Справа № 826/18775/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31 березня 2015 року 16 год. 30 хв. № 826/18775/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління державної охорони України до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління державної охорони України (далі - позивач, УДО України) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) із позовом до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач, Печерська РДА), третя особа: ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1), про:

- скасування розпорядження Печерської РДА від 29 липня 2014 року № 382 "Про надання службової квартири" (далі - оскаржуване розпорядження);

- визнання недійсним ордеру на право зайняття службового жилого приміщення № 012863, виданого Печерською РДА на ім'я ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.);

- зобов'язання Печерської РДА: а) затвердити рішення УДО України про надання службової квартири АДРЕСА_1 (далі - службова квартира) ОСОБА_1 та його сім'ї, яка складається із двох осіб, у тому числі він, дружина ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.), шляхом прийняття відповідного розпорядження; б) видати ордер на ім'я ОСОБА_1 на право зайняття службового жилого приміщення (квартири).

В обґрунтування позову законний представник позивача зазначив, зокрема, що розпорядженням УДО України від 04 липня 2014 року № 120 військовослужбовцю УДО України ОСОБА_2 розподілено службову квартиру. У зв'язку зі скороченням штатів (проведенням організаційних заходів), 07 серпня 2014 року ОСОБА_2 звільнено із військової служби в УДО України без права на пенсію. Розпорядженням УДО України від 14 серпня 2014 року № 155 скасовано розпорядження від 04 липня 2014 року № 120, яким ОСОБА_2 розподілено службову квартиру. Розпорядженням УДО України від 02 вересня 2014 року № 174 службову квартиру розподілено військовослужбовцю УДО України ОСОБА_1 Однак, у відповідь на звернення УДО України щодо скасування оскаржуваного розпорядження від 29 липня 2014 року № 382, яким затверджено розпорядження УДО України про розподілення службової квартири ОСОБА_2, Печерська РДА повідомила про існування заборони щодо повторного перерозподілу службової квартири.

За позовом УДО України судом відкрито провадження в адміністративній справі № 826/18775/14 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Протягом судового розгляду справи судом, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у ній як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача допущено ОСОБА_1 (далі - третя особа-1), а на стороні відповідача - ОСОБА_2 (далі - третя особа-2), ОСОБА_3 (далі - третя особа-3, ОСОБА_3.) та службу у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - третя особа-4, служба у справах дітей Деснянської РДА).

Під час судового розгляду справи законним представником відповідача та ОСОБА_2 подано суду для розгляду і вирішення письмові клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення по суті цивільної справи № 754/16608/14-ц за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які діють від свого імені та в інтересах неповнолітніх дітей, до Печерської РДА та УДО України, треті особи: служба у справах дітей Деснянської РДА та Деснянський районний відділ Державної міграційної служби України Головного управління в місті Києві, про визнання права користування службовим житловим приміщенням, законним представником відповідача - письмове клопотання про закриття провадження у справі в частині заявленої УДО України вимоги про визнання недійсним ордеру на право зайняття службового жилого приміщення № 012863, виданого Печерською РДА на ім'я ОСОБА_2, у зв'язку з неналежністю розгляду такої позовної вимоги у порядку адміністративного судочинства, а також ОСОБА_2 - письмове клопотання про допит свідків (далі - заявлені клопотання).

У ході судового розгляду справи представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому, та з урахуванням письмових доказів, наданих суду на його обґрунтування.

Представник відповідача не визнала позов та разом із ОСОБА_2, його та представником ОСОБА_3 просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, та з урахуванням письмових доказів, наданих суду на їх обґрунтування.

В обґрунтування заперечень проти позову представниками відповідача зазначено, зокрема, що 04 вересня 2014 року до Печерської РДА надійшла заява ОСОБА_2 про те, що він "уже фактично проживає" у службовій квартирі, у зв'язку з чим представнику УДО України за довіреністю на ім'я ОСОБА_2 видано ордер на поселення. У відповідь на звернення Печерська РДА повідомила УДО України, що вирішення питання про затвердження розпорядження про надання службової квартири ОСОБА_1 можливе тільки після вирішення спору між УДО України та ОСОБА_2

ОСОБА_1 (його представник) у судові засідання не прибув, його неприбуття судом визнано поважними, оскільки він на час судового розгляду справи проходить військову службу за межами Києва, що підтверджено поясненнями представників позивача.

Представник служби у справах дітей Деснянської РДА у судове засідання 12 січня 2015 року не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заява про розгляд справи за відсутності представника до суду не надійшла.

Враховуючи вище викладені обставини та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 12 січня 2015 року судом, згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи, у тому числі заявлених клопотань, у порядку письмового провадження.

До суду 19 січня 2015 року через канцелярію надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 по суті позову, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Ухвалою суду від 23 березня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотань законного представника відповідача та ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 25 березня 2015 року задоволено клопотання законного представника відповідача та закрито провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання недійсним ордеру на право зайняття службового жилого приміщення № 012863, виданого Печерською РДА на ім'я ОСОБА_2

Ухвалою суду від 27 березня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про допит свідків.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Протягом розгляду справи судом з'ясовано, що ОСОБА_2 проходив військову службу в УДО України у період із 17 березня по 06 серпня 2014 року. На обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов в УДО України ОСОБА_2 не перебував та не перебуває.

Розпорядженням УДО України від 04 липня 2014 року № 120 "Про розподіл службового житла" службову квартиру розподілено військовослужбовцю УДО України підполковнику ОСОБА_2

Слід зазначити, що службову квартиру включено до числа службових жилих приміщень УДО України розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 09 листопада 2012 року № 619 "Про включення до числа службових жилих приміщень".

У подальшому, оскаржуваним розпорядженням затверджено рішення керівництва УДО України про надання службової квартири ОСОБА_2 на родину із чотирьох осіб, у тому числі він, ОСОБА_3, двоє дітей. Прийнято рішення про видачу ордеру.

Відповідно до п. 19 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37 (далі - Положення № 37), рішення про надання службового жилого приміщення може бути переглянуто до видачі ордера, якщо виявляться обставини, які не були раніше відомі й могли вплинути на вказане рішення.

Враховуючи звільнення ОСОБА_2 із військової служби в УДО України у зв'язку зі скороченням штатів (проведенням організаційних заходів) без права на пенсію, на засіданні житлово-побутової комісії УДО України 07 серпня 2014 року розглянуто питання про скасування розпорядження про надання ОСОБА_2 службової квартири.

Згідно з п. 7 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі - Порядок № 1081), та п. 2 Положення № 37, службові жилі приміщення призначаються для заселення особами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього, а також за відсутності у них за місцем проходження служби житла для постійного.

Розпорядженням УДО України від 14 серпня 2014 року № 155 "Про скасування розпорядження Управління державної охорони України від 04.07.2014 № 120" скасовано розпорядження УДО України від 04 липня 2014 року № 120 "Про розподіл службового житла", яким ОСОБА_2 розподілено службову квартиру.

Листом від 19 серпня 2014 року № 2/9/1-1069 УДО України звернулося до Печерської РДА із проханням скасувати оскаржуване розпорядження. Разом із вказаним листом УДО України повернуло Печерській РДА ордер № 012863 на право зайняття ОСОБА_2 службової квартири, виданий на його ім'я на підставі оскаржуваного розпорядження.

Розпорядженням УДО України від 02 вересня 2014 року № 174 "Про розподіл службового житла" службову квартиру розподілено військовослужбовцю УДО України лейтенанту ОСОБА_1 та його сім'ї, яка складається із двох осіб, у тому числі він, його дружина ОСОБА_4

Листом від 02 вересня 2014 року № 2/9/1-1113 УДО України звернулося до Печерської РДА із проханням затвердити рішення про надання службової квартири ОСОБА_1

Однак, листом від 19 вересня 2014 року № 105/01-2406/в-08 Печерська РДА повідомила УДО України про відкладення затвердження рішення про надання службової квартири ОСОБА_1, оскільки вона не є вільною.

Зокрема, відповідно до направленої ОСОБА_2 заяви від 04 вересня 2014 року № 105/ОП/Б-679/1, він "уже фактично проживає" у службовій квартирі. Також у заяві від 01 вересня 2014 року ОСОБА_2 просить Печерську РДА наступне: "видати мені особисто ордер, виписаний на мою сім'ю на поселення в квартирі АДРЕСА_1".

У вказаному листі Печерська РДА також зазначила, що у зв'язку з тим, що виник спір відносно службової квартири, питання про її надання ОСОБА_1 потрібно вирішити у судовому порядку.

З метою здійснення перевірки зазначеної у вказаному листі Печерської РДА інформації про фактичне проживання у службовій квартирі ОСОБА_2, комісією у складі представників УДО України, балансоутримувача службового фонду - ТОВ "Експлуатаційна компанія "Комфорт-Майстер" та Деснянського районного управління Головного управління МВС України у місті Києві 01 жовтня 2014 року повторно здійснено вихід до службової квартири та проведено її обстеження, про що складено відповідні акти, копії яких містяться у матеріалах справи.

Як зазначено у вказаних актах, при спробі відкрити вхідні двері службової квартири ключі не підійшли, оскільки замки замінені. На неодноразові дзвінки у двері ніхто не відчинив. Консьєрж під'їзду повідомив, що до службової квартири ніхто не ходить та ніхто у ній не проживає.

Крім того, згідно з наявною у матеріалах справи копією довідки форми № 3 від 07 жовтня 2014 року № 3058, виданою ТОВ "Експлуатаційна компанія "Комфорт-Майстер", як балансоутримувачем, наданою на запит від 03 жовтня 2014 року № 2/9/1-1281, власником особового рахунку службової квартири є УДО України. Станом на 07 жовтня 2014 року у службовій квартирі ніхто не зареєстрований.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), п. 21 Положення № 37, ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до ст. 121 ЖК УPCP, п. 16 Положення № 37, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

Листом від 08 жовтня 2014 року № 2/16-1305 УДО України повідомило Печерську РДА про результати проведеної перевірки інформації про фактичне проживання у службовій квартирі ОСОБА_2, зазначивши про те, що спору з приводу проживання у ній, про який йдеться у листі Печерської РДА від 19 вересня 2014 року № 105/01-2406/в-08, між УДО України та ОСОБА_2 не існує, оскільки останнього звільнено із військової служби у зв'язку із скороченням штатів (проведенням організаційних заходів) без права на пенсію, а також про те, що колишній військовослужбовець УДО України ОСОБА_2 до службової квартири не вселявся та у ній не проживав (ордер ОСОБА_2 ні УДО України, ні Печерською РДА не видавався). На підставі викладеного, вказаним листом УДО України звернулося до Печерської РДА із проханням повторно розглянути відповідне клопотання та затвердити рішення про надання службової квартири ОСОБА_1, доручити оформити та видати йому ордер на право вселення до службової квартири, а також скасувати оскаржуване розпорядження у зв'язку із скасуванням УДО України розпорядження про надання ОСОБА_2 службової квартири.

Однак, листом від 22 жовтня 2014 року № 105/01-3226/1 Печерська РДА повідомила УДО України, що ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2014 року заборонено повторний перерозподіл службової квартири.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 15 ЖК УPCP, виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті: видають ордери на жилі приміщення (ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 141).

Нормами ст. 122 ЖК УPCP, п. 12 Порядку № 1081 та п.п. 21-22 Положення № 37 передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення.

Ордер дійсний протягом 30 днів.

Ордер вручається громадянинові, на ім'я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред'являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім'ї, включених до ордера.

Під час судового розгляду справи представники позивача пояснили, що підстави для видачі ОСОБА_2 ордеру на право його та його сім'ї вселення до службової квартири відсутні, оскільки розпорядження УДО України про розподіл її ОСОБА_2 скасоване.

Отже, з урахуванням вище викладених норм та з'ясованих обставин, а також зважаючи, що ордер на право вселення до службової квартири ОСОБА_2 не видавався, суд переконаний, що законного права на вселення та подальше користування службовою квартирою у нього не виникло.

Стосовно доводів представників відповідача про встановлення у судовому порядку заборони повторного перерозподілу службової квартири суд зазначає наступне.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року у справі № 754/16608/14-ц (провадження № 2/754/6325/14) визнано право ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх дітей на користування службовою квартирою.

Поряд з цим, як з'ясовано судом у ході розгляду справи та не спростовано представниками відповідача, ОСОБА_2, його та представником ОСОБА_3, вказане судове рішення станом на час прийняття даного судового рішення не набрало законної сили, оскільки на час судового розгляду справи воно оскаржене УДО України в апеляційному порядку.

УДО України також подало апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2014 року у справі № 754/16608/14-ц, якою заборонено повторний перерозподіл службової квартири.

Відповідно до ст. 326 Цивільного кодексу України, у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 23 Закону України "Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб", державна охорона органів державної влади України та посадових осіб (далі - державна охорона) - це система організаційно-правових, режимних, оперативно-розшукових, інженерно-технічних та інших заходів, які здійснюються спеціально уповноваженими державними органами з метою забезпечення нормального функціонування органів державної влади України, безпеки посадових осіб та об'єктів, визначених цим Законом.

Управління державної охорони України є державним правоохоронним органом спеціального призначення, підпорядкованим Президентові України та підконтрольним Верховній Раді України.

Фінансування діяльності Управління державної охорони України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, з вище викладених норм вбачається, що УДО України є єдиним повноважним управителем та розпорядником державного службового житлового фонду, що належить до сфери його управління, у тому числі службової квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов УДО України до Печерської РДА, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та служба у справах дітей Деснянської РДА, про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині.

При цьому, згідно з нормами постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7, акт суб'єкта владних повноважень може бути скасовано тільки у разі визнання його протиправним, тобто таким, що порушує права та законні інтереси особи, оскільки, скасування такого акта є способом захисту порушеного права, який застосовується у разі, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття.

Поряд з цим, як уже зазначено вище, ухвалою суду від 25 березня 2015 року задоволено клопотання законного представника відповідача та закрито провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання недійсним ордеру на право зайняття службового жилого приміщення № 012863, виданого Печерською РДА на ім'я ОСОБА_2

За переконанням суду, заявлена позивачем вимога про зобов'язання Печерської РДА затвердити рішення УДО України про надання службової квартири ОСОБА_1 та його сім'ї, яка складається із двох осіб, у тому числі він, дружина ОСОБА_4, шляхом прийняття відповідного розпорядження, а також видати ордер на ім'я ОСОБА_1 на право зайняття службового жилого приміщення (квартири), не підлягає задоволенню, оскільки суд не має права втручатися у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням вище викладених норм та з'ясованих обставин суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача вчинити передбачені законодавством дії, у разі наявності законних підстав, направлені на затвердження рішення УДО України про надання службової квартири ОСОБА_1 та його сім'ї, яка складається із двох осіб, у тому числі він, дружина ОСОБА_4, шляхом прийняття відповідного розпорядження, а також на видачу ОСОБА_1 ордеру на право зайняття службового жилого приміщення (квартири).

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 29 липня 2014 року № 382 "Про надання службової квартири".

3. Зобов'язати Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію вчинити передбачені законодавством дії, у разі наявності законних підстав, направлені на затвердження рішення Управління державної охорони України про надання службової квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_1 та його сім'ї, яка складається із двох осіб, у тому числі він, дружина ОСОБА_4, шляхом прийняття відповідного розпорядження.

4. Зобов'язати Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію вчинити передбачені законодавством дії, у разі наявності законних підстав, направлені на видачу на ім'я ОСОБА_1 ордеру на право зайняття службового жилого приміщення (службової квартири АДРЕСА_1).

5. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

6. Присудити на користь Управління державної охорони України () частину здійсненого ним судового збору у розмірі 24,36 грн. (Двадцять чотири гривні тридцять шість копійок) із Державного бюджету України.

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третім особам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин