Справа № 2270/2294/12
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2015р. м. Київ К/9991/45479/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому Хмельницької області Державної податкової служби на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2012 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012 по справі №2270/2294/12 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому про визнання незаконною та скасування податкової вимоги.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2012, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому про визнання незаконною та скасування податкової вимоги - задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано податкову вимогу від 05.03.2012 №107 року щодо сплати податкового боргу за орендну плату з фізичних осіб в розмірі 54421,46грн. Стягнуто на користь позивача з Державного бюджету України судовий збір в сумі 32,19грн. У задоволенні позову в частині стягнення на користь позивача інших судових витрат відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція у місті Хмельницькому Хмельницької області Державної податкової служби 07.07.2012 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 16.07.2012 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2012 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Державна податкова інспекція у місті Хмельницькому Хмельницької області Державної податкової служби посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, пункту 59.1 статті 59, пункту 286.2 статті 286, пунктів 287.1 та 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 20.02.2012 подано до Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому податкову декларацію з плати за землю. Заявою від 24.02.2012 позивачем повідомлено податковий орган про відкликання декларацію з плати за землю з огляду на відсутність у неї обов'язку сплати цього податку.

Державна податкова інспекція у місті Хмельницькому листом від 28.02.2012 №6041/10/17-3 повідомила фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, що заява про відкликання декларації не буде взята до уваги.

Окрім того, податковим органом було складено податкову вимогу від 05.03.2012 №107, якою визначений обов'язок позивача сплатити суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями по орендній платі з фізичних осіб на суму 54421,46грн.

Відповідно до пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Пунктом 287.7 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, у тому числі зазначеними у пунктах 276.1, 276.4 статті 276, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 мала у приватній власності нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Договір оренди земельної ділянки, на якій розміщені належні позивачу будівлі, укладений та зареєстрований не був.

Таким чином, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не була платником орендної плати за землю у відповідному періоді.

Окрім того, позивач в силу приписів пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України не мала обов'язку подавати до податкового органу декларацію з плати за землю, а тому цілком правомірно відкликала помилково подану нею до Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому податкову декларацію.

За таких обставин, у зв'язку з відкликанням декларації ОСОБА_1 з плати за землю за 2012 рік, визначене в ній податкове зобов'язання не може вважатися узгодженим.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, Державною податковою інспекцією у місті Хмельницькому безпідставно сформовано податкову вимогу щодо суми зобов'язання, яка не була узгоджена.

Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини, висновок суду першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про скасування податкової вимоги є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому Хмельницької області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2012 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012 по справі №2270/2294/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв