Справа № 815/7115/13-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/7115/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Бойко Л. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Єщенка О.В.,

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

при секретарі судового засідання - Вишневській А.В.

за участю представників:

апелянта - ОСОБА_2,

прокуратури - Стеценка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2013 року по справі за позовом Заступника прокурора Київського району м. Одеси до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, 3-тя особа ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2013 року заступник прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, 3-тя особа ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що в 2007 році ОСОБА_4 розпочала за власні кошти будівництво садового будинку по АДРЕСА_1, яке закінчено в 2008 році. З метою введення в експлуатацію новозбудованого садового будинку, ОСОБА_4 подала до відповідача (далі ІДАБК) декларацію від 06.09.2012 року № ОД №3 про готовність об'єкта (садового будинку) по АДРЕСА_1, до експлуатації. При цьому, в зазначеній декларації від 06.09.2012 року № ОД №3 ОСОБА_4 зазначила недостовірні дані, щодо наявності дозволу на проведення будівельних робіт та документу щодо права власності (користування) на земельну ділянку по АДРЕСА_1, оскільки згідно з інформацією управління архітектури та містобудування Одеської міської ради дозвіл №218 від 21.04.2006 року на проведення будівельних робіт по АДРЕСА_1 не видавався, а згідно з листом управління Держземагенства у м. Одесі №01-1-04/4551 від 09.09.2013 року інформація щодо реєстрації права власності (користування) на земельну ділянку за спірною адресою відсутня. Позивач вважав, що ОСОБА_4 здійснила будівництво садового будинку по АДРЕСА_1 за відсутності відповідного дозволу ІДАБК та на земельній ділянці, яка не була у встановленому законом порядку відведена їй для цієї мети, у зв'язку з чим спірна декларація є незаконною, оскільки була оформлена та зареєстрована з порушенням норм діючого законодавства України, внаслідок чого реєстрацію вказаної декларації належить скасувати.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2013 року позов задоволено. Зобов'язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області скасувати реєстрацію декларації № ОД 3 від 06.09.2012 року про готовність об'єкта (садового будинку) по АДРЕСА_1, до експлуатації.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про планування та забудову території» забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі - будівництво). Будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Стаття 29 даного Закону визначає, що дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі:

- проектної документації, погодженої та затвердженої в порядку, визначеному законодавством;

- документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, а у разі, якщо замовник (забудовник) не є власником чи користувачем земельної ділянки, також подається нотаріально засвідчена згода власника земельної ділянки на забудову цієї ділянки, а якщо ділянка перебуває у користуванні,

- нотаріально засвідчені згоди власника та користувача земельної ділянки на її забудову.

Згідно з ч.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Держбуду України від 05.12.2000 року №273, це положення встановлює порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об'єкті (надалі - Положення).

Положення обов'язкове для застосування усіма суб'єктами будівництва незалежно від форм власності, відомчої належності та джерел фінансування.

Відповідно до п.1.1 ч.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Держбуду України від 05.12.2000 року №273. (чинного на момент проведення будівельних робіт), дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків, споруд та інших об'єктів, розширення і технічного переоснащення (далі - роботи з будівництва) є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж та споруд та надає право відповідним-службам на видачу ордера на проведення земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які одночасно ведуть реєстр наданих дозволів.

Виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється.

Відповідно до п.1.2 цього Положення подання документів до інспекцій держархбудконтролю для одержання дозволу на виконання будівельних робіт здійснюється забудовником (замовником).

Відповідно до п.2.1 ч.2 цього Положення для одержання дозволу на виконання будівельних робіт забудовник (замовник) повинен подати до інспекції держархбудконтролю такі документи:

а) заяву забудовника (замовника);

б) рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об'єкта містобудування;

в) документ, що посвідчує право власності забудовника (замовника) чи право користування (у тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою, на якій буде розміщено об'єкт містобудування.

Виходячи з вищезазначеного можна дійти висновку, що отримання дозволу на виконання будівельних робіт є обов'язковим для початку виконання цих робіт з відповідним подальшим зазначенням даного дозволу в декларації та здачі об'єкта в експлуатацію.

При цьому судова колегія вважає за необхідне зазначити, що необхідним для здачі об'єкта в експлуатацію є існування у замовника документа про право власності або права користування земельною ділянкою на якій знаходиться відповідний об'єкт.

Так, відповідно до ст. 5 Закону України "Про основи містобудування" при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, серед іншого, раціональне використання, земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Стаття 14 Закону України "Про основи містобудування" визначає компетенцію виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування, до якої належать: визначення території для містобудівних потреб згідно з рішенням відповідної ради; встановлення в межах своїх повноважень на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Згідно з ч.2 ст.116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Стаття 125 цього Кодексу визначає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ч.2 ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації,, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_4 стверджує, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, що порушує її права як власника садового будинку по АДРЕСА_1, зокрема зазначено про невиконання ухвали суду від 11.10.2013 про витребування документів з управління архітектури та містобудування Одеської міської ради завіреної належним чином копії журналу видачі дозволів на виконання будівельних робіт за 2007 рік та ненадання судом оцінки цим обставинам.

Згідно листа управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, який наявний в матеріалах справи, дозвіл від 21.04.2006 №218 на будівництво садового будинку по АДРЕСА_1 інспекцією ДАБК в м. Одесі не видавався, про що свідчить відсутність записів щодо видачі зазначених дозволів в журналі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 року, який діяв у час здійснення ОСОБА_4 будівництва садового будинку за адресою: АДРЕСА_1, дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд.

Як вже зазначалось вище, відповідно до п.2.1 Положення для одержання дозволу на виконання будівельних робіт забудовник (замовник) повинен подати до інспекції держархбудконтролю заву та певні документи, зокрема затверджену в установленому порядку проектну документацію.

Згідно п.3.4 Положення у разі позитивного рішення інспекція держархбудконтролю видає забудовнику (замовнику) дозвіл на виконання будівельних робіт. У загальному журналі робіт, журналі авторського нагляду, одному примірнику будівельного генерального плану та пояснювальній записці ставиться штамп про реєстрацію об'єкта в органах держархбудконтролю.

Пунктами 3.5, 3.6 Положення передбачено, що дозвіл, зареєстрований в інспекції держархбудконтролю, будівельний генеральний план (один примірник), загальний журнал робіт та журнал авторського нагляду повертаються забудовнику (замовнику) під його розписку на заяві і повинні зберігатися на об'єкті містобудування.

Реєстрація дозволів інспекціями держархбудконтролю проводиться в спеціальній книзі (додаток 3) та на магнітних носіях.

Додаток 3 до вищевказаного Положення становить собою Форму книги реєстрації виданих дозволів на виконання будівельних робіт.

Слід також зазначити, що п.3.1 Порядку, на який посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_4, передбачено прийняття в експлуатацію садових будинків за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка складається за формою, наведеною у додатку 2 цього Порядку. Форма декларації, затвердженої Порядком, є відмінною від тієї, яка подана ОСОБА_4

В декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 06.09.2012 №ОД 3, в розділі «Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію» зазначено рішення про виділення земельної ділянки від 14.04.1958 №321.

Згідно зі ст.126 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент здійснення ОСОБА_4 будівництва садового будинку та реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, право власності на земельну ділянку може посвідчуватися державним актом, цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, свідоцтвом про право на спадщину.

Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Разом з тим судова колегія звертає увагу на посилання ОСОБА_4 на той факт, що позивачем хибно зазначено в своєму позові про розпочате в 2007 році ОСОБА_4 за власні кошти будівництво садового будинку по АДРЕСА_1, яке закінчено в 2008 році.

В обґрунтування представник апелянта в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 отримала право власності на садові будівлі за адресою м. Одеса, «Маяк-2», АДРЕСА_1 лише у 2010 році на підставі договорів дарування р.827 від 21.07.2010 року (а.с.54-55) та р.830 від 21.07.2010 року (а.с.58-59).

В підтвердження цього в матеріалах справи також наявні витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.53, 57).

Таким чином, посилання прокуратури на те, що в 2007 році ОСОБА_4 розпочала за власні кошти будівництво садового будинку по АДРЕСА_1, є хибним та непідтвердженим.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі дійшла помилкового висновку про пропущення прокуратурою району строку звернення до суду з неповажних причин, у зв'язку з тим, що прокуратура, на її думку, повинна була дізнатися про порушення інспекцією ДАБК в Одеській області вимог містобудівного законодавства під час реєстрацію спірної декларації від 06.09.2012 вже після внесення інформації до Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів.

Відповідно до п.8 Порядку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 №92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.07.2011 №885/19623, у єдиний реєстр вносяться відомості про назву, дату та номер документа, найменування та адресу об'єкта, щодо якого видано документ, замовника, Державну архітектурно-будівельну інспекцію України або її територіальний орган, яка видала документ, підрядну, проектну організацію (у разі наявності) (найменування, місцезнаходження, код платника податків згідно з ЄДРПОУ або податковий номер, серія та номер ліцензії), авторський і технічний нагляд, документ, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою (назва, дата реєстрації та видачі, орган, що видав документ).

Пунктом 9 Порядку визначено, що доступ користувачів до даних єдиного реєстру здійснюється безоплатно через офіційний веб-сайт Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Водночас, користувачам через офіційний веб-сайт Державної архітектурно-будівельної інспекції України доступна інформація лише щодо номеру декларації, інспекції ДАБК, яка зареєструвала декларацію, адреси об'єкту, категорії складності, замовника, який зазначається не завжди, а також інформація щодо здійснення технічного нагляду.

Утім, повного тексту декларацій про готовність об'єктів до експлуатації, як і інших документів, які реєструються інспекціями ДАБК, ані в єдиному реєстрі, ані на офіційних сайтах Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів немає.

Таким чином, право прокурора на оскарження дій інспекції ДАБК в Одеській області щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації виникає не з моменту внесення відповідних відомостей до єдиного реєстру, а з моменту ознайомлення з повним текстом декларації або взагалі за результатами перевірки, на підставі висновків якої приймалися рішення та визначалися відповідні заходи реагування.

Приймаючи до уваги, що шляхом реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 06.09.2012 за №ОД 3 прийнято в експлуатацію вищевказаний самовільно реконструйований об'єкт, діями відповідача порушено інтереси держави у сфері містобудування та зареєстровано декларацію з порушенням вимог містобудівного законодавства.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.05.2015 року

Головуючий: суддя О.В.Єщенко

суддя О.О.Димерлій

суддя В.Л.Романішин