Справа № 2а-4242/12/2170
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015 №К/800/65644/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Сіроша М.В., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області
на постановуОдеського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014
у справі № 2-а-4242/12/2170
за позовомПублічного акціонерного товариства "Херсонський комбінат хлібопродуктів"
доДержавної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2012 в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Херсонський комбінат хлібопродуктів» (далі - ПАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів", позивач) до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області, відповідач) про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.01.2012 № , відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 у даній справі, скасовано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2012 та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення відповідача від 11.01.2012 № , .

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити без змін рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач надіслав письмові заперечення на касаційну скаргу, за змістом яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду попередньої інстанції без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для відхилення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно наказу № 3146 від 22.12.2011 та повідомлення № 217/23-2 від 22.12.2011, посадовою особою відповідача проведено позапланову невиїзну перевірку ПАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів" з питання дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з ПП "Альтекс-Юг" за жовтень-грудень 2010 року, ПП "ТАС Агротранс" за жовтень-грудень 2010 року, ПП "Агрі-Ком" за грудень 2010 року, ПП "Югтрансагро" за жовтень, грудень 2010 року, за результатами якої складено акт перевірки від 06.01.2012 № 37/23-2/00952367, яким встановлено порушення позивачем пп. 7.4.5 п.7.4 ст.7 ЗУ "Про податок на додану вартість", в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 657188 грн. 00 коп., у тому числі за жовтень 2010 року у сумі 139093 грн. 00 коп., за листопад 2010 року у сумі 412877 грн. 00 коп., за грудень 2010 року у сумі 105218 грн. 00 коп.; п. 1.8 ст. 1, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 ЗУ "Про податок на додану вартість", в результаті чого завищено податок на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню всього у сумі 5610 грн. 00 коп., у тому числі за листопад 2010 року у сумі 5610 грн. 00 коп.

На підставі вказаного акту прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.01.2012 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за листопад 2010 року на 5610 грн. 00 коп.; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 821485 грн. 00 коп., з яких за основним платежем на 657188 грн. 00 коп., за штрафними санкціями на 164297 грн. 00 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень, приймаючи до уваги акти перевірок контрагентів позивача: ПП "Альтекс-Юг", ПП "ТАС Агротранс", ПП "Агрі-Ком", ПП "Югтрансагро", за висновками яких, у останніх відсутні необхідні матеріальні та трудові ресурси для здійснення господарських операцій. Таким чином, суд дійшов висновку, що первинні документи надані позивачем на підтвердження реальності господарських операцій з його контрагентами не мають юридичної сили та доказовості, оскільки складені з метою надання податкової вигоди та ухилення від сплати податків, а не фіксування фактично здійснених господарських операцій.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов протилежних висновків, оскільки при проведенні перевірки податковим органом не виявлено будь-яких порушень податкового законодавства або іншого законодавства з питань оподаткування зі сторони позивача, а фактично встановлено порушення з боку контрагента, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

У пункті 1.3 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» платника податку визначено як особу, яка згідно із цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

Згідно з пунктом 10.2 статті 10 цього Закону платники податку, визначені у підпунктах «а», «в», «г», «д» пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Податкові зобов'язання з ПДВ у відповідності до положень Закону України «Про податок на додану вартість» визначаються сальдовим методом, який передбачає необхідність врахування як надходжень сум податку разом із вартістю товарів (послуг), що поставляються платником податку, так і витрат цього платника на сплату сум ПДВ у складі ціни товарів (послуг), що придбані ним з метою використання у господарській діяльності (пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 цього Закону).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Згідно вимог підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Проведення господарських операцій суб'єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за несплату податків продавцем та/або порушення ним правил здійснення господарської діяльності.

Судом попередніх інстанцій встановлено, що реальність господарських операцій позивача з його контрагентами: ПП "Альтекс-Юг", за договорами № 773 від 04.11.2010, № 798 від 08.11.2010, № 739 від 25.10.2010, № 718 від 21.10.2010, № 707 від 18.10.2010, № 839 від 15.11.2010, № 870 від 19.11.2010, № 873 від 22.11.2010, № 919 від 26.11.2010, № 920 від 30.11.2010, № 921 від 30.11.2010, № 972 від 09.12.2010; ПП "Агрі-Ком" за договорами № 749 від 26.10.2010, № 892 від 24.11.2010, № 895 від 25.11.2010, № 896 від 26.11.2010 року, № 934 від 06.12.2010; ПП "Югтрансагро" за договором № 974 від 08.12.2010; ПП "ТАС Агротранс" за договорами № 916 від 21.10.10 року, № 917 від 19.11.2010; № 918 від 26.11.2010; № 974 від 14.12.2010, предметом яких є поставка сільськогосподарської продукції, підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов'язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України. При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству.

Податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних в первинних документах, оформлених за результатами проведення господарських операцій з ПП "Альтекс-Юг", ПП "ТАС Агротранс", ПП "Агрі-Ком", ПП "Югтрансагро", а також не зазначав про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства. В обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 11.01.2012 № , відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються лише на результатах актів перевірок контрагентів позивача, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді. Разом з цим, обставини, встановлені в актах перевірок, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Судами були досліджені всі первинні документи (податкові накладні, акти приймання продукції, акти нестач, товарно-транспортні накладні) та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, а також реальне виконання сторонами укладених правочинів.

А також встановлено, що керуючись положеннями пунктів 7.4, 7.5 Закону України «Про податок на додану вартість», позивачем сформовано податковий кредит на підставі виданих контрагентами податкових накладних та сплачено вартість послуг з ПДВ. На час здійснення господарських операцій ПП "Альтекс-Юг", ПП "ТАС Агротранс", ПП "Агрі-Ком", ПП "Югтрансагро" були зареєстровані у встановленому законодавством порядку.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з наданою судом апеляційної інстанції оцінкою вироку Суворовського районного суду м. Херсона від 15.05.2014, яким визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого зокрема ст.ст. 27 ч.2, 212 ч.3 Кримінального кодексу України, а саме створення фіктивних підприємств ПП «Стилет-Юг», ПП «Альтекс-Юг», ПП «Агропрайд», ПП «Агротрансагро», адже вказаним рішенням встановлено, що останніми юридичними особами здійснено незаконну діяльність у відношенні ПП «ТасАгротранс», ПП «Мін-Агро», ПП «Ганеша Люкс», ТОВ «Урожай», ТОВ «Агроюг-Сервіс» , а не ПАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів".

Оскільки, позивач надав всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення - придбання на підставі цивільно-правових угод послуг для здійснення господарської діяльності, направленої на отримання прибутку та реальне використання товару в господарській діяльності, відтак апеляційний суд дійшов правильного висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту та складу витрат на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій з вказаними контрагентами.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про те, що спірні податкові повідомлення-рішення є таким, що не ґрунтується на нормах закону, а тому підлягають скасуванню.

За таких обставин та з урахуванням вимог частини 3 статті 2, частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності законних підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення № від 31.01.2013.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують, а зводяться до переоцінки обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, що у відповідності до ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області відхилити.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, що беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді Г.К.Голубєва
М.В.Сірош