Справа № 2а-5041/11/2670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м. Київ К/800/18416/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2012

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013

у справі №2а-5041/11/2670

за позовом Державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА»

до Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» (далі по тексту - позивач, ДП «УАТП «Хорів-АВІА») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Оболонському районі м. Києва ДПС) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2012, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем були проведені планову та позапланову перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі по тексту - ПДВ) на розрахунковий рахунок позивача.

За результатами перевірки ДПІ у Оболонському районі м. Києва ДПС були складені акти перевірок з питань достовірності нарахування ДП «УАТП «Хорів-АВІА» сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок підприємства за березень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2008 року, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень 2009 року, які виникли за рахунок від'ємного значення ПДВ, що декларувались за зазначені періоди.

Згідно вказаних актів перевірок, контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог пп. 7.4.2, пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (далі по тексту - Закон №168/97-ВР), п. 5.7 Наказу Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 №166 «Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання», в результаті чого ДП «УАТП «Хорів-АВІА» завищило податковий кредит за березень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2008, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень 2009 року, що призвело до завищення рядка 26 декларації з ПДВ за відповідні періоди.

Крім того, під час проведених контрольних заходів встановлено, що в порушення пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР ДП «УАТП «Хорів-АВІА» не має права на отримання бюджетного відшкодування, задекларованого на рахунок платника в банку. Загальна сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість позивача становить 1542801,00 грн.

На підставі вказаних актів перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: №/0 від 24.02.2009, №/1 від 29.04.2009, №/2 від 21.07.2009, №/3 від 30.09.2009, №/0 від 05.03.2009, №/1 від 29.04.2009, №/2 від 21.07.2009, №/3 від 30.09.2009, №/0 від 05.03.2009, №/1 від 29.04.2009, №/2 від 21.07.2009, №/3 від 30.09.2009, №/0 від 26.05.2009, №/1 від 16.07.2009, №/2 від 30.09.2009, №/3 від 10.12.2009, №/0 від 17.06.2009, №/1 від 20.07.2009, №/2 від 30.09.2009, №/3 від 10.12.2009, №/0 від 21.07.2009, №/1 від 27.08.2009, №/0 від 13.10.2009, №/1 від 10.12.2009, №/2 від 09.03.2010, №/0 від 23.11.2009, №/1 від 23.12.2009, №/2 від 09.03.2010.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступних обставин, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Обґрунтовуючи правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, податковий орган посилається на те, що в ході проведених контрольних заходів встановлено наступні господарські взаємовідносини позивача з контрагентами, що вплинула на загальну суму ПДВ, заявлену позивачем до відшкодування за перевіряємі періоди, а саме: договір фрахту повітряного судна №PD/CO 272/04 від 06.10.2004, укладений ДП «Хорів-Авіа» з Організацією Об'єднаних націй міжнародною міждержавною організацією, штаб-квартира якої розташована у м. Нью-Йорк, штат Нью-Йорк, 10017, США.

Відповідно до ст. 2 даного договору Перевізник (ДП «УАТП «Хорів-АВІА») надає повітряне судно разом з командою та іншим необхідним персоналом, які залишаються службовцями Перевізника, у користування ООН на строк дії цього договору, Перевізник залишається власником та/або експлуатантом повітряного судна, і несе усі ризики та прибутки, пов'язані з володінням та експлуатацією повітряного судна.

Пунктом 3.3 ст. 3 договору передбачено, що Перевізник надає ООН два вертольоти Мі -8МТВ з реєстраційними номерами UR-HLA та UR-HLD.

Чартерна угода про виконання авіаційних робіт №01/06 від 14.07.2006, укладена між Компаній SERVICES - EXPORT - IMPORT GmbH та ДП «УАТП «Хорів-АВІА».

Предметом даного договору є надання авіаційних робіт при гасінні лісових пожарів на території Греції гелікоптером типу Ми-8 МТВ (UR-HLC).

Угода фрахту повітряного судна №17.7-07 від 27.09.2007 між підприємством ДП «УАТП «Хорів-АВІА» та «Air Serviced» - в рамках Мирової Продовольчої Програми ООН, предметом якого є фрахт 2-х гелікоптерів МІ-8МТВ в залежності до вимог, які визначені в тендері RFO UGA01140907.

Договір №03/11-07 про фрахт повітряних суден типу Мі-8 МТВ - із екіпажем і технічним персоналом від 05.12.2007, укладений між ДП «УАТП «Хорів-АВІА» (Фрахтівник) та АТ «Авіакомпанія Бурундайавіа» (Республіка Казахстан, Фрахтувальник).

За даним договором визначено порядок та умови, за якими Фрахтівник передає, а Фрахтувальник приймає у фрахт два повітряних судна:

- гелікоптер Мі-8 МТВ-1 (реєстраційний номер UR-HLB 95128);

- гелікоптер Мі-8 МТВ-1 (реєстраційний номер UR-HLB 94915).

Згідно договору, використовувані повітряні судна перебувають у власності України та знаходяться в оперативному управлінні Фрахтівника за правом оренди, на чому наголошує представник відповідача.

Відповідно до вищенаведеного договору, у п. 1.3 ст. 1 «Предмет договору» зазначено, що використовувані повітряні судна призначені для надання Фрахтувальником авіатранспортних послуг у міжнародних перевезеннях за межами Казахстану та України.

На підставі викладеного відповідач вважає, що послуги з авіаперевезення пасажирів та вантажу позивач (Фрахтівника) не надає, а дані послуги надає АТ «Авіакомпанія Бурундайавіа» (Фрахтувальник).

Відповідно до ст. 7 даного договору, передача та повернення використовуваних повітряних суден оформлюється актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими особами сторін даного договору.

В ході проведених контрольних заходів також встановлено, що суми обсягів поставок робіт (послуг) за вищевказаними договорами ДП «УАТП «Хорів-АВІА» віднесло до операції, що оподатковуються за ставкою 0%, а позивач, в даному випадку, керувався положеннями пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону №168/97-ВР.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що послуги за вказаними договорами відносяться до операцій, які не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість. Як наслідок, зазначене порушення не вплинуло на визначення податкових зобов'язань позивача з ПДВ, але вплинуло на правильність визначення податкового кредиту та сум ПДВ, що підлягають бюджетному відшкодуванню, адже відповідно до пп. 3.2.2 п. 3.2 ст. 3 Закону №168/97-ВР не є об'єктом оподаткування передача майна у схов (відповідальне зберігання), а також у лізинг (оренду), крім передачі у фінансовий лізинг.

В акті перевірки перевіряючими вказано, що позивачем було віднесено до обсягів «інші операції, що оподатковуються за ставкою 0%» обсяги від наданих послуг з користування двома гелікоптерами за договором, укладеним між ДП «Хорів-АВІА» - Фрахтівник та АТ «Авіакомпанія Бурундайавіа» (Республіка Казахстан) - Фрахтувальник.

Відповідно до п. 1.35 ст. 1 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі по тексту - Закон №334/94-ВР) фрахт - винагорода (компенсація), що сплачується за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) для цілей:

- перевезення вантажів та пасажирів морськими або повітряними суднами;

- перевезення вантажів залізничним або автомобільним транспортом.

Статтею 912 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором чартеру (фрахтування) одна сторона (фрахтівник) зобов'язується надати другій стороні (фрахтувальникові) за плату всю або частину місткості в одному чи кількох транспортних засобах на один або кілька рейсів для перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти або з іншою метою, якщо це не суперечить закону та іншим нормативно-правовим актам. Порядок укладення договору чартеру (фрахтування), а також форма цього договору встановлюються транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 798 Цивільного кодексу України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Отже, при укладенні договору найму транспортного засобу наймодавець передає наймачеві транспортний засіб.

Що ж до договору чартеру (фрахтування), то відповідно до ст. 912 Цивільного кодексу України фрахтувальник отримує не транспортний засіб, а лише всю або частину місткості в одному чи кількох транспортних засобах на один або кілька рейсів.

Таким чином, договір найму (оренди) транспортного засобу не є тотожним договору чартеру (фрахтування).

Господарським кодексом України визначено поняття «лізинг» - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

У відповідності до норм п. 1.18 ст. 1 Закону №334/94-ВР лізингова (орендна) операція - господарська операція (крім операцій з фрахтування (чартеру) морських суден та інших транспортних засобів) фізичної або юридичної (орендодавця), що передбачає надання основних фондів або землі у користування іншим фізичним або юридичним особам (орендарям) за оренду плату та на визначений строк.

Основними критеріями оренди є надання майна в самостійне користування (оперативне управління) та отримання за це винагороди у вигляді орендної плати.

Отже, виходячи з понять фрахту та лізингу, можна зробити висновок, що метою оподаткування, операції з фрахтування виключені з визначення орендних операцій та відповідно, розглядаються як окремий об'єкт оподаткування і мають відмінний порядок оподаткування від порядку лізингових (орендних) операцій.

Згідно Повітряного кодексу України, чартер (фрахт) застосовується для перевезення пасажирів, багажу, вантажів та пошти повітряним транспортом.

Чартерне повітряне перевезення виконується на підставі договору чартеру (фрахтування повітряного судна), якщо це не суперечить чинному законодавству (ст. 61 Повітряного кодексу України).

Відповідно до ст. 61 Повітряного кодексу України чартерне повітряне перевезення виконується на підставі договору чартеру (фрахтування повітряного судна), за яким одна сторона (фрахтівник) зобов'язується надати іншій стороні (фрахтувальнику) за плату всю місткість одного чи кількох повітряних суден на один або кілька рейсів для повітряного перевезення пасажирів, багажу, вантажу і пошти або для іншої мети, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

У відповідності до пп. 3.1.3 п. 3.1 ст. 3 Закону №168/97-ВР об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки (вивезення, пересилання) товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту поставка послуг з міжнародного перевезення пасажирів, багажу та вантажів, а також міжнародних відправлень у випадках, визначених пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 цього Закону.

Відповідно до пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону №168/97-ВР за нульовою ставкою оподатковуються операції, поставка послуг з міжнародного перевезення пасажирів, їхнього багажу та вантажів автомобільним транспортом, а також поставка міжнародних відправлень будь-яким видом транспорту на відрізку від пункту (місця) їх митного оформлення до пункту призначення (доставки) за межами державного кордону України, між пунктами, які знаходяться за межами державного кордону України, а також від пункту їх відправлення (прийняття для перевезення) за межами державного кордону України до пункту (місця) їх митного оформлення на території України; поставка послуг з міжнародного перевезення пасажирів, їхнього багажу та вантажів іншими видами транспорту, ніж зазначені в абзаці.

Відповідно до пп. 6.2.2 п. 6.2 ст. 6 Закону №168/97-ВР визначено механізм оподаткування за нульовою ставкою операцій з продажу робіт (послуг), призначених для використання та споживання за межами митної території України, тобто законодавець не ставить право платника податку на отримання згаданих податкових пільг у залежність від таких обставин, як суб'єктний склад угод щодо продажу транспортних послуг, виду угод, порядку розрахунків, умов поставки тощо.

Законодавчо встановленою умовою для застосування нульової ставки оподаткування ПДВ є місце використання та споживання транспортних послуг - за межами митної території України.

За таких обставин, довільне звужене суб'єктом владних повноважень тлумачення зазначеної вище норми Закону №168/97-ВР не відповідає чинному законодавству, оскільки фактично встановлює додаткові умови - обмеження, виключно за наявності яких може застосовуватися нульова ставка ПДВ, та, по суті, породжує скасування податкових пільг з ПДВ стосовно вітчизняних транспортно-експедиційних підприємств.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров