Справа № 2а-11242/11/2670
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2012-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Маруліна Л.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"18" грудня 2012 р. Справа № 2а-11242/11/2670

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Територіального управління державної судової адміністрації у Київській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від "09" грудня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління державної судової адміністрації у Київській області, Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2011 року позивач звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просила визнати бездіяльність Територіального управління державної судової адміністрації в Київській області (далі - відповідач 1), Державної судової адміністрації України (далі - відповідач - 2) по невідшкодуванню витрат на встановлення та користування охоронною сигналізацією протиправною та стягнути на користь позивача з Державного бюджету України кошти в сумі 13 019,20 грн., з них 10 907,20 грн. кошти сплачені за встановлення квартирної сигналізації, 2112 грн. - кошти сплачені за користування сигналізацією за 2010 рік.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.12.2011 р. позовні вимоги задоволено частково стягнуто на користь позивача з Державної судової адміністрації України кошти в сумі 13 019,20 грн., з них 10 907,20 грн. - кошти сплачені за встановлення квартирної сигналізації, 2112 грн. - кошти сплачені за користування сигналізацією за 2010 рік, з єдиного рахунку Державного бюджету України №4024, відкритого у Державному казначействі України, МФО 820172.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_4 управління державної судової адміністрації у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що не має законних підстав здійснити відшкодування витрат позивача по встановленню та користуванню охоронною сигналізацією.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2012 р. справу передано на розгляд до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

В судове засідання позивач та представники відповідачів не з'явились. Про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 295 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ОСОБА_5 Президента України від 31.08.2004 р. призначена на посаду судді Києво-Святошинського районного суду Київської області.

21.01.2010 р. між позивачем та ТОВ «А1 ОСОБА_6» було укладено договір поставки 3278-2104, на виконання умов якого останнє здійснило поставку обладнання для створення системи охоронної сигналізації та здійснило монтажні та пусконалагоджувальні роботи для створення системи охоронної сигналізації за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 3 Б, кв. 92, що підтверджується актом № 100 приймання виконаних підрядних робіт. За поставку обладнання для створення системи охоронної сигналізації та виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт позивачем на користь ТОВ «А1 ОСОБА_6" було сплачено 10 907,20 грн., що підтверджується квитанцією № 10-298-10 від 21.01.2010 р.

Крім того, 01.01.2010 р. між позивачем та ТОВ «А1 ОСОБА_6» було укладено договір № 3278-5034 на централізовану охорону об'єкта, на виконання умов якого нею було сплачено на користь ТОВ «А1 ОСОБА_6» 2 112,00 грн. за технічну охорону за 2010 рік, що підтверджується квитанцією № 10-290-10 від 21.01.2010 р.

07.07.2010 р. позивач звернулась до Територіального управління державної судової адміністрації в Київській області з листом, яким просила відшкодувати витрати на встановлення квартирної охоронної сигналізації в розмірі 10 907,20 грн. та її користування в розмірі 2 112,00 грн.

Листом за підписом в.о. начальника Територіального управління державної судової адміністрації в Київській області позивачу надано відповідь від 19.07.2010 № 06-840 та повідомлено, що у зв'язку з обмеженим фінансуванням територіальне управління державної судової адміністрації в Київській області на даний час не в змозі відшкодувати витрати на встановлення квартирної охоронної сигналізації в розмірі 10907,20 грн. та кошти за користування в 2010 році в розмірі 2 112,00грн., але дане подання прийняте до уваги, відзначено в бюджетному запиті на 2011 рік і при виділенні коштів для відшкодування піднятого питання буде задоволено.

Оскільки станом на 26.01.2011 р. кошти на встановлення та користування охоронною сигналізацією позивачу не було відшкодовано та зважаючи, що з 01.01.2011 року розпочався новий бюджетний рік, вона звернулась листом до Територіального управління державної судової адміністрації в Київській області, в копії надіслано лист Державній судовій адміністрації України, в якому просила повернутись до розгляду питання про відшкодування її витрат на встановлення квартирної охоронної сигналізації в розмірі 10 907,20 грн. та користування нею в розмірі: 2 112,00 грн.

Листом від 28.02.2011 відповідач-1 повідомив, що кошторисом на 2011 рік розподіл коштів на розрахунки коду економічної класифікації видатків 1343 «Інші поточні трансферти населенню» не передбачено. Вказані видатки згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у 2011 році проводитись не будуть, що підтверджується електронним листом головного спеціаліста відділу видатків місцевих судів та установ Державної судової адміністрації України, в зв'язку з цим територіальне управління не має змоги відшкодувати вказані витрати.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Згідно ч. 8 ст. 44 Закону України від 15.12.1992 р. № 2862-XII "Про статус суддів" (далі Закон № 2862-XII) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) суддя має право на додаткову житлову площу відповідно до вимог статті 49 Житлового кодексу України. Суддя також має право на позачергове влаштування дітей у дошкільні заклади і позачергове встановлення квартирного телефону, безплатне користування на території України всіма видами транспорту міського, приміського і місцевого сполучення (крім таксі), а також встановлення квартирної охоронної сигналізації і користування нею за рахунок державного бюджету.

Відповідно до ч.8 ст.14 Закону України від 07.02.2002 р. № 3018-III «Про судоустрій України» (далі Закон № 3018-III) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Згідно з п.7 рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року по справі про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій норми про матеріальне і побутове забезпечення суддів, їх соціальний захист не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що позивач мала право користуватися квартирною охоронною сигналізацією за рахунок коштів державного бюджету, як це передбачено ч.8 ст. 44 Закону України "Про статус суддів", та дане право не може бути звужене чи обмежене прийняттям нових законів, або внесенням змін до чинних законів та, відповідно, вона має право на відшкодування понесених нею витрат у зв'язку зі сплатою за рахунок власних коштів за встановлення та користування квартирною охоронною сигналізацією.

Згідно ст. 120 Закону "Про судоустрій України" з 01.01.2003 року головним розпорядником коштів, передбачених в Державному бюджеті на утримання судів загальної юрисдикції є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансування кожного суду.

Статтею 145 Закону України від 7 липня 2010 року N 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №2453-VI) визначено, що Державна судова адміністрація України здійснює організаційне забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди - щодо фінансового забезпечення діяльності цих органів; Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації (ч. 2 ст. 142 Закону N 2453-VI).

Суд також враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, висловлену у рішенні «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 року (набрало законної сили 8 лютого 2006 року) та положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Колегія суддів зазначає, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх функцій та зобов'язань щодо забезпечення конституційних гарантій незалежності та неупередженості суддів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління державної судової адміністрації у Київській області залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від "09" грудня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: ОСОБА_7

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу ОСОБА_4 управління державної судової адміністрації у Київській області вул.С.Петлюри, 16,м.Київ,01032

4- Державна судова адміністрація України вул. Липська, 18/5,м. Київ,Центральна Частина Києва, Київ,01601

5 - Державна казначейська служба України вул.Бастіона, 6,м.Київ,01601