ЗО, 43 ч. 1 ст. 26 цього Закону, віднесено вирішення затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування; затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна; затвердження договорів, укладених сільським, селищним, міським головою від імені ради, з питань, віднесених до її виключної компетенції. У відповідності положенням підпункту 4 пункту «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження як здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету. На виконання ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: по-перше, із власних (самоврядних) повноважень (п. «а»): облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності (п/п. 2); подання громадянам, які мають потребу в житлі, допомоги в отриманні субсидій для будівництва чи придбання житла; подання допомоги власникам квартир (будинків) в їх обслуговуванні та ремонті (п/п. 3); по-друге, із делегованих повноважень (п. «б») вказані органи самоврядування громад здійснюють облік відповідно до закону житлового фонду та контроль за його використанням (п/п. 5), а також надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату (п/п. 6). Здійснюючи повноваження у сфері соціального захисту населення, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад за приписами ст. 34 Закону встановлюють за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткові до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення, вирішують відповідно до законодавства питання про подання допомоги інвалідам, ветеранам праці, інвалідам з дитинства у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів (п. «а» п/п. 1, 2). Крім того, цим органам згідно до п. «б» цієї статті належать делеговані повноваження, для виконання яких вони на підставі пп. 2 цього пункту наділені повноваженнями стосовно забезпечення здійснення передбачених законодавством заходів щодо поліпшення житлових і матеріально-побутових умов інвалідів, ветеранів праці, громадян похилого віку, які мають потребу в цьому. Таким чином, у разі не виконання відповідачем Постанови суду від 11 травня 2011 року на відповідача може бути покладений обов'язок виконати судове рішення в інший спосіб, ніж зазначався судом у цій постанові. За таких обставин та норм матеріального права відповідним чинному законодавству та уже чинному судовому рішенню буде покладення на відповідача зобов'язання вчинити необхідну сукупність дій на виділення коштів і придбати за рахунок місцевого бюджету йому ізольоване житлове приміщення, яке буде відповідати санітарним і житловим нормам, встановленим актами законодавства України, та визначене у вищенаведеній постанові суду. Згідно до частини першої статей 104 та 105 КАС України адміністративна позовна заява пред'являється шляхом її подання до суду першої інстанції як до адміністративного суду у письмовій формі особисто позивачем або його представником. За змістом адміністративний позов у відповідності з положенням ч. 4 ст. 105 КАС може містити вимоги, зокрема про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії (п. 2); виконання зупиненої чи невчиненої дії (п. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» зауважує, що судам належить перевіряти повноваження суб'єктів владних повноважень та з якою метою те чи інше повноваження надано. Крім того, з огляду на зазначену норму під час розгляду спору щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам. На вимогу ч. 1 ст. 106 КАСУ у позовній заяві, окрім реквізитів суду та сторін, окремих клопотань тощо, позивач згідно з положеннями ч. 4 ст. 105 цього Кодексу викладає зміст позовних вимог і виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги (п. 4), у разі необхідності подає клопотання про призначення судової експертизи, витребування доказів, виклик свідків та ін. (п. 5); також відповідно до ч. 2 цієї статті надає докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги, а при неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із наведенням причин неможливості подання таких доказів. Відкриття провадження в адміністративній справі за ст. 107 КАС допускається, якщо позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу (п. З ч. 1); позовну заяву належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (п. 4 ч. 1) тощо. На виконання ч. 1 ст. 161 КАС України суд під час прийняття постанови вирішує зокрема чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин тощо. Згідно до ч. 2 цієї статті при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу. Керуючись повноваженнями, встановленими у ст. 162 КАСУ, суд при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов та прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності (п. 1) і зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2); визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень (п. 8). Крім того, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Виходячи з вищевикладеного, віг вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд зобов'язати Магдалинівську селищну раду Дніпропетровської області вчинити певні дії, а саме: забезпечити його - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда з дитинства, ветерана праці, житловим приміщенням шляхом придбання за бюджетні кошти в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області житла (квартири) не менше норми жилої площі, яка на одну особу в Україні становить 13,65 кв. м, за рахунок місцевого бюджету та яке відповідатиме ст. 50 ЖК України щодо його благоустроєності стосовно умов даного населеного пункту.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 (а.с. 30, 31) підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити їх, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, при цьому наголошували, що вони просять саме Магдалинівську селищну раду надати придбане радою за бюджетні кошти селищної ради ОСОБА_1 житло (квартиру) для проживання, а не надати, придбане ними житло, у власність ОСОБА_1, тим самим це є зміна способу виконання постанови суду від 11 травня 2011 року, якою встановлено всі обставини справи і які є приюдиційними для суду і доказуванню не підлягають. Також, пояснили, що дійсно за ОСОБА_1 рахується у власності житловий будинок по вул. Партизанська, 128 в смт. Магдалинівка, з якого ОСОБА_1 не виселений і постанова суду від 11 травня 2011 року в цій частині не виконана як державним виконавцем так і самим ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє на підставі доручення від 24 вересня 2014 року (а.с. 112) в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надавши письмові заперечення (а.с. 34-35), посилаючись на те, що в 2011 році Прокурор Магдалинівського району звертався до Магдалинівського суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 про вчинення певних дій щодо надання йому житлового приміщення. 11 травня 2011 року Магдалинівський районний суд прийняв постанову, якою задовольнив позовні вимоги прокурора та резолютивна частина вказаної постанови ідентична даним позовним вимогам ОСОБА_1 від 29.05.2014 року. 18 травня 2012 року державний виконавець Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в ході примусового виконання постанови суду від 11 травня 2011 року закінчив виконавче провадження і припинив чинність арешту коштів, що знаходяться в Державному казначействі. Таким чином ніщо не заважало виконавчій службі, маючи рішення суду, виконавчий лист і арештовані кошти придбати позивачу житлове приміщення, за рахунок місцевого бюджету, чи інших коштів, що знаходилися на рахунках селищної ради. У відповідності до ст. 157 КАСУ суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами. Рішення суду від 11 травня 2011 р. стосується тих самих сторін, що і позовна заява. Позовні вимоги ОСОБА_1 ідентичні позовним вимогам прокурора, які були задоволені судовим рішенням від 11 травня 2014 р. Таким чином суть спору не змінилася, сторони по справі також, що дає всі підстави для закриття провадження у відповідності до приписів ст. 157 КАСУ. В звязку з чим вони заперечую проти позовної заяви ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради з вищевикладений підстав. Крім того, представник відповідача суду пояснив, що після проведення дій з примусового виконання постанови суду від 11 травня 2011 року ОСОБА_1 до селищної ради не звертався за вирішенням питання стосовно надання йому для проживання без передання йому у приватну власність житлового приміщення, в звязку з чим вказане питання з 2012 року на сесії селищної ради не розглядалось, в звязку з чим ОСОБА_1 як інваліду, якому потрібно житло для проживання, селищна рада не відмовляла в наданні житла і рішення з цього приводу радою не приймалось. Також. пояснив, що на даний час у селищній раді відсутні фонд соціального житла для забезпечення ним громадян, які потребують поліпшення житлових умов, інвалідів і інших громадян, які житло потребують, при цьому ОСОБА_1 знаходиться в списку осіб, які перебувають на квартирному обліку в загальній черзі на отримання житла станом на 22 січня 2015 року за № 4 і тому його вимоги, враховуючи, що за ним рахується право власності на домоволодіння по Партизанська, 128 в смт. Магдалинівка задоволенню не підлягають.

Третя особа ОСОБА_4 (а.с. 63) в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надавши письмові заперечення (а.с. 75-76), посилаючись на те, що у відповідності з адміністративним позовом, ОСОБА_1 прохає зобов'язати селищну раду купити житлове приміщення згідно до постанови Магдалинівського районного суду від 11 травня 2011 року. Таким чином, позивач опирається на дану постанову суду, що набрала законної сили і виконавче провадження по якій закрите державним виконавцем 18 травня 2012 року. В своїй позивній заяві позивач відмічає, що житлові умови у будинку, який є його власністю, незадовільні, стіни мають тріщини, стеля обвалюється. В той же час, саме бездіяльність позивача на протязі багатьох десятків років привела будинок до такого стану. Адже згідно ст.. 151 Житлового Кодексу, громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність житла, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. На сьогодні ніхто не позбавляв ОСОБА_1 права власності на його житловий будинок. Він як був так і залишається власником. Разом з тим, своїм позовом він має на меті зобов'язати купити йому ще один будинок або квартиру та має на меті стати власником вже двох об'єктів нерухомості. Адже в адміністративній позовній заяві ОСОБА_1 не прохає скасувати право власності на будинок по вул. Партизанська, 128 в смт. Магдалинівка. У відповідності із ст. 43 Житлового Кодексу України, поліпшення житлових умов та надання жилих приміщень проводиться в порядку черговості. На даний час, позивач перебуває під № 4 в загальній черзі. Свою черговість він не оскаржував в судовому порядку і таким чином, не має права вимагати придбати йому житло, адже громадяни, які перебувають під № 1 - 3 в загальній черзі та в позачерговій і першочерговій черзі взагалі не мають ніякого житла у власності, включаючи інвалідів. Окрім того, ОСОБА_1 має рідну дочку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка має власний, новий, благоустроєний будинок по вул. Леніна, 10-А в смт. Магдалинівка. У відповідністю з чинним законодавством, донька має дбати за своїх батьків і в даному випадку позивач може проживати в будинку своєї доньки та паралельно ремонтувати свій будинок. Таким чином, ОСОБА_1 не є одиноким інвалідом, який потребує соціального захисту. В даному випадку, він не має прав бути направленим на безкоштовне перебування в будинок ветеранів. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи Управління державної казначейської служби України у Магдалинівському районі Дніпропетровської області , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, до суду надано клопотання (а.с. 74, 98, 107), згідно якого просить справу розглянути в їх відсутність, по вирішенню питання покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та третьої особи ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7) є мешканцем смт. Магдалинівка, громадянин України, інвалід II групи з дитинства, ветеран праці, пенсіонер похилого віку з хронічним захворюванням на туберкульоз кісток (а.с. 8, 9, 18, 120, 21, 23-26).

Відповідно до постанови Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2011 року, зобовязано Магдалинівську селищну раду Дніпропетровської області вчинити певні дії щодо виселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з будинку № 128 по вул. Партизанська в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області, що загрожує обвалом з наданням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 житлового приміщення не менше норми жилої площі в України, яка становить 13,65 кв.м. на одну особу (а.с. 10-11).

Вищий адміністративний суд України у листі від 14.11.2012 року № 2379/12/13-12 «Щодо застосування статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України», роз'яснив, що за змістом ч. 1 ст.72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. При цьому вони мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України.

Відтак, за приписом ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, наведеним положенням вказані ті преюдиційні обставини, що встановлені у судовому рішенні, яке набрало законної сили, та доказуванню не підлягають; встановленість судом таких преюдиційних обставин є підставами для звільнення від доказування тих осіб, яких вони стосуються та які мають відношення до цієї справи. Із постанови суду, що наведена вище, вбачаються встановлені судом обставини, які виникли з вини відповідача.

Так, очевидним є те, що житлові умови у будинку, який належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме по вул. Партизанська, 128 в смт. Магдалинівка, незадовільні, стіни мають тріщини, стеля обвалена. Проживання в даному будинку загрожує життю. Будинок знаходиться у непридатному для проживання стані. Капітальному ремонту не підлягає.

Саме тому, постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2011 року зобов'язано Магдалинівську селищну раду Дніпропетровської області вчинити певні дії щодо виселення ОСОБА_1 з будинку № 128 по вул. Партизанська в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області з наданням йому житлового приміщення не менше встановленої законом норми жилої площі, яка в Україні складає 13,65 кв. м. на одну особу.

Крім того, даною постановою суду факт самоусунення Магдалинівською селищною радою від виконання закріплених чинним законодавством положень статей 153, 154, 178 ЖК України, та не надання ОСОБА_1 як інвалідові допомоги в поточному ремонті житлового приміщення було встановлено, а також зазначено, що саме внаслідок порушення наведених положень і бездіяльністю відповідача й зумовлені руйнування та обвали житлового будинку, у якому він мешкав без належної уваги керівного органу самоврядування місцевої громади.

Виконавче провадження з виконання постанови суду від 11 травня 2011 року відкрите 14 червня 2011 року та на підставі п.11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» закрите 18 травня 2012 року (а.с. 14-15, 16, 17).

Тим самим, постанова суду від 11 травня 2011 року на даний час залишилась не виконаною, а ОСОБА_1 житлом не забезпечено.

Комісією виконавчого комітету Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області за підписом селищного голови ОСОБА_5 22 квітня 2014 року було складено акт № 192 про проведення обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 (а.с. 19) та в ході обстеження комісія встановила, що ОСОБА_1 проживає у своїх знайомих в пристосованому приміщенні за адресою с. Оленівка вул. Колгоспна, 2. Це приміщення негазифіковане, без водопостачання та водовідведення. В даному приміщенні разом із ним проживають ще два чоловіки.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та, зокрема, полягає у наданні пристосованого житла, при цьому органи державної влади та органи місцевого самоврядування сприяють забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного життя нарівні з іншими громадянами.

Відповідно до ст. 34 Житлового Кодексу України громадяни, які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов.

За приписом ст. 10 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності інвалідів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі Фонду соціального захисту інвалідів, місцевих бюджетів, а також органами місцевого самоврядування за місцевими програмами соціального захисту окремих категорій населення за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Зазначеною постановою суду від 11 травня 2011 року судом відповідача було зобов'язано вчинити певні дії щодо виселення ОСОБА_1 із майже знищеного будинку з наданням йому в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області іншого житлового приміщення не менше норми, яка становить 13,65 кв. м на одну особу.

Конституція України згідно до частини 2, 3 ст. 8, ч. 2 ст. 22 має найвищу юридичну силу; норми Конституції є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Основного Закону гарантується; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Згідно до статей 1, 3 Конституції Україна визнається соціальною і правовою державою; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

На вимогу ст. 29 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інваліди мають переважне право на поліпшення житлових умов і забезпечуються житлом у порядку і на умовах, передбачених чинним законодавством і з урахуванням положень цього Закону.

Положеннями частин третьої та четвертої ст. 30 цього Закону встановлюється, що обладнання індивідуальних жилих будинків, в яких проживають інваліди, здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування. У разі невідповідності житла інваліда вимогам, визначеним висновком медико-соціальної експертизи, і неможливості його пристосування до потреб інваліда може провадитись заміна жилої площі.

Згідно до закріпленої у ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» загальної компетенції сільських, селищних, міських рад зазначені населені пункти правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання, а до їх виключної компетенції, що встановлена зокрема у п.п. 22, 23, 27, 30, 43 ч. 1 ст. 26 цього Закону, віднесено вирішення затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування; затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна; затвердження договорів, укладених сільським, селищним, міським головою від імені ради, з питань, віднесених до її виключної компетенції.

У відповідності положенням підпункту 4 пункту «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження як здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

На виконання ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: по-перше, із власних (самоврядних) повноважень (п. «а»): облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності (п/п. 2); подання громадянам, які мають потребу в житлі, допомоги в отриманні субсидій для будівництва чи придбання житла; подання допомоги власникам квартир (будинків) в їх обслуговуванні та ремонті (п/п. 3); по-друге, із делегованих повноважень (п. «б») вказані органи самоврядування громад здійснюють облік відповідно до закону житлового фонду та контроль за його використанням (п/п. 5), а також надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату (п/п. 6). Здійснюючи повноваження у сфері соціального захисту населення, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад за приписами ст. 34 Закону встановлюють за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткові до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення, вирішують відповідно до законодавства питання про подання допомоги інвалідам, ветеранам праці, інвалідам з дитинства у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів (п. «а» п/п. 1, 2).

Крім того, цим органам згідно до п. «б» цієї статті належать делеговані повноваження, для виконання яких вони на підставі п.п. 2 цього пункту наділені повноваженнями стосовно забезпечення здійснення передбачених законодавством заходів щодо поліпшення житлових і матеріально-побутових умов інвалідів, ветеранів праці, громадян похилого віку, які мають потребу в цьому.

Позивач вважає, що таким чином, у разі не виконання відповідачем постанови суду від 11 травня 2011 року на відповідача може бути покладений обов'язок виконати судове рішення в інший спосіб, ніж зазначався судом у цій постанові. За таких обставин та норм матеріального права відповідним чинному законодавству та уже чинному судовому рішенню буде покладення на відповідача зобов'язання вчинити необхідну сукупність дій на виділення коштів і придбати за рахунок місцевого бюджету йому ізольоване житлове приміщення, яке буде відповідати санітарним і житловим нормам, встановленим актами законодавства України, та визначене у вищенаведеній постанові суду.

Виходячи з викладеного ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить суд зобов'язати Магдалинівську селищну раду Дніпропетровської області вчинити певні дії, а саме: забезпечити його - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда з дитинства, ветерана праці, житловим приміщенням шляхом придбання за бюджетні кошти в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області житла (квартири) не менше норми жилої площі, яка на одну особу в Україні становить 13,65 кв. м, за рахунок місцевого бюджету та яке відповідатиме ст. 50 ЖК України щодо його благоустроєності стосовно умов даного населеного пункту (а.с. 1-6).

За змістом адміністративний позов у відповідності з положенням ч. 4 ст. 105 КАС може містити вимоги, зокрема про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії (п. 2); виконання зупиненої чи невчиненої дії (п. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» зауважує, що судам належить перевіряти повноваження суб'єктів владних повноважень та з якою метою те чи інше повноваження надано. Крім того, з огляду на зазначену норму під час розгляду спору щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

У відповідності до ст. 161 КАС України суд під час прийняття постанови вирішує зокрема чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин тощо. Згідно до ч. 2 цієї статті при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Керуючись повноваженнями, встановленими у ст. 162 КАСУ, суд при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов та прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності (п. 1) і зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2); визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень (п. 8). Крім того, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього гне заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом окрім вказаного вище, встановлено, що позивач ОСОБА_1 на даний час є власником домоволодіння, розташованого по вул. Партизанська, 128 в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області, з якого його зобовязано виселити згідно постанови суду від 11 травня 2011 року, яка до цього часу а ні примусово, а ні добровільно не виселена. Його право власності не скасовано та не передано іншим особам. З питанням стосовно примусового виселення з будинку ОСОБА_1 не звертався. Вказані обставини, відповідно до ст. 72 КАС України не доказуються, оскільки визнані сторонами.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 з часу прийняття судом постанови від 11 травня 2011 року не звертався до Магдалинівської селищної ради з питанням стосовно забезпеченням його житлом, а саме з питанням щодо надання Магдалинівською селищною радою придбане радою за бюджетні кошти селищної ради житло (квартиру) для його проживання, без надання його йому у власність, лише для проживання, і тому суд в даному конкретному випадку за встановлених обставин, вважає, що неможливо зобовязати вчинити субєкта владних повноважень якісь дії без вирішення даного питання в позасудовому порядку шляхом звернення до субєкта владних повноважень з цим питанням і прийняття субєктом владних повноважень по цьому питанню будь-якого рішення, чи нездійснення ними своїх повноважень з даного питання, що буде їх бездіяльністю, що в подальшому може бути оскаржено до суду заявником, який піднімав питання та потребував вчинення стосовно його вирішення будь-яких дій чи бездіяльності, прийняття рішення, з вимогами щодо визнання їх неправомірними, скасування та зобовязання вчинити певні дії.

Також судом під час дослідження постанови суду від 11 травня 2011 року встановлено, що вимоги ОСОБА_1 за його адміністративним позовом стосовно зобов'язання Магдалинівську селищну раду Дніпропетровської області вчинити певні дії, а саме: забезпечити його - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда з дитинства, ветерана праці, житловим приміщенням шляхом придбання за бюджетні кошти в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області житла (квартири) не менше норми жилої площі, яка на одну особу в Україні становить 13,65 кв. м, за рахунок місцевого бюджету та яке відповідатиме ст. 50 ЖК України щодо його благоустроєності є ніщо іншим як вирішенням судом питання стосовно зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення - постанови Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2011 року, ініціювання та розгляд якого відбувається за правилами встановленими ст. 263 КАС України.

Окрім цього, судом встановлено, що відсутній в Магдалинівській селищній раді Фонд соціального житла та програми селищною радою стосовно забезпечення житлом громадян, які його потребують не має, кошти на ці потреби не виділяються і рішення селищної ради на реалізацію житлової політики не приймались.

В звязку з викладеним, виходячи з матеріалів справи, встановлених в судовому засіданні обставин та доказів наданих учасниками процесу, суд не вбачає законних та достатніх підстав для задоволення позову, оскільки на думку суду він є необґрунтованим і не доведеним позивачем та заявлений ним передчасно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 71, 72, 86, 94, 158, 159, 161, 162, 263 КАС України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_4, Управління державної казначейської служби України у Магдалинівському районі Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії щодо придбання житлового приміщення за бюджетні кошти відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційна скарга не буде подана. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає чинності після закінчення апеляційного розгляду справи. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів після проголошення постанови, а у випадку проголошення лише вступної та резолютивної частин постанови або розгляду справи у письмовому провадженні протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: суддя Новік Д.І.