Справа № 743/233/15-а
Суддя: Павленко О. В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/233/15-а
Провадження №: 2-а/743/25/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В., при секретарі Воєдило О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області - про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

Управління ПФУ в Ріпкинському районі звернулось до суду з позовом про визнання неправомірною та скасування постанови, винесеної 12.02.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Чернігівській області, про накладення на позивача штрафу в розмірі 1360 грн., під час виконання судового рішення у справі № 2518/2-а-12290/11, в рамках виконавчого провадження № 45486949.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною з тих підстав, що рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013 року, в частині виплати ОСОБА_1 пенсії, передбаченої ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не виконується через відсутність бюджетного фінансування.

Як на окремі підстави для скасування оскаржуваної постанови позивач посилався на те, що вперше постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження була винесена 17.11.2014 року, а 18.12.2014 року Ріпкинським районним судом по справі № 743/1626/14-а, в задоволенні подання державного виконавця про зміну порядку і способу виконання рішення було відмовлено.

16.01.2015 року державний виконавець поновив виконавче провадження, а управлінням повторно було повідомлено, що виплата донарахованої ОСОБА_1 суми, перевищує бюджетні призначення на поточний рік і буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

03.02.2015 року, разом з постановою про накладення штрафу, до управління надійшла чергова вимога державного виконавця стосовно виконання рішення суду №2518/2-а-12290/11.

Листом від 04.02.2015 року управлінням черговий раз було повідомлено про виконання вищезазначеного рішення суду ще в січні 2014 року, а постанову про накладення штрафу в розмірі 680 грн. оскаржено в судовому порядку.

Постановою Ріпкинського районного суду від 11.02.2015 року по справі 743/128/15-а, в задоволенні позову управління щодо визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень головного управління юстиції в Чернігівській області було відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням, управлінням було подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду. Постанова чинності не набрала, але не зважаючи на вище перелічені обставини, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Чернігівській області було винесено постанову про накладення штрафу на управління, за невиконання рішення суду без поважних підстав, в подвійному розмірі 1360 грн.

Крім того, на підставі виконавчого листа №2518/2-а-12290/11, виданого 11.10.2011 року Ріпкинським районним судом, вже відкривалось провадження № 32567642, в ході здійснення якого, начальником відділу ДВС Ріпкинського РУЮ було встановлено, що судове рішення виконано лише в частині нарахування належних стягувачу сум.

26.06.2012 року закриваючи вказане виконавче провадження, державний виконавець відділу ДВС Ріпкинського РУЮ вказав, що застосувати до боржника штрафні санкції, передбачені ст.ст.75, 89 Закону України Про виконавче провадження, неможливо, оскільки рішення суду боржник не виконує у звязку із незалежним від нього обставинами.

В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, від нього надійшло заперечення, в якому він просить розглянути справу за його відсутності та суть яких зводиться до того, що оскільки станом на 12.02.2015 року рішення суду боржником не було виконано та не надано жодних підтверджуючих документів на УПФУ в Ріпкинському районі Чернігівської області, за не виконання рішення без поважних причин, державним виконавцем відповідно до ст.ст.11,89 Закону України Про виконавче провадження накладено штраф в сумі 1360 грн., отже постанова державного виконавця про накладення штрафу прийнята в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області перебуває виконавче провадження № 45486949 за виконавчим листом № 2518/2-а-12290/11, виданим Ріпкинським районним судом 13.11.2014 року, про зобовязання управління ПФУ в Ріпкинському районі здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії, в розмірі не меншому 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судове рішення, в частині здійснення перерахунку пенсії стягувачу, боржником було виконано, що підтверджується розпорядженням управління ПФУ № 118541 від 14.01.2014 року.

В той же час, виплата коштів боржником не здійснена.

Вказані обставини позивачем не оспорювались.

12.02.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Чернігівській області, винесено постанову, яка є предметом оскарження, про накладення штрафу на боржника.

Підставою до прийняття зазначеного рішення стало невиконання рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист.

Однією із основних засад судочинства, передбачених ч.2 ст.129 Конституції України, є обовязковість судового рішення, що надає йому властивості закону у справі, в якій воно ухвалено, та зобовязує усі органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, обєднання громадян, інших організацій, громадян та юридичних осіб виконувати його в обовязковому порядку.

Умови і порядок виконання судових рішень визначається Законом України Про виконавче провадження.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених законом, іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2 ст.2 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобовязаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст.89 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника.

За змістом вказаної норми, судове рішення не може бути виконано лише за наявності причин, які роблять неможливим його виконання у встановлений державним виконавцем строк.

До таких причин відносяться обставини, за яких виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню, перелік цих обставин є вичерпним та встановлюється ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження, зокрема:

1) смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво;

2) визнання стягувача або боржника недієздатним;

3) проходження боржником строкової військової служби, якщо згідно з умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу;

4) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

5) прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення;

6) зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою, якій законом надано таке право;

7) зупинення судом реалізації арештованого майна;

8) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах;

9) здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку або ліквідації банку відповідно до Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб;

10) сплати боржником або іншим гарантом у встановленому законодавством порядку коштів на відшкодування ядерної шкоди;

11) прийняття судом до розгляду касаційної скарги прокурора на рішення суду;

12) звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником;

13) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

14) наявності коштів за договорами банківського рахунку або банківського вкладу, які боржник не має права вимагати до закінчення строку дії таких договорів;

15) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу;

16) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;

17) прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств;

18) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому ч.3 ст.4 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Позивачем не наведено жодного переконливого доводу, який вказував би про поважність причин невиконання судового рішення.

А додаткові обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2012 року, була винесена не субєктом, дії якого оскаржуються.

Невиконання судових рішень кваліфікується Європейським судом з прав людини не лише як недотримання частини першої статті 6 Конвенції з прав людини, але і як порушення інших конвенційних прав. У справі Войтенко проти України Суд знайшов порушення пункту 1 статті 6, статті 13 та статті 1 протоколу № 1 Конвенції за невиконання рішення українського суду через відсутність бюджетних коштів.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки вважає, що державний виконавець діяв у спосіб та в межах, передбаченими Законом України Про виконавче провадження.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 158-163, 181, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови від 12.02.2015 року, про накладення штрафу - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Павленко