Справа № 803/356/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Справа № 876/4363/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представників позивача Матчука Ю.С., Тарана О.П.,

представника відповідача Крижановської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Клеодора-М" до Ягодинської митниці Міндоходів про визнання протиправними дій, скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Клеодора-М" звернулось до суду з адміністративним позовом до Ягодинської митниці Міністерства доходів і зборів України (далі-Ягодинська митниця), в якому просило визнати протиправними дії відповідача та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за №205000004/2014/000006/2 від 25 січня 2014 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №205000004/2014/00002 від 25 січня 2014 року.

Постановою від 24 березня 2014 року Волинський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Ягодинська митниця подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на доводи митного органу про те, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті у відповідності до вимог Митного кодексу України.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник митного органу в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представники позивача заперечили вимоги апеляційної скарги та просять залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 24 січня 2014 року до підрозділу митного оформлення митного поста ,,Ковель" позивач через представника-декларанта подав для митного оформлення кузов до легкового автомобіля ,,MERCEDES BENZ", модель R231, що використовувався, 2012 року випуску, номер кузова: WDD2314731F005307, тип кузова - родстер, сірого кольору, за ціною 32 820 євро, придбаного позивачем згідно контракту купівлі-продажу №01-09/02 від 2 вересня 2013 року.

Декларантом для митного оформлення товару були подані: уніфікована митна квитанція МД-1 серії 20502Ж №0451785 від 24 січня 2014 року; картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №205/2012/0000447 від 28 листопада 2012 року; висновок експертного дослідження №94 від 24 січня 2014 року; рахунок-фактура (інвойс) №2342К від 23 січня 2014 року; контракт №01-09/02 від 2 вересня 2013 року; специфікація №2342К від 23 січня 2014 року до контракту №01-09/02 від 2 вересня 2013 року; довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами від 1 жовтня 2013 року; рішення державного підприємства ,,Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" за №3244д/2-5 від 24 січня 2014 року, №3449с/2-5 від 1 листопада 2013 року; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 24 січня 2014 року; інші некласифіковані документи від 24.01.2014 року.

В графах 12 та 45 ВМД №205060000/2014/001100 від 24 січня 2014 року декларант вказав митну вартість товару у розмірі 32 820 євро або 357 792 грн. 25 коп., визначену за методом 2г резервним, який передбачений ст. 64 Митного кодексу України. Дана митна вартість була визначена з джерела інформації, а саме каталог ,,SchwackeListe" 01/14 стор. 1126.

25.01.2014 року Ягодинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №205000004/2014/000006/2, яким встановлено митну вартість товару на рівні 43 720 євро, що становить 476 620 грн. 27 коп. по курсу НБУ станом на 25 січня 2014 року.

Митниця надала декларанту перелік додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визнана, а саме: копія декларації країни відправлення; документальну інформацію про розрахунок числового значення складових митної вартості товару, визначеної та заявленої декларантом.

Листом від 24.01.2014 року №273/65 позивач повідомив Ягодинську митницю про неможливість надати копію митної декларації країни відправлення та про те, що фактично розрахунок вартості був поданий у висновках експертного автотоварознавчого дослідження Львівського НДІСЕ та оцінки кузова автомобіля, копії яких долучено до вказаного листа.

25 січня 2014 року Ягодинська митниця відмовила у митному оформленні товару та видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205000004/2014/00002.

Різниця між митною вартістю визначеною відповідачем та митною вартістю визначеною декларантом за резервним методом склала 10 900 євро.

25 січня 2014 року позивач через декларанта подав нову ВМД за №205060000/2014/001193, вказавши у графах 12 та 45 якої, митну вартість, визначену органом доходів і зборів. Митне оформлення проведено за другорядним резервним методом із застосуванням гарантійних зобов'язань - грошової застави.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення винесені з порушенням вимог чинного митного законодавства, є протиправними та підлягають скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно із частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною першою, другою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Надані позивачем письмові докази підтверджують, що визначення митної вартості кузова до легкового автомобіля ,,MERCEDES BENZ", модель R231, який імпортувався за ВМД №205060000/2014/001100 від 24 січня 2014 року, здійснювалося декларантом в порядку, визначеному статтею 64 Митного кодексу України.

Згідно із приписами статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів.

Згідно із статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Судом встановлено, що декларуючи договірну вартість товару згідно із ВМД №205060000/2014/001100 від 24 січня 2014 року, тобто, за резервним методом встановленим статтею 64 Митного кодексу України, позивач керувався інформацією з каталогу SchwackeListe 01/14 стор. 1126, згідно якого вартість автомобіля марки MERCEDES BENZ, модель R231, 2012 року випуску становить 54 650 євро; висновком експертного дослідження від 24.01.2014 року №94, висновком експортного автотоварознавчого дослідження від 06.12.2013 року №8546, ВМД від 12.07.2013 року №205060000/2013/017597, ВМД від 15.07.2013 року №205060000/2013/017840.

Пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Разом з тим, відповідно до частини восьмої статті 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Проте, позивачем було надано митному органу всі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, що дають можливість визначити митну вартість за резервним методом визначення митної вартості.

Відповідачем не подано жодного належного доказу того, що свідчило б про недостовірність поданих декларантом відомостей щодо митного оформлення товару.

Митний орган має право самостійного визначення митної вартості товарів, однак, це повинно відбуватись із дотриманням чинного законодавства, з використанням повноважень, обґрунтовано, тобто з врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, з врахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

В даному випадку при прийнятті оскаржуваного рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України органом доходів і зборів в повній мірі не виконані вищезазначені норми.

Суд апеляційної інстанції погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що

Митницею не наведено переконливих доказів стосовно того, що числове значення складових заявленої митної вартості товару не може бути визначене на підставі висновку дослідження від 24.01.2014 року №94, експортного автотоварознавчого дослідження від 06.12.2013 року №8546, які були подані декларантом для митного оформлення товару.

Окрім того, суд першої інстанції підставно звернув увагу на неправомірні дії митниці при визначенні митної вартості кузова до автомобіля марки MERCEDES BENZ, моделі R 231, 2012 року випуску, шляхом віднімання від ціни товару, зазначеної у каталогу SchwackeListe 01/14 стор. 1126 - 54 650 євро, вартості відсутніх деталей, визначеної на підставі митної декларації від 16.12.2013р. №205060000/2013/029459, які не тільки не є аналогічними тим, що дійсно встановлюються на автомобілі марки MERCEDES BENZ, моделі R 231, але й взагалі не відповідають їх характеристикам, в тому числі й вартісним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

З огляду на викладене, апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова окружного адміністративного суду - залишенню без змін.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року у справі № 803/356/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 23 квітня 2015 року.