Справа № 2а-4956/12/1070
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2015 р. м. Київ К/800/11314/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Лосєва А.М.
Бившевої Л.І.
Шипуліної Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013

у справі № 2а-4956/12/1070

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції у Залізничному

районі Київської області Державної податкової служби

про скасування наказу та визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2012 позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі - ФОП ОСОБА_4) задоволено; скасовано наказ Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області (надалі - Броварська ОДПІ) від 27.09.2012 №922 «Про проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_4»; визнано протиправними дії Броварської ОДПІ з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_4, результати якої викладено в акті перевірки від 10.10.2012 № 693/17-2/.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013 апеляційну скаргу Броварської ОДПІ задоволено; постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2012 скасовано; в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_4 відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013 та залишити в силі постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2012.

Відповідач не надав письмових заперечень на касаційну скаргу, що не перешкоджає її касаційному розгляду.

Частиною першою статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі, зокрема, неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, що були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.09.2012 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив про втрату первинної документації. Також позивач надав податковому органу копію постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 30.08.2012 за фактом викрадення документів. Вищезазначену заяву отримано відповідачем 03.09.2012.

17.09.2012 відповідачем направлено позивачу запит № 7315/17-2 про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо здійснення господарських операцій із ФОП ОСОБА_5 у вересні 2011 року.

25.09.2012 позивачем подано до Броварської ОДПІ заяву про неможливість надання витребуваних документів у зв'язку з їх викраденням. При цьому, позивачем зазначено, що про факт втрати первинної документації ним повідомлено податковий орган заявою від 03.09.2012.

27.09.2012 року відповідачем прийнято оскаржений наказ № 922 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України.

В подальшому, з 28.09.2012 по 04.10.2012 посадовими особами Броварської ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ФОП ОСОБА_5, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.09.2011 по 30.09.2011.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 183.3 статті 183, пунктів 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачем суми податкового кредиту з податку на додану вартість за перевіряємий період на 20548,50 грн. За результатами перевірки відповідачем складено акт від 10.10.2012 № 693/17-2/.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи тощо. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту. Письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин, зокрема, якщо за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Підпунктом 44.5 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу. У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Тобто, вищезазначеними нормами Податкового кодексу України врегульовано процедуру проведення перевірки платника податків у разі втрати останнім первинних документів. Платник податків повинен повідомити у п'ятиденний строк податковий орган про втрату документів та відновити їх у 90 денний термін. При цьому, також визначено, що проведення відповідної перевірки переноситься до дати відновлення втрачених документів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що порядок відновлення втрачених первинних документів встановлено не Податковим кодексом України, а Положенням про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (надалі - Положення №88).

Так, відповідно до п.6.10 зазначеного Положення, у випадку втрати чи знищення первинних документів, облікових регістрів, звітів керівників підприємств, керівник підприємства письмово повідомляє про це правоохоронні органи і наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх втрати (знищення). Для участі в роботі комісії підприємством запрошуються представники слідчих органів, органів державного та пожежного нагляду. Результати роботи комісії оформлюються актом, який затверджується керівництвом підприємства. Копія акту повинна бути направлена до органу державної податкової служби на протязі десяти днів з моменту складення.

Оскільки зазначена комісія позивачем не створювалась і не складався відповідний акт, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимог законодавства щодо відновлення втрачених документів, а тому оскаржений наказ є законним та обґрунтованим.

Проте, із зазначеними висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів Вищого адміністративного суду України погодитись не може, оскільки, відповідно до п. 1.1. розділу 1 Положення №88, ним встановлюється порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи).

Тобто, вимоги Положення №88 до позивача не застосовуються. Натомість, судом першої інстанції встановлено, що позивач у п'ятиденний строк повідомив податковий орган про втрату первинних документів та надав останньому постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 30.08.2012 за фактом викрадення документів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржений наказ прийнято відповідачем з порушенням вимог податкового законодавства, а тому судом першої інстанції законно та обґрунтовано його скасовано та визнано протиправними дії Броварської ОДПІ з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_4

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги дають підстави вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 222, 223, 226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013 у справі № 2а-4956/12/1070 скасувати.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2012 у справі № 2а-4956/12/1070 залишити в силі

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) Т.М. Шипуліна