Справа № 813/26/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Справа № 876/2807/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Дубик А.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

09 січня 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - Стрийська ОДПІ) від 21.11.2013 року про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску за 3 квартал 2013 року на суму 1194, 03 грн. Також позивач просила зобов'язати Стрийську ОДПІ припинити нарахування єдиного соціального внеску ОСОБА_1, яка перебуває на пенсії за віком, як фізичній особі-підприємцю, що обрав спрощену систему оподаткування.

Постановою від 12 лютого 2014 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Стрийська ОДПІ подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Право на пільги зі сплати єдиного внеску мають фізичні особи-підприємці, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами і отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Тому позивач не користується такою пільгою, оскільки вийшла на пенсію за вислугою років.

Таким чином, відповідач вважає правомірною вимогу, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримали вимоги апеляційної скарги та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва платника єдиного податку (а.с.10) та довідки №105/К/1710 від 17.06.2013 року (а.с.13) протягом 2012 та в 2013 році перебувала на спрощеній системі оподаткування.

21.11.2013 року Стрийська ОДПІ сформувала вимогу №Ф-62у, якою зобов'язала ФОП ОСОБА_1 сплати недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 1194, грн. (а.с.8).

Листом від 02.12.2013 року (а.с.11) позивач звернулась до відповідача із заявою про звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та просила скасувати вимогу про сплату боргу від 21.11.2013 року з тих підстав, що вона є пенсіонером за віком і може бути платником єдиного внеску виключно за умови добровільної участі.

Листом від 10.12.2013 року за № 6393/1730 відповідач повідомив ФОП ОСОБА_1, що вона є особою, яка вийшла на пенсію не за віком, а за вислугою років і Стрийська ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області не наділена повноваженнями звільняти позивача від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набула право на пенсію у зв'язку з досягненням пенсійного віку згідно спеціального закону - Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому у розумінні чинного законодавства як про пенсійне забезпечення, так і про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, ОСОБА_1 є такою, що отримує саме пенсію за віком.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.

Так, з матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що згідно витягу із наказу ГУ МВС України у Львівській області ,,По особовому складу" №500 о/с від 21.12.2007 року ОСОБА_1 проходила службу в УМВС України у Львівській області та звільнена з 31.01.2007 року у відставку згідно п.65 ,,а" (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Право на пенсію за віком, що передбачене частиною першою статті 12 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ ,,Про пенсійне забезпечення" та частиною першою статті 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакціях, чинних на час вчинення спірних відносин), пов'язується, зокрема, з досягненням досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55-60 років ( в залежності від дати народження).

Згідно зі статтею 1 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту ,,б" статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугу років, за віком, за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI ,,Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4 цього Закону особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналізуючи цю норму права, колегія суддів виходить з її буквального змісту, оскільки наведене регулювання не має очевидної алогічності, суперечності, двозначності.

Отже, право не сплачувати єдиний внесок поширюється лише на осіб, прямо перерахованих в аналізованій нормі ? пенсіонерів за віком або інвалідів, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Це право не поширюється на пенсіонерів за вислугою років, у тому числі на тих, які досягли пенсійного віку для пенсії за віком.

Пенсія за віком є одним із видів пенсійного страхування, яке здійснюється за рахунок коштів, що надходять від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до відповідних страхових фондів і не зараховуються до Державного бюджету України. Саме з цих фондів покриваються витрати на медичні профілактично-реабілітаційні заходи, допомогу на поховання пенсіонерів за віком тощо.

На відміну від пенсій за віком, правила призначення пенсій за вислугу років регламентуються Законом України від 09.04.1992 року № 2262-XII ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Статтею 8 зазначеного Закону передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

За змістом статті 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Таким чином, зазначеним Законом фактично визнається той факт, що пенсії, передбачені Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Законом № 2262-ХІІ, є різними державними пенсіями. Відмінність зумовлена юридичними та фактичними підставами призначення цих видів пенсій та джерелами фінансування.

За таких обставин, колегія суддів на підставі аналізу зазначених норм права дійшла висновку, що положення частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ не поширюються на осіб, які отримують пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону № 2262-XII, незважаючи на можливе досягнення ними загального пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії за віком.

Аналогічні правові позиції висвітлені у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року (справа № 21-59а14) та від 10 березня 2015 року (справа № 21-56а15), які в силу статті 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Таким чином, позивач, якій пенсія призначена на підставі Закону № 2262-XII не звільнена від сплати єдиного внеску, а тому вимога податкового органу є правомірною.

Суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду підлягає до скасування.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. ст.195, 196, п. 3 ч. 1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202 , ст. ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року у справі № 813/26/14 - скасувати.

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

Р.Й. Коваль

Постанова в повному обсязі складена 30 квітня 2015 року.