Справа № 2а-11/11
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015р. м. Київ К/800/6066/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Дніпропетровської міської ради на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2012 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Дніпропетровської міської ради, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи - Управління ремонту і експлуатації автодоріг, Кіровська районна у м. Дніпропетровську рада, Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Кіровського району, про скасування рішень, та визнання протиправним свідоцтва про право власності, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись в суд з позовом до Дніпропетровської міської ради, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, в якому просили: визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.07.2000 року №1860 в частині, що стосується приміщень 1, літера А-5, поз. 1-12, загальною площею 152,6 кв. м. в будинку АДРЕСА_1; визнати незаконним та скасувати рішення Дніпропетровської міської ради від 25.10.2001 року №2497 в частині, що стосується приміщень 1, літера А-5, поз. 1-12, загальною площею 152,6 кв. м. в будинку АДРЕСА_1; визнати недійсним Свідоцтво про право власності від 07.11.2001 року, що було видане виконавчим комітетом міської ради і скасувати Розпорядження про оформлення права власності; визнати незаконним та скасувати рішення Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003 року за № 12/7 в частині, що стосується приміщень 4, літера А-5, поз. 1-20 і про приміщення 5, літера А-5, поз. 1-4, загальною площею 259,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1. Позивачі також заявляли про визнання підвальних приміщення будинку 31-б допоміжними та присвоєння підвальним приміщенням будинку АДРЕСА_1 статусу допоміжних.

Позовні вимоги мотивовано тим, що початку з експлуатації (з 1932 року) будинку АДРЕСА_1 в нежитлових підвальних приміщеннях будинку, які у відповідності до схеми підвалів, що знаходиться в інвентарній справі будинку, є невід'ємною частиною самого будинку і складають з ним одне ціле, проходили і проходять водні, каналізаційні, теплові, електричні комунікації, які забезпечують експлуатацію будинку, підвальні приміщення використовуються для побутового обслуговування мешканців будинку, але інвентарна справа будинку від 1950 року не містить відомостей щодо цільового призначення підвальних приміщень будинку згідно з Проектом цього будинку. Позивачі зазначали, що приймаючи спірні рішення, відповідачі перевищили свої повноваження, порушили права позивачів на спільне майно та чинне законодавство, оскільки частиною другою статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" встановлено, що мешканці будинку є співвласниками допоміжних приміщень будинку.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2012 року позов задоволено: визнано підвальні приміщення будинку АДРЕСА_1 допоміжними та присвоєно підвальним приміщенням будинку АДРЕСА_1 статус допоміжних; визнано незаконними та скасовано рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.07.2000 року №1860 в частині, рішення Дніпропетровської міської ради від 25.10.2001 року №2497 в частині, що стосується приміщень 1, літера А-5, поз. 1-12, загальною площею 152,6 кв.м. в будинку АДРЕСА_1; визнано незаконними та скасовано рішення Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003 року за № 12/7 в частині, що стосується приміщень 4, літера А-5, поз. 1-20 і приміщення 5, літера А-5, поз. 1-4, загальною площею 259,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1; визнано недійсним свідоцтво про право власності від 07.11.2001 року, що було видане виконавчим комітетом міської ради і скасовано розпорядження про оформлення права власності.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково:

визнано недійсним та скасовано рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.07.2000 року №1860 в частині, рішення Дніпропетровської міської ради від 25.10.2001 року №2497 в частині, що стосується приміщень 1, літера А-5, поз. 1-12, загальною площею 152,6 кв. м. в будинку АДРЕСА_1;

визнано незаконним та скасовано рішення Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003 року за №12/7 в частині, що стосується приміщень 4, літера А-5, поз. 1-20 і приміщення 5, літера А-5, поз. 1-4, загальною площею 259,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1;

в частині позовних вимог щодо визнання підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 допоміжними та присвоєння підвальним приміщенням будинку АДРЕСА_1 статусу допоміжних та щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності від 07.11.2001року, що видане виконавчим комітетом міської ради, скасування розпорядження про оформлення права власності - провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Дніпропетровська міська рада звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відносно приміщень будинку НОМЕР_1 у м. Дніпропетровську відповідачами були прийняті наступні рішення.

Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради прийнято рішення від 20.07.2000 року №1860 "Про передачу на баланс нежитлових приміщень по АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_1 ДБК "Управління по ремонту і експлуатації автошляхів", яким ВЖРЕП Кіровського району передано на баланс нежитлове приміщення ( приміщення 1, літера А-5, поз. 1-12, загальною площею 152,6 кв.м) Державному комунальному підприємству «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів», а Державне комунальне підприємство «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» зобов,язано прийняти на баланс вищезазначені нежилі приміщення. Між Управлінням ремонту і експлуатації автодоріг і Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством укладено угоду № 192 від 01.11.2000 року щодо пайової участі Управління ремонту і експлуатації автодоріг в утриманні 5-ти поверхового будинку НОМЕР_1 і прибудинкової території, загальною площею 152,6 кв.м.

На виконання протесту прокурора м. Дніпропетровська Рішенням Дніпропетровської міської ради від 19.09.2008 року № 25/36 внесено зміни до вищезазначеного рішення та вирішено передати зазначене спірне приміщення на баланс КВ ЖРЕП Кіровського району.

Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради прийнято рішення від 25.10.2001 року №2497 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_1" стосовно вищеназваного приміщення ( приміщення 1, літера А-5, поз. 1-12, загальною площею 152,6 кв.м ).

Згідно цього рішення на вбудоване підвальне приміщення № 1 поз.1-12 по АДРЕСА_1 в КП МБТІ було зареєстровано право власності за Територіальною громадою м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на праві комунальної власності на підставі свідоцтва про право власності від 07.11.2001 року, яке було видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради.

Також Дніпропетровською міською радою прийнято рішення від 26.02.2003 року № 12/7 "Про надання в безкоштовне користування спортивних баз загальноосвітніх навчальних закладів та приміщень нежитлового фонду міста, пристосованих для занять фізичною культурою та спортом, дитячо-юнацьким спортивним школам", яким зобов,язано Управління освіти та науки міської ради, управління житлового господарства міської ради надавати в безкоштовне користування спортивні бази загальноосвітніх навчальних закладів приміщення нежитлового фонду міста, пристосовані для занять фізичною культурою і спортом, дитячо-юнацьким спортивним школам, згідно додатку ( приміщення 4, літера А-5 поз. 1-20 і про приміщення 5, літера А-5, поз. 1-4, загальною площею 259,7 кв.м ), на яке 02 листопада 2005 року укладено договір Управління житлового господарства та СДЮШОР про строкове безоплатне користування, затверджений рішенням міської ради від 02.06.2004 року № 59/17, з зазначенням балансоутримувача - КВ ЖРЕП Кіровського району.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що прокурором міста внесено протести на:

пункт 1.2. рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1860 від 20.07.2000 року;

підпункт 3 пункту 1, пункт 2 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 25.10.2001 року №2497;

пункт 40 додатку до рішення Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003 року № 12/7.

Міська рада відхилила протести прокурора щодо рішень від 25.10.2001 року №2497 та від 26.02.2003 року за №12/7.

Відносно рішення від 20.07.2000 року №1860 прийнято нове рішення від 19.09.2008 року №26/36 "Про внесення змін до рішення виконкому міської ради від 20.07.2000 року № 1860 "Про передачу на баланс нежитлових приміщень по АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_1 державному комунальному підприємству "Управління по ремонту і експлуатації автошляхів".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що перелічені підвальні приміщення будинку НОМЕР_1 є спільною власністю мешканців будинку, а тому відповідачі протиправно здійснили фактичне розпорядження цими приміщеннями.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов в частині скасування оскаржуваних рішень, суд апеляційної інстанції погодився із судом першої інстанції про те, що спірні приміщення є спільною власністю громадян-мешканців будинку, а відтак оскаржувані рішення порушують права позивачів. Закриваючи провадження в частині вимог про визнання підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 допоміжними та присвоєння підвальним приміщенням будинку АДРЕСА_1 статусу допоміжних та щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності від 07.11.2001 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ці вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з початку експлуатації з 1932 року будинку № АДРЕСА_1 в нежитлових підвальних приміщеннях будинку, які у відповідності до схеми підвалів, що знаходиться в інвентарній справі будинку, є невід'ємною частиною цього будинку, проходять водні, каналізаційні, теплові та електричні комунікації. Тобто зазначенні приміщення мають забезпечувати експлуатацію будинку та сприяти побутовому обслуговуванню мешканців.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Аналогічна норма міститься у Правилах утримання жилих будинків і прибудинкових територій, затверджених наказом Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, в яких зазначено, що допоміжні приміщення житлового будинку - це приміщення, що призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі № 1-2/2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що спірні приміщення є спільної власністю мешканців будинку, у зв'язку з чим оскаржувані рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.07.2000 року №1860, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 25.10.2001 року №2497, Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003 року за №12/7 в частині, що стосується цих приміщень підлягають скасуванню.

Щодо вимоги про визнання підвальних приміщень допоміжними та присвоєння підвальним приміщенням будинку НОМЕР_1 статусу допоміжних, про скасування свідоцтва про право власності від 07.11.2001 року, що видане виконавчим комітетом міської ради колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає звернення особи до адміністративного суду з позовною вимогою про встановлення факту, якою за своєю суттю є вимога про визнання підвальних приміщень допоміжними. Такі вимоги можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Щодо вимоги про скасування розпорядження про оформлення права власності, колегія суддів зазначає, що скасування рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 25.10.2001 року №2497 та виданого на його підставі свідоцтва є достатнім для захисту прав позивачів, оскільки саме по собі розпорядження не породжує для спірного майна та позивачів жодних правових наслідків.

Враховуючи, що про порушення свого права позивачі дізналися лише на підставі висновків перевірки прокурора м. Дніпропетровська, колегія суддів не погоджується з доводами касаційної скарги в частині пропуску позивачами строку на звернення до суду.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Дніпропетровської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2012 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: