Справа № 2а/0370/2963/11
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" квітня 2015 р. м. Київ К/800/61178/13

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач)
Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.

при секретарі судового засідання Міщенко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2011 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2013 року

у справі № 2а/0370/2963/11

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2013 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 21.07.2011 року № в частині застосування до підприємця ОСОБА_4 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 857 305, 90 грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить залишити без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

У судовому засіданні позивач проти касаційної скарги заперечував та просив у її задоволенні відмовити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами фактичної перевірки магазину позивача за адресою: АДРЕСА_1 з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Закону України «Про оплату праці», Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, Кодексу законів про працю України, відповідачем складено акт від 11.07.2011 року № 000112, яким встановлено порушення п.п. 2.2, 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, а саме: - при реалізації товару позивачем не оприбутковано суму отриманої готівки в розмірі 680, 00 грн. (сума контрольної закупки) у відповідній книзі обліку доходів і витрат; - на місці проведення розрахунків знаходились готівкові кошти в сумі 1 304, 00 грн., які не оприбутковано в книзі обліку доходів і витрат; - книга обліку доходів і витрат, пред'явлена для перевірки, містила останній запис « 24.03.2011-31.03.2011», підсумок за тиждень та підсумок за квартал (І квартал 2011 року), отже відсутній облік сум виручки з 01.04.2011 року по 05.07.2011 року.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.07.2011 року № , яким за порушення п.п. 2.2, 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 867 225, 90 грн.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає рішення судів попередніх інстанцій необґрунтованими, оскільки вони ухвалені не на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі та не підтверджених доказами, з огляду на таке.

Згідно із пп. 2.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 (Далі - Положення № 637) підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 2.6 Положення № 637 встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Абзацом третім ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій виходили з відсутності порушень позивачем вимог щодо оприбуткування готівки-виручки за ІІ квартал 2011 року в розмірі 169 500, 00 грн., оскільки фактичного надходження готівки не відбулося, кошти перебували виключно на розрахункових рахунках у банківських установах і не відповідають визначенню готівкової виручки. Отже, суди прийшли до висновку про неправомірність застосування штрафних санкцій до позивача у розмірі 847 500, 00 грн.

Крім того, суди дійшли висновку про допущення позивачем порушення правил оподаткування готівки в сумі 1 984, 00 грн. та правомірності застосування штрафних санкцій в цій частині в розмірі 9 920,00 грн. з огляду на те, що позивачем не внесено до книги обліку доходів і витрат як суму готівки, отриману до проведення контрольної розрахункової операції, в розмірі 1 304, 00 грн., так і суму коштів, отриману від працівників податкової служби за придбаний товар, в розмірі 680, 00 грн., що свідчить про фактичне неоприбуткування отриманої готівки.

Таким чином, вирішуючи спір по суті, судами здійснено дослідження та перевірку встановлених в акті перевірки порушень щодо неоприбуткування позивачем готівкових коштів в розмірі 171 484, 00 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.07.2011 року № на суму 867 225, 90 грн. прийнято на підставі розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), згідно із яким сума неоприбуткованої готівки становить 173 445, 18 грн.

Дані обставини фактично залишилися судом першої інстанції поза увагою, а висновки суду апеляційної інстанції про те, що податковим органом невірно розраховано суму штрафних санкцій, є помилковими, враховуючи зміст акта перевірки, яким встановлено також порушення щодо неоприбуткування готівки у розмірі 1 961, 18 грн.

В силу положень ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним скерувати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, так як під час вирішення даного спору не досліджено та не вирішено питання правомірності застосування штрафних (фінансових) санкцій за наслідком обліку коштів в розмірі 1 961, 18 грн., що унеможливлює здійснити перегляд судових рішень в цілому по суті спору.

В свою чергу, колегія суддів констатує порушення судами при вирішенні даного спору положень статей 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, так як резолютивна частина рішень не містить висновків суду щодо всіх вимог, які розглянуто. Адже, задовольняючи позовні вимоги у визначеній частині, судом першої інстанції не прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в іншій частині.

З урахуванням зазначеного, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати викладене, дослідити питання щодо встановлених порушень, зафіксованих актом перевірки, правомірності нарахування штрафних санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2013 року у справі № 2а/0370/2963/11 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та не може бути оскаржена.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук