Справа № 2а-3216/10/0370
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2015 р. м. Київ К/800/27558/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Ягодинської митниці, Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Ягодинської митниці Міністерства доходів і зборів України на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в адміністративній справі за його позовом до Ягодинської митниці, Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року, вищевказану заяву задоволено, стягнуто з Ягодинської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 75158 грн. 98 коп.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що на відповідачеві лежав обов'язок негайно виконати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2010 року у даній справі в частині поновлення позивача на посаді, однак такий не виконано внаслідок чого позивач згідно ст. 236 КЗпП України має право на виплату йому середнього заробітку або різницю в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

У поданій касаційній скарзі правонаступник відповідача Ягодинської митниці -Ягодинська митниця Міністерства доходів і зборів України заявив вимоги про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вищевказаної заяви.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, що законодавством передбачено два способи виконання судового рішення: негайне (добровільне) та примусове. Враховуючи конституційно закріплений принцип свободи вибору громадянами виду своєї трудової діяльності та з метою визначення свого бажання працювати після прийняття судового рішення про поновлення на посаді, необхідна ініціатива поновленої особи з цього питання перед працедавцем. Проте, позивач з питань щодо виконання судового рішення в частині поновлення на службі в митних органах до Державної митної служби України не звертався. Затримка виконання судового рішення спричинена незалежними від відповідачів причинами, в тому числі діями та бездіяльністю позивача, а тому вищезазначена заява щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі задоволенню не підлягає.

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до статті 221 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.06.2012 року, адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано пункт 2 наказу Державної митної служби України від 28.10.2010 року № 2042-к «По особовому складу», пункти 2, 3, 4 наказу Ягодинської митниці від 29.10.2010 року № 751-к «Про оголошення наказу Держмитслужби України від 28.10.2010 року № 2042-к «По особовому складу», наказ Ягодинської митниці від 18.11.2010 року № 824-к «Про внесення змін до наказу Ягодинської митниці від 29.10.2010 року № 751-к «Про оголошення наказу Держмитслужби України від 28.10.2010 року № 2042-к «По особову складу», в частині, що стосується звільнення ОСОБА_4 з митних органів України, поновлено такого на посаді головного інспектора сектору оперативно-пошукової роботи оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушення митних правил Ягодинської митниці з 19.11.2010 року, стягнуто з Ягодинської митниці на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 2671,24 грн. Постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 2610,53 грн. звернуто до негайного виконання (т. 1, а. с. 216-224, т. 1, а. с. 279-289, т. 2 а. с. 56-60).

Наказом Державної митної служби України від 10.06.2013 року № 990-к «По особовому складу митних органів» на виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2010 року було скасовано пункт 2 наказу Державної митної служби України від 28.10.2010 року № 2042-к в частині звільнення з митних органів ОСОБА_4, головного інспектора сектору оперативно-пошукової роботи оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушення митних правил Ягодинської митниці та поновлено позивача на вказаній посаді з 18.11.2010 року, а згідно із наказом Ягодинської митниці ДМСУ від 12.06.2013 року № 365-к ОСОБА_4 вважається таким, що поновлений на посаді з якої був звільнений (т. 2, а. с. 66,102).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною першою статті 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Пунктом третім частини першої статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Ч.4 ст. 257 КАС України встановлює, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 258 КАС України встановлено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Враховуючи вищезазначені вимоги норм матеріального права, суд касаційної інстанції вважає, що у випадку відмови добровільного виконання судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, таке підлягає примусовому виконанню, відтак передбачається, що особа яка заінтересована у такому виконанні зобов'язана вчинити дії, передбачені як Кодексом адміністративного судочинства так і Законом України «Про виконавче провадження».

Дійсно, згідно із ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому слід враховувати, що затримка виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі є підставою для винесення державним виконавцем постанови про застосування до службової особи, зобов'язаної вчинити дії щодо виконання рішення суду, штрафу, а повторне невиконання рішення суду дає підставу для застосування штрафу в подвійному розмірі (ст.87 Закону України «Про виконавче провадження»), подальше невиконання рішення суду про поновлення на роботі тягне кримінальну відповідальність на підставі ст. 382 КК України.

Таким чином, для правильного вирішення питання щодо затримки власника або уповноваженого ним органу виконання рішення суду про поновлення на роботі, відповідно до ст. 236 КЗпП України обов'язковому з'ясуванню підлягають обставини щодо відмови власника або уповноваженого органу виконати рішення добровільно, видачі виконавчого листа на виконання такого рішення у випадку відмови виконати рішення добровільно та пред'явлення такого листа до примусового виконання.

Щодо посилання судів першої та апеляційної інстанцій на Рішення Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) то з огляду на таке у справі ОСОБА_4, що розглядається встановленню підлягають обставини, зокрема: з якого часу особа домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави; чи було належним чином поінформовано відповідний державний орган, про таке судове рішення; чи були невиправдані затримки у його виконанні і чи було воно не виконано на шкоду позивача; чи мала місце необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення.

Оскільки, згідно вимог ст. 236 КЗпП України стягненню підлягає середній заробіток або різниця в заробітку за час вимушеного прогулу, тому суди попередніх інстанцій зобов'язані були встановити чи з часу постановлення остаточного судового рішення позивач працевлаштовувався на іншу роботу, чи займався іншою оплачуваною діяльністю чи підприємницькою діяльністю, чи перебув на обліку як не працевлаштована особа в органах соціального захисту, чи отримував відповідні види доходу чи заробітку.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій не приведено обґрунтування розрахунку середнього заробітку відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N100, не наведено доказів в цій частині, що унеможливлює перевірити висновок судів фактичним обставинам справи.

Таким чином, суди попередніх інстанцій не дослідили доказів та не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допустили порушення норм процесуального права, а тому рішення судів ухваленні з порушенням положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Ягодинської митниці Міністерства доходів і зборів України задовольнити частково.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі № 2а-3216/10/0370 - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко