Справа № 813/8796/14
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року Справа № 813/8796/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Кіщак К.В.

представник позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Боднар Л.Б.,

представника відповідача Опанасюк Н.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області Головного управління Фіскальної Служби у Львівській області, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся із позовом до державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області ГУ Фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 12.12.2014 р. №, №, №; визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.09.2014 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення підприємницької діяльності позивача. Оскаржувані рішення були винесені на підставі акту перевірки, яким встановлено заниження позивачем валових доходів на суму 20000 грн., внаслідок чого занижено розмір податку на доходи фізичних осіб за 2014 р. на суму 3156,40 грн., заниження розміру єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на 6940 грн.. Однак, в акті перевірки не вказано про штрафні санкції в сумі 357 грн., вказані в податковому повідомленні-рішенні №. Договір про абонентське юридичне обслуговування №01/12 від 22.06.2012 р. передбачав оплату, однак, 09.01.2014 р. між сторонами цього договору був укладений договір про врегулювання взаємних зобов'язань між сторонами і заборгованість в сумі 23400 грн. позивач зобов'язався сплатити не пізніше 30.03.3014 р.. 09.01.2014 р. позивач сплатив заборгованість в сумі 19900 грн.. Однак, ці кошти відповідач безпідставно не відніс до валових витрат.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав з аналогічних мотивів.

Представник відповідача позов заперечив за безпідставністю з мотивів, зазначених в акті.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив наступні фактичні обставини:

За результатами проведення позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 був складений акт від 19.11.2014 р. №588/1701/НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.11.2011 р. по 16.09.2014 р.», яким встановлено порушення пп. 138.1.1, п. п. 177.1., 177.2., 177.4. ПК України - заниження валових доходів за 2014 р. на 20000 грн., внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2014 р. на 3156,40 грн.; п. 1.2 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого занижено єдиний внесок на 6940 грн. за січень 2014 р.; п. 176.2 «б», п. 119.1. ПК України - неподання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку Ф№1ДФ за 1 кв. 2014 р.

З цих підстав були винесені податкові повідомлення-рішення від 12.12.2014 р.: № - за порушення пп. 1.2 п. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на суму 347 грн.; № - з податку на доходи фізичних осіб на суму 3945,60 грн., у т.ч. за основним платежем - 3156,40 грн., за штрафними санкціями - 789,1 грн.; № податку з доходів фізичних осіб щодо сплати податковими агентами із доходу платника податків - 510 грн.; а також вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 12.12.2014 р. на суму 6940 грн. недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зі змісту акту встановлено, що порушення відповідач вбачає у тому, що в січні 2014 р. позивач реалізував баштовий кран марки ККО-12,5-32-10-016-08-063 ТУ 24.09.644-86 АТ «Прізма Агач Ішлеме Ве Диш Тіджарет Анонім Шіркеті» за договором купівлі-продажу від 15.01.2014 р. за 20000 грн. без ПДВ, які надійшли на рахунок позивача 29.01.2014 р. Однак, цей дохід позивач не відобразив у ліквідаційній податкові декларації, поданій 23.10.2014 р. та, відповідно, не врахував цю суму при нарахуванні єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у зв'язку із чим занизив цю суму на 6940 грн. При цьому, виплачуючи кошти ФОП ОСОБА_8, позивач не подав розрахунок за 1 кв. 2014 р. (при терміні 12.05.2014 р.), чим порушено п. 119.2. ПК України.

Згідно із ст.177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 ст.167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної-особи підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу. Фізичні особи-підприємці вдають до органу державної податкової служби податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з датку на доходи. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 ст.177 та п.178.3 ст.178 ПКУ. Згідно з п. 177.1 ст.177 ПКУ доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 ст.167 цього Кодексу. В п. 177.11 ст.177 встановлено, що фізичні особи-підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначити інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення позивачем 15.01.2014 р. із АТ «Прізма Агач Ішлеме Ве Диш Тіджарет Анонім Шіркеті» договору купівлі-продажу баштового крану. Позивач не заперечував факту отримання за цим договором 20000 грн. 29.01.2014 р. та не заперечував факту не включення зазначеної суми до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік. Відповідно, висновки відповідача щодо зниження розміру доходу на 20000,0 грн. відповідають матеріалам справи. Відтак, сума податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає додатковому врахуванню та сплаті до бюджету за 2014 року становить 3156,40 грн.

Для фізичних осіб - підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, згідно з п.11 ст.8 ЗУ „ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-УІ, єдиний внесок встановлюється у розмірі 34,7 % визначеної пунктами 2 та 3 частини першої ст.7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. З врахуванням зазначеної вище суми, заниження розміру єдиного внеску становить суму 6940 грн. за січень 2014 року, чим порушено пп.1.2 п.1 ст. 7, п.11 ст.8 ЗУ „ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-УІ.

Відповідно до п. 177.4 ст.177 ПКУ до витрат підприємця на загальній системі оподаткування відносяться документально підтверджені витрати безпосередньо пов'язані із отриманням доходів, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з Розділом III „Податок на прибуток підприємств". Перелік витрат операційної діяльності визначено ст.138. Для віднесення витрат до складу валових, необхідно дотримання наступних умов: вони повинні бути документально підтверджені, пов'язані із господарською діяльністю підприємця, повинні бути безпосередньо пов'язані із отриманням доходів, включатися до витрат операційної діяльності відповідно до Розділу III цього Кодексу.

Позивач посилається на договір про абонентське юридичне обслуговування № 01/12 від 22.06.2012 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, на підставі якого ФОП ОСОБА_8 зобов'язувався надавати юридичні послуги за період з липня 2012 року по грудень 2013 року. Факт виконання цього договору підтверджує актами наданих послуг та частковою оплатою таких послуг. Відповідно до вказаних актів, позивачу надавались послуги з „консультування з питань реєстраторів розрахункових апаратів, реєстрації договорів із найманими працівниками в органах служби зайнятості, договорів, пов'язаних із поставкою продуктів харчування, з питань оренди транспортного засобу, для відкриття та ведення ресторанного бізнесу, аналізу судової практики та виявлених спірних питань застосування законодавства України у сфері ресторанного бізнесу, правовий аналіз та вивчення питань, пов'язаних із отриманням ліцензії для торгівлі алкогольними напоями, з питань митного оформлення та ввезення одягу в Україну, консультування з приводу сплати обов'язкових митних платежів та інше".

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2 ст.9 цього Закону).

Разом з тим, у листі Державном податкової адміністрації України від 08.04.2008р. №3146/6/15-016 зазначено, що частиною другою та третьою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» передбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

При цьому діючим законодавством не встановлено конкретного переліку документів для підтвердження витрат на юридичні та інформаційно-консультаційні послуги.

Отже, для підтвердження включення витрат на юридичні та консультаційні послуги до складу валових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», зокрема:

- документи, що підтверджують факт отримання юридичних та консультаційних послуг від іншої особи;

- документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат із господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, визначальною підставою віднесення витрат підприємства на юридичні та консультаційні послуги до складу валових витрат є факт отримання таких послуг та безпосереднє використання їх у господарській діяльності підприємства.

Відтак, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Однак з матеріалів справи не встановлено, яким чином отримані юридичні послуги були використані позивачем в його господарській діяльності, в якому обсязі були виконані названі роботи, у чому вони полягали, яка вигода отримана позивачем у результаті таких юридичних послуг, зокрема чи у результаті отриманих послуг збільшився дохід від господарської діяльності, оскільки з поданих позивачем документів не можливо встановити причинно-наслідковий зв'язок збільшення доходу від надання вищевказаних юридичних послуг.

Акти наданих послуг носять загальний характер, при цьому позивачем не зазначено та жодним чином не підтверджено отримання будь-якого дозвільного чи іншого документа внаслідок такию юридичних консультацій

Суд також звертає увагу на ту обставину, що у матеріалах справи відсутні докази наявності у надавача юридичних послуг відповідної юридичної освіти для надання таких різноспрямованих юридичних консультацій.

Також у матеріалах справи відсутнє обґрунтування щодо економічної доцільності витрат на спірні послуги, а саме, докази направлення таких витрат на максимізацію доходів чи мінімізацію витрат, тобто на отримання прибутку в цілому, що відповідає сутності господарської діяльності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність віднесення позивачем до складу валових витрат вартості юридичних послуг, оскільки матеріалами справи не підтверджено факт їх надання.

У ст. 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Цей обов'язок є частиною публічного порядку.

Оскільки, як встановлено судом з матеріалів справи, фактичного здійснення господарської операції не було, подані позивачем документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Пунктом 177.10 статті 177 та пунктом 178.6 статті 178 ПКУ визначено, що фізичні особи - підприємці, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які забезпечують себе роботою самостійно зобов'язані вести Книгу обліку доходів та витрат, форма та порядок заповнення якої затверджена наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481, на підставі якої здійснюється заповнення облікових даних Податкової декларації про, майновий стан і доходи, затвердженої наказом Міндоходів від 11.12.2013 № 793. Дані, вказані в додатку 5 до розділу III Податкової декларації, повинні збігатися з даними, наведеними в розділі III Податкової декларації і, відповідно, - з даними, зазначеними у звітності з єдиного внеску (таблиця 1 додатка 5 до Звіту з єдиного внеску до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міндоходів від 09.09.2013 № 454, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 вересня 2013 року за №11628/24160. У рядку 01 розділу II додатка 5 до розділу III Податкової декларації вказується розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу, який розраховується як отриманий загальний річний оподатковуваний дохід, зменшений на суму документально підтверджених річних витрат та поділений на кількість календарних місяців, протягом яких отримано такий дохід (прибуток) (абзац третій пункт 177.2 статті 177 ПКУ).

Оскільки законодавством не передбачено подання особами, які забезпечують себе роботою самостійно, додатка 5 до розділу III Податкової декларації, але при цьому обчислення сум єдиного внеску здійснюється, зокрема, на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності), що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, то дані, наведені у рядку 06 розділу IV Податкової декларації, мають збігатися з даними, зазначеними у звітності з єдиного внеску (таблиця 3 додатка 5 до Звіту з єдиного внеску до Порядку). Отже, у графі 2 таблиць 1 та 3 додатка 5 до Звіту з єдиного внеску сума чистого доходу (прибутку), в рядках календарних місяців зазначається як середньомісячний річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом ділення річного чистого доходу (прибутку) на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий обов'язок відповідачем виконаний.

Відтак, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 05.05.2015 року.