Справа № 520/12883/14-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 520/12883/14-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Прохоров П.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представників відповідачів Незгодюка В.І. та Стефановської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду міста Одеси від 26 січня 2015 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання дій та відмови незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, визнання рішення нечинним,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3.) звернувся до суду з позовом до Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (далі Управління) про визнання незаконними відмови та висновку відповідача щодо можливості розміщення тимчасових споруд для реалізації продовольчої групи товарів та зобов'язання відповідача надати обґрунтований висновок про можливість розміщення вказаних вище споруд.

В обґрунтування позову зазначалось, що у зв'язку із закінченням строку договорів оренди твердого покриття від 25 жовтня 2012 року позивач звернувся до Управління із заявами щодо укладення договорів на право користування місцями для розміщення тимчасових споруд за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6, однак позивачу відмовлено у задоволенні його заяв щодо видачі висновків про можливість розташування тимчасових споруд за вказаними вище адресами. При цьому відповідь на заяву щодо укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_4, не надано. На думку позивача, вказані заяви, з доданими до них документами, оформлені належним чином та містять належні відомості для надання відповідачем позитивного висновку щодо можливості продовження укладення договорів оренди.

У листопаді 2014 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради (далі Виконавчий комітет ОМР) про визнання нечинним рішення від 30 жовтня 2014 року № 292 в частині демонтажу тимчасових споруд за адресами: АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_4 та зобов'язання відповідача утриматися від виконання названого рішення в оскарженій частині (а. с. 94-99).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки дії Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради щодо укладення договорів на право користування місцями для розміщення тимчасових споруд суперечать чинному законодавству, то і відсутні підстави для прийняття Виконавчим комітетом ОМР рішення про демонтаж спірних тимчасових споруд.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року справи за названими позовами ФОП ОСОБА_3 об'єднані в одне проводження (а. с. 88).

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 26 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано незаконними дії Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради в частині ненадання листа-рішення (висновку) за заявою ФОП ОСОБА_3 від 17 вересня 2014 року, вх. номер 1819/01-12, про можливість або відсутність можливості на укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_4. Зобов'язано Управління розглянути заяву ФОП ОСОБА_3 від 17 вересня 2014 року, вх. номер 1819/01-12, та надати лист-рішення (висновок) щодо можливості або відсутності можливості укладення з ФОП ОСОБА_3 договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_4. В задоволенні інших вимог позову до Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради відмовлено. В задоволенні позову ФОП ОСОБА_3 до Виконавчого комітету ОМР про визнання рішення нечинним відмовлено у повному обсязі. Скасовано вжиті згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2014 року по справі № 520/12883/14-а заходи забезпечення позову.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права. Так, судом не прийнято до уваги вимоги ч. 2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», а також положень Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, відповідно до яких зазначені Правила застосовуються лише до малих архітектурних форм, а не до тимчасових спірних споруд. Крім того, судом також не надано уваги доводам відповідачів щодо зміни розмірів тимчасових споруд, які не змінювалися, оскільки лише проводились роботи з утеплення стін. Апелянт також зазначає, що при прийнятті рішення Виконавчим комітетом ОМР не враховано неможливість продовження дії зазначених договорів у зв'язку зі зміною Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, а також відмову Управління щодо укладення з позивачем договорів на право користування місцями для розміщення тимчасових споруд. На думку апелянта, судом не враховано соціальний статус позивача, а також те, що демонтаж належних йому тимчасових споруд поставить під загрозу нормальне існування його багатодітної родини. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник Управління просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представників відповідачів про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що на підставі договорів купівлі-продажу від 01 жовтня 2012 року ФОП ОСОБА_3 належать некапітальні пункти дрібно-роздрібної торгівельної мережі - кіоски за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6 (а. с. 20-37).

При цьому, між позивачем (ФОП ОСОБА_3.) та Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР укладено договори оренди окремого індивідуально визначеного майна від 25 жовтня 2012 року, відповідно до яких Орендодавець (Управління) передає, а Орендар (позивач) приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - тверде покриття:

- за договором № 3/82 - площею 5,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 119);

- за договором № 3/81 - площею 6,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 120);

- за договором № 3/83 - площею 6,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 121);

- за договором № 3/84 - площею 6,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 122);

- за договором № 3/85 - площею 5,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_6 (а. с. 123);

- за договором № 3/86 - площею 4,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_5 (а. с. 124).

Умови договорів застосовуються до відношень між сторонами з 01 жовтня 2012 року по 01 жовтня 2014 року (п. 1.3 договорів).

У зв'язку із закінченням строку дії договорів оренди твердого покриття від 25 жовтня 2012 року, позивач звернувся до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР із заявами від 17 вересня 2014 року за вх. № № 1815/01-12, 1816/01-12, 1817/01-12, 1818/01-12, 1819/01-12, 1820/01-12 щодо укладення договорів на право користування місцями для розміщення тимчасових споруд за вказаними вище адресами (а. с. 44-49).

Листом від 23 вересня 2014 року за № 0113/2740 Управлінням відмовлено позивачу в наданні висновків про можливість розміщення тимчасових споруд для реалізації продовольчої групи товарів за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_3; АДРЕСА_2 (а. с. 50-54).

Рішенням Виконавчого комітету ОМР від 30 жовтня 2014 року № 292 «Про демонтаж тимчасових споруд» вирішено, серед іншого, демонтувати тимчасові споруди ФОП ОСОБА_3 за адресами: АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_4 у зв'язку із самовільним збільшенням площі та відсутністю паспорта прив'язки, а також закінченням терміну дії договору оренди окремого індивідуально визначеного майна (а. с. 142-144).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_3 в частині визнання незаконними відмови та висновку Управління щодо укладення договорів на право користування місцями для розміщення тимчасових споруд та зобов'язання відповідача надати обґрунтований висновок про можливість розміщення вказаних вище споруд, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відмова відповідача в наданні висновків про можливість розміщення тимчасових споруд для реалізації продовольчої групи товарів за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_3; АДРЕСА_2, є обґрунтованою.

Так, відповідно до частин 2 та 4 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання наведених вище положень ч. 4 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Пунктами 2.1 - 2.3 названого Порядку визначено, що підставою для розміщення тимчасової споруди (далі ТС) є паспорт прив'язки ТС. Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС. До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив'язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним.

Відповідно до пунктів 1.1 та 2.3 Положення про Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28 лютого 2011 року № 384-VI, Управління є виконавчим органом Одеської міської ради. До основних функцій Управління відноситься, серед іншого, забезпечення контролю за дотриманням порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення відповідно до чинного законодавства.

Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі затверджені рішенням Одеської міської ради від 09 жовтня 2013 року № 3961-VI (далі Правила № 3961-VI). Названі Правила регулюють відносини між органами місцевого самоврядування та суб'єктами господарювання, незалежно від форм власності, які виникають в процесі розміщення та експлуатації тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів торгівлі (п. 1.2 Правил № 3961-VI).

Згідно п. 2.1 Правил № 3961-VI Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР є Уповноваженим органом, який, серед іншого, впроваджує Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі; розглядає заяви юридичних осіб та фізичних осіб щодо можливості розміщення ТС; укладає договори з власниками (користувачами) ТС на право тимчасового користування місцями для розташування ТС, а також елементів торгівлі у випадках, передбачених цими Правилами; готує та подає в установленому порядку проекти рішень виконавчого комітету Одеської міської ради щодо демонтажу протиправно розміщених ТС.

На підставі п. 5.11 Правил № 3961-VI документація щодо встановлення ТС, видана до набрання чинності цими Правилами, дійсна до закінчення її терміну дії. Після закінчення терміну дії такої документації, паспорти оформлюються в загальному порядку, встановленому цими Правилами, з урахуванням вимог схем комплексного розміщення ТС, у разі їх затвердження.

Підставою для розміщення ТС в межах м. Одеси є паспорт, який надається Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради та договір з Уповноваженим органом (Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР). Самовільне розміщення ТС та розміщення ТС на зеленій зоні - забороняється.

Пунктами 7.2 та 7.3 Правил № 3961-VI визначено, що для укладення (продовження) договорів на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС Заявник звертається до Уповноваженого органу із заявою, до якої додаються: документ в якому зазначається товарна спеціалізація ТС в довільній формі, витяг про державну реєстрацію суб'єкта господарювання, графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані суб'єктом господарювання у довільній формі на топографо-геодезичній основі (М 1:500); реквізити суб'єкта господарювання (найменування, ПІБ керівника юридичної особи, або ПІБ фізичної особи - підприємця, місцезнаходження юридичної особи або адреса місця проживання фізичної особи - підприємця, контактна інформація).

Уповноважений орган в термін до 3-х робочих днів готує висновок щодо можливості установки ТС за конкретною адресою згідно із вимогами чинного законодавства та товарної спеціалізації ТС або направляє Заявнику письмову мотивовану відмову у можливості установки ТС за конкретною адресою або відмову в укладенні (продовженні) договору на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС.

Як встановлено матеріалами справи, у зв'язку із закінченням терміну дії договорів оренди твердого покриття, позивач звернувся до Управління із заявами від 17 вересня 2014 року за вх. № № 1815/01-12, 1816/01-12, 1817/01-12, 1818/01-12, 1819/01-12, 1820/01-12 про укладення договорів на право користування місцями для розміщення тимчасових споруд.

Листом від 23 вересня 2014 року за № 0113/2740 Управлінням відмовлено позивачу в наданні висновків про можливість розміщення тимчасових споруд для реалізації продовольчої групи товарів за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_3; АДРЕСА_2 з посиланнями на порушення при визначенні місця розташування тимчасових споруд вимог пунктів 27 та 35 Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 та п. 6.4.10 Правил благоустрою території м. Одеси.

Аналізуючи зміст листа Управління від 23 вересня 2014 року № 0113/2740, апеляційний суд знаходить обґрунтованою відмову відповідача в наданні висновків про можливість розміщення тимчасових споруд для реалізації продовольчої групи товарів за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_3; АДРЕСА_2.

Так, відповідно до п. 1 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, ці Правила, серед іншого, поширюються на міські вулиці і дороги загального користування і є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів.

Згідно п. 27 названих Правил у населених пунктах малі архітектурні форми (крім кіосків для продажу проїзних квитків на зупинках громадського транспорту) розміщуються за межею тротуару, пішохідних доріжок, алей на відстані не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини доріг і вулиць.

Пунктом 35 Єдиних правил забороняється розміщувати малі архітектурні форми ближче ніж за 20 метрів до перехресть вулиць.

Як вбачається з листа Управління від 23 вересня 2014 року № 0113/2740, вибране позивачем місце для розміщення тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_2, розташоване ближче ніж 5 метрів до проїзної частини вулиці, а місця за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6 розташовані ближче ніж за 20 метрів до перехресть вулиць.

Вказані обставини не ставляться під сумнів в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 4 Єдиних правил мала архітектурна форма для провадження підприємницької діяльності - це невелика (площею до 30 кв. метрів) споруда торговельно-побутового призначення, яка виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без спорудження фундаменту.

Наведене визначення «малої архітектурної форми» повністю відповідає наведеному вище визначенню «тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності», закріпленому в ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При цьому стаття 28 «Тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності» названого Закону містить в собі положення щодо розміщення малих архітектурних форм (ч. 3 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства України, апеляційний суд приходить до висновку, що в розумінні п. 4 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, належні позивачу тимчасові споруди є малими архітектурними формами для провадження підприємницької діяльності, у зв'язку з чим при виборі місця розташування таких тимчасових споруд мають застосовуватися обмеження, встановлені названими Єдиними правилами.

При цьому апеляційний суд враховує, що передбачені пунктами 27 та 35 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони обмеження щодо розташування малих архітектурних форм направлені на забезпечення безпеки дорожнього руху, а отже на охорону життя та здоров'я учасників дорожнього руху, що свідчить про необхідність їх безумовного дотримання як суб'єктами владних повноважень, так і суб'єктами господарської діяльності.

Неврахування відповідачем наведених положень Єдиних правил при укладенні з позивачем договорів оренди окремого індивідуально визначеного майна від 25 жовтня 2012 року, про що зазначається в апеляційній скарзі, не звільняє Управління від обов'язку врахування цих положень при укладенні наступних договорів.

Крім того, з листа Управління від 23 вересня 2014 року № 0113/2740 також вбачається, що вибране позивачем місце для розміщення тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_3 розташоване у зеленій зоні, що є порушення вимог п. 6.4.10 Правил благоустрою території міста Одеси та п. 6.1 Правил розміщення тимчасових споруд торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі.

Таким чином, відмова Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР в наданні позивачу висновків про можливість розміщення тимчасових споруд для реалізації продовольчої групи товарів за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_3; АДРЕСА_2, надана на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також з дотриманням інших умов, визначених ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що виключає можливість задоволення вимог позивача в цій частині позову.

Із врахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_3 в частині визнання незаконними відмови та висновку Управління щодо укладення договорів на право користування місцями для розміщення тимчасових споруд за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_3; АДРЕСА_2, та зобов'язання відповідача надати обґрунтований висновок про можливість розміщення вказаних вище споруд, є правильним.

Всупереч доводам апелянта, правильним є і висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивача до Виконавчого комітету ОМР.

Відповідно до п. 16.1 Правил № 3961-VI підставою для проведення демонтажу ТС та/або елементу торгівлі є протиправність їх розміщення відповідно до п. 1.4 цих Правил.

Згідно п. 1.4 названих Правил протиправно розміщеною ТС є тимчасова споруда, яка характеризується хоча б однією з наступних ознак: розміщується без отримання оформленого у встановленому порядку паспорту прив'язки; розміщується без укладеного з Уповноваженим органом договору на право тимчасового користування місцями для розташування ТС, або термін дії якого закінчився; розміщується з недотриманням хоча б одного з визначених паспортом прив'язки параметрів щодо типу, розміру ТС та/або місце розташування якої не відповідає місцю, визначеному у паспорті прив'язки.

Як встановлено матеріалами справи, рішенням Виконавчого комітету ОМР від 30 жовтня 2014 року № 292 «Про демонтаж тимчасових споруд» вирішено, серед іншого, демонтувати тимчасові споруди ФОП ОСОБА_3 за адресами: АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_4 у зв'язку із самовільним збільшенням площі та відсутністю паспорта прив'язки, а також закінченням терміну дії договору оренди окремого індивідуально визначеного майна.

Вказані у рішенні відповідача порушення позивача встановлені актами обстеження тимчасових споруд від 24 вересня 2014 року (а. с. 193, 194, 199). При цьому, всупереч доводам апелянта, факти самовільного збільшення площі тимчасових споруд підтверджуються також наданими стороною відповідача копіями заяв ФОП ОСОБА_3 про внесення змін до договорів оренди індивідуально визначеного майна у зв'язку з реконструкцією пунктів дрібно-роздрібної торгової мережі (а. с. 244, 245).

Таким чином, оскільки термін дії договорів оренди окремого індивідуально визначеного майна від 25 жовтня 2012 року № № 3/84, 3/85, 3/86 закінчився, а тимчасові споруди ОСОБА_3 власними силами не демонтовані, Виконавчим комітетом ОМР правомірно прийнято рішення від 30 жовтня 2014 року № 292, відповідно до якого тимчасові споруди за адресами: АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_4, що належать ФОП ОСОБА_3, підлягають демонтажу.

Посилання апелянта на його соціальний статус, а також на те, що демонтаж належних йому тимчасових споруд ставить під загрозу нормальне існування його багатодітної родини, не впливають на правильність оскарженого судового рішення, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

При цьому апеляційний суд враховує, що Управлінням в листі від 23 вересня 2014 року за № 0113/2740 роз'яснено право позивача на звернення із заявами про можливість встановлення тимчасових споруд за конкретними адресами із врахуванням вимог чинного законодавства України та нормативних актів органів місцевого самоврядування (а. с. 54).

Враховуючи, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову районного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду міста Одеси від 26 січня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 05 травня 2015 року.

Головуючий:

Судді: