Справа № 810/2697/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2015 р. м. Київ К/800/65758/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області, Головного управління Держземагентства у Київській області, Державного земельного агентства України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду першої інстанції з позовом в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного Управління Держземагенства у Київській області від 10.04.2014 № 40-к «Про звільнення ОСОБА_4»;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Державного земельного агенства України від 10.04.2014 № 121-кт/а «Про звільнення ОСОБА_4»;

- поновити її на посаді начальника Управління Держземагенства у Броварському районі Київської області з 10 квітня 2014 року;

- стягнути з Управління Держземагенства у Броварському районі Київської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що виявлені під час перевірки Управління порушення не носять грубий характер та не вказують на вчинення позивачем діяння несумісного з проходженням державної служби на будь-якій посаді у будь-якому органі. При цьому, відповідачем не обґрунтовано чому застосовано саме такий вид відповідальності, а не застосовано інші заходи відповідальності, зокрема дисциплінарної, або такі є недостатніми.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року апеляційну скаргу Державного земельного агентства України задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, мотивував своє рішення тим, що виявлені Комісією під час проведення перевірки порушення, є грубим порушенням в організації діяльності Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області при наданні адміністративних послуг, а тому звільнення позивача за п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» є правомірними.

У поданій касаційній скарзі представник позивача заявив вимоги про скасування рішення суду апеляційної інстанції, як такого, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі, як скасованого помилково.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, що виявлені під час перевірки Управління порушення не відповідають фактичним обставинам, в своїй більшості були відсутні, а ті, що дійсно були, не є грубими та не можуть свідчити про неналежну організацію позивачем роботи Управління. Звільнення за порушення присяги це найсуворіший вид відповідальності державного службовця, який передбачає вчинення діяння, несумісного з продовженням державної служби на будь-якій посаді у будь-якому державному органі, однак відповідач не обґрунтував застосування такого і неможливість застосування інших заходів відповідальності.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до пункту першого частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Позивач працювала на посаді начальника Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області з 06.06.2013 року.

Наказом Держземагентства України від 10.04.2014 року № 121-кт/а позивач звільнена з посади начальника Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області за порушення присяги державного службовця.

Зокрема, підставою для звільнення позивачки, на думку відповідача, стали грубі порушення в організації діяльності Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області (далі за текстом - Управління) при наданні адміністративних послуг, що були виявлені Комісією під час проведення перевірки окремих питань діяльності Управління та дотримання вимог законодавства при наданні адміністративних послуг, та зафіксовані в загальному Акті про результати перевірки Управління.

Так, за результатами проведеної відповідно до наказу Держземагентства України від 03.04.2014 № 120 перевірки Управління, яке очолювала позивач, встановлено, що всупереч Закону України «Про адміністративні послуги» та наказів Держземагентства України від 29.03.2013 № 133 та від 17.07.2013 № 295 Управлінням систематично, протягом усього періоду перебування позивача на посаді керівника ігнорувалися та не виконувалися вимоги Закону України «Про адміністративні послуги» та накази Держземагентства України з цих питань.

Саме зазначені порушення в сфері надання адміністративних послуг були покладені в основу доповідної записки Заступника директора Юридичного департаменту - голови Комісії з проведення перевірки, яка стосувалася розгляду , питання щодо звільнення ОСОБА_4 з посади.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Пунктом 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) передбачено, що державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої у статті 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині другій статті 17 Закону № 3723-XII: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і інше дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем правових, етичних (моральних) норм. Водночас дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 3723-XII за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Частиною другою цієї статті передбачено, що до службовців крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України (догана та звільнення, у відповідності до статті 147 Кодексу законів про працю), до держслужбовців можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка на строк до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Тобто, чинним законодавством передбачено ряд дисциплінарних стягнень, які застосовуються до держслужбовців в залежності від тяжкості вчиненого проступку.

В свою чергу, звільнення за порушення присяги державного службовця - це найсуворіший вид відповідальності державного службовця, який передбачає вчинення діяння, несумісного з продовженням державної служби на будь-якій посаді у будь-якому державному органі, яке, окрім іншого, є більш значущим та істотним, ніж дисциплінарні правопорушення. Такий вид відповідальності повинен застосовуватися лише у випадках, коли інші заходи відповідальності, зокрема, дисциплінарної, є недостатніми.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування. При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення присяги або звільнення, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватись як альтернативні. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення присяги.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 травня, 4 червня, 17 вересня, 3 грудня 2013 року, 22 квітня та 24 червня 2014 року (справи №№ 21-403а12, 21-167а13, 21-231а13, 21-379а13, 21-90а14, 21-107а14 відповідно).

Дослідивши акт про результати перевірки Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області (т. 1 а.с. 40-47), наявні в матеріалах справи докази та з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що на час видання оскаржуваних наказів відповідачем не доведено, що позивач, як державний службовець, скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призвело до приниження державного органу та унеможливило подальше виконання ним своїх обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивача протиправно звільнено із публічної служби, а тому накази Державного земельного агентства України від 10.04.2014 № 121-кт/а «Про звільнення ОСОБА_4» та наказ Головного Управління Держземагенства у Київській області від 10.04.2014 № 40-к «Про звільнення ОСОБА_4» підлягають скасуванню, а позивач поновленню на державній службі.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судом першої інстанції здійснено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача з урахуванням ч. 2 ст. 235 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з рішення суду першої інстанції вбачається, що при його ухвалені, суд не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення, та воно ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 226, 230, 231 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року у справі № 810/2697/14 скасувати, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року в даній справі залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко