Справа № 803/690/15-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. ЛуцькСправа № 803/690/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Смокович В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області (далі позивач, УПФ України в місті Ковелі та Ковельському р-ні, управління) звернулося в суд з адміністративним позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені ОСОБА_1 (далі відповідач, СТзОВ ім. Лесі Українки, підприємство) про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах за період з січня по березень 2015 року включно у розмірі 66 041,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ), частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІУ (далі - Закон № 1058-1V), пункту 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція №21-1) зобов'язаний щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. В результаті недотримання порядку відшкодування витрат Пенсійному фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, заборгованість відповідача за період з січня по березень 2015 року включно становить 66 041,55 грн. На підставі вищевикладеного, УПФ України в місті Ковелі та Ковельському р-ні просить суд стягнути з СТзОВ ім. Лесі Українки вказану заборгованість.

Позивач, субєкт владних повноважень, свого представника у судове засідання не направив, однак у позовній заяві та клопотанні від 05 травня 2015 року просить суд розгляд справи провести за відсутності представника управління (а.с.2, 31).

В судове засідання призначене на 20 квітня 2015 року представник відповідача не зявився, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.24).

Для надання можливості СТзОВ імені ОСОБА_1 реалізувати свої процесуальні права та обовязки, судовий розгляд був відкладений на 05 травня 2015 року.

Представник відповідача у судове засідання призначене на 05 травня 2015 року повторно не зявився, заперечень на позовну заяву не подав, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності представника СТзОВ не подав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи повісткою, яка вручена поштою 28 квітня 2015 року, тобто, як того вимагає стаття 35 Кодексу адміністративного судочинства України за три дні до судового розгляду (а.с.30). Крім того, 05 травня 2015 року секретарем судового засіданні за телефонним номером (03352) 5-92-97 розяснено представнику підприємства головному бухгалтеру наслідки неприбуття у судове засідання.

Окремо суд зазначає, що у відповідності до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Пунктом 11 частини першої статті 3 цього Кодексу визначено, що розумним є найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Також право на розгляд справи упродовж розумного строку є одним із ключових елементів права на справедливий суд, яке визначено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

На думку суду, повторне неприбуття представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені ОСОБА_1 у судове засідання свідчить про ігнорування останнім своїх процесуальних прав та обов'язків. Подальше відкладення розгляду справи призведе до невиправданого зволікання та затягування судового процесу у розумний строк, а тому справу необхідно розглядати за відсутності представника підприємства з врахуванням, що наявних письмових матеріалів справи достатньо для її вирішення по суті.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки в судове засідання сторони не прибули (при цьому, позивач просить суд розглядати справу за відсутності його представника, що є його правом), зазначене не перешкоджає судовому розгляду, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

За правилами пункту 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Частиною другою Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Страхувальниками, відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону № 1058- IV є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та форми господарювання та інші.

Відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зазначені в пункті "б"- "з" цієї статті.

Пунктом 6.8 Інструкції № 21-1 встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Судом встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю імені ОСОБА_1 29 травня 2003 року зареєстроване як юридична особа Ковельською районною державною адміністрацією Волинської області, що підтверджується довідкою про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 29 травня 2003 року №1276 (а.с.14-зворот).

Підприємство підпадає під дію частини другої Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ та пункту б-з статті 13 Закону № 1788-ХІІ та перебуває на обліку в УПФ України в місті Ковелі та Ковельському районі, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (а.с.5-6 зворот, 8-10, 12).

Як слідує з граф 16 розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах та розрахунку суми боргу, СТзОВ ім. Лесі Українки повинно було відшкодувати з січня по березень 2015 року включно пільгові пенсії у загальному розмірі 66 041,55 грн (а.с.3, 5-10).

Заперечень щодо заборгованості або доказів її сплати відповідачем суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки, у Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені ОСОБА_1 перед Управлінням Пенсійного фонду в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області наявна заборгованість по виплаті та доставці пільгових пенсій за період з січня по березень 2015 року включно у розмірі 66 041,55 грн, яка підтверджена матеріалами справи, добровільно підприємством не сплачена та доказів її погашення на день розгляду справи суду не надано, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись частиною шостою статті 128, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені ОСОБА_1 (45061, Волинська область, Ковельський район, с. Колодяжне, вул. Лесі Українки, буд. 11, ідентифікаційний код юридичної особи 03736842) на користь Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області (45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Незалежності, 101, ідентифікаційний код юридичної особи 37788984, р/р 2739 в Фiлiї - Волинське обласне управлiння АТ "Ощадбанк", МФО 303398) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з січня по березень 2015 року включно у розмірі 66 041,55 грн (шістдесят шість тисяч сорок одна гривня пятдесят пять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович