Справа № 813/6703/14
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 р. Справа № 876/11817/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.,

за участю секретаря: Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Городоцької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ельпласт-Україна» до Городоцької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ельпласт-Україна» (далі - ТзОВ «Компанія «Ельпласт-Україна») звернулося в суд з позовом до Городоцької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - Городоцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 04.09.2014 року за №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що реорганізація шляхом виділу полягає у перерозподілі активів і зобов»язань на базі яких створюється нова юридична особа, а тому така операція немає нічого спільного ні з поставкою ні з безоплатною передачею товарів чи придбання їх внаслідок цивільно-правових відносин.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.09.2014 року за №, прийняте Городоцькою об»єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Львівській області.

Не погодившись з постановою суду її оскаржив відповідач - Городоцька ОДПІ, яка просить скасувати дану постанову та винести нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі покликається на те, що оскільки ТзОВ «Компанія «Ельпласт-Україна» отримано активи без грошової та іншої компенсації, то такі згідно норм податкового законодавства вважаються безоплатно наданими та їх вартість підлягає включенню до складу доходу в порядку, визначеному п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 28.03.2013 року по 31.12.2013 року відповідачем складено акт за №357/2201/38636558 від 22.08.2014 року та прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.09.2014 року за №, яким збільшено суму грошового зобов»язання з податку на прибуток в розмірі 2983279 грн. 00 коп. (а.с. 3-8).

В акті перевірки зазначено, що на порушення п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України позивачем занижено доходи, які враховуються при визначенні об»єкта оподаткування податком на прибуток за 2013 рік на 15701471 грн. 00 коп. за рахунок безоплатно отриманих основних засобів та готової продукції, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 2983279 грн. 00 коп.

Суд першої інстанції встановив і це не заперечують сторони, що створення позивача внаслідок виділу з ТзОВ «Ельпласт-Львів» та передача йому майна останнім підтверджується п. 1.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ельпласт-Україна», протоколом №04/03/13 загальних зборів учасників ТзОВ «Ельпласт-Львів» від 04.03.2013 року та розподільчим балансом на 04.03.2013 року (а.с. 29-58).

ТзОВ «Компанія «Ельпласт-Україна» зареєстроване Городоцьким районним управлінням юстиції у Львівській області 27.03.2013 року, взятий на податковий облік у відповідача 28.03.2013 року.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів не може погодитись з висновком податкового органу і вважає вірним обґрунтування суду першої інстанції щодо помилковості прийнятого рішення Городоцькою ОДПІ.

Так відповідно до ст. 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Частиною 1 ст. 109 ЦК України передбачено, що виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов»язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 ГК України у разі поділу суб»єкта господарювання усі його майнові права і обов»язки переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках до кожного з нових суб»єктів господарювання, що утворені внаслідок цього поділу. У разі виділення одного або кількох нових суб»єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов»язки реорганізованого суб»єкта.

Таким чином, в результаті реорганізації юридичної особи шляхом створення нового суб»єкта господарювання на підставі рішення засновника за розподільчим балансом, згідно ч. 3 ст. 107 ЦК України до правонаступника передаються у відповідній частині права та обов»язки юридичної особи, що реорганізується, а також майно як засіб забезпечення наявних у реорганізованої особи обов»язків. При цьому, в такому разі відбувається наступництво нерозривно пов»язаних прав, обов»язків та майна в комплексі.

Також, колегія cуддів зазначає, що передача активів та зобов»язань в процесі реорганізації підприємства шляхом створення з нього іншого підприємства не може розглядатись як операція купівлі-продажу частини підприємства або як безоплатна передача активів підприємства, оскільки економічна сутність реорганізації полягає у перерозподілі активів і зобов»язань підприємства і при реорганізації шляхом створення з нього іншого підприємства здійснюється включення частини валових активів одного підприємства до складу іншого, при цьому зобов»язання також переходять згідно до розподільчого балансу.

У відповідності до положень п. 15.1 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об»єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об»єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов»язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до абзацу першого п.п. 153.15.1 п. 153.15 ст. 153 ПК України, не включається до складу доходу платника податку - правонаступника сума коштів, боргових вимог, вартість матеріальних та нематеріальних активів, отриманих від юридичної особи, що припиняється у зв»язку із проведенням реорганізації.

Згідно з п.п. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що безоплатно надані товари, роботи, послуги це: товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що передача активів та зобов»язань в процесі реорганізації ТзОВ «Компанія «Ельпласт-Львів» шляхом створення ТзОВ «Компанія «Ельпласт-Україна» не може розглядатися як операція купівлі-продажу частини підприємства або як безоплатна передача активів підприємства, оскільки статутний капітал останнього сформований майном ТзОВ «Компанія «Ельпласт-Львів».

Аналогічна правова позиція була висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 18.02.2014 року у справі №К/9991/44874/11 та від 06.11.2013 року у справі №К/9991/56560/12.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В зв»язку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об»єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що Львівський окружний адміністративний суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Городоцької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року у справі №813/6703/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: Н.В. Ільчишин

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 29.04.2015 року.