Справа № 2а-7929/12/1370
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 р. Справа № 876/252/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

за участю секретаря Коцур В. К.

третьої особи ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Прокуратури м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2012 року по справі № 2а-7929/12/1370 за позовом Першого заступника прокурора м. Львова до Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третьої особи - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення №81 від 10 лютого 2012 року,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2012 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, яким просить визнати незаконним та скасувати рішення відповідача №81 «Про надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозволу на розміщення зовнішньої реклами на АДРЕСА_1».

Позов мотивує тим, що розміщення зовнішньої реклами третьою особою на пам'ятці національного значення дозволяється за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини (Міністерство культури України), а управлінню охорони історичного середовища Львівської міської ради відповідні повноваження не делегувались, а відтак вважає, що несанкціоноване встановлення рекламних засобів на пам'ятці містобудування може призвести до її пошкодження. З інформації, опублікованої на інтернет-порталі "ЗІК" стало відомо, що вказаний протест відхилено, що є підставою для задоволення позову.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що відповідач не наділений повноваженнями вирішувати питання розміщення реклами на пам'ятках національного значення.

Третя особа та її представник в судовому засіданні надали пояснення, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони явку своїх представників не забезпечили, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи відповідачем проведено перевірку з питань додержання структурними підрозділами Львівської міської ради законодавства про охорону культурної спадщини та про зовнішню рекламу при видачі дозволів на розміщення рекламних конструкцій.

В ході перевірки встановлено, що відповідно до рішення виконкому №81 від 10 лютого 2012 року "Про надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозволу на розміщення зовнішньої реклами на АДРЕСА_1" на підставі поданих третьою особою документів надано дозвіл ОСОБА_1 на розміщення односторонньої рекламної конструкції у проході будинку АДРЕСА_1 терміном на 5 років. Відповідно до технічного висновку про можливість експлуатації рекламного носія, такий підвішений до стелі будинкового проїзду на двох ланцюгах, що закріплені на крюках, які заанкеровані у стелю. При цьому, дозвіл на розміщення вказаної зовнішньої реклами №1-12-02-018 погоджено управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради. А з врахуванням того, що вказана будівля є пам'яткою архітектури та містобудування національного значення, то у відповідності до пунктів 16 та 36 Постанови №2067 та ст.24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" розміщення реклами на таких будівлях дозволяється за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини (Міністерство культури України). Оскільки управлінню охорони історичного середовища Львівської міської ради відповідні повноваження не делегувались, а відтак несанкціонована встановлення рекламних засобів на пам'ятці містобудування може призвести до її пошкодження.

За результатами перевірки прокурором міста Львова принесено протест від 25 липня 2012 року на рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №81 від 10 лютого 2012 року.

З інформації, опублікованої на інтернет-порталі "ЗІК", прокуратурі стало відомо що вказаний протест відхилено на засіданні виконавчого комітету Львівської міської ради 31 серпня 2012 року.

Згідно з Постановами Ради Міністрів УРСУ від 6 вересня 1979 року №442 та від 24 серпня 1963 року №970, будівля за адресою м. Львів АДРЕСА_1 є пам'яткою архітектури та містобудування національного значення.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про рекламу", розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Розміщення зовнішньої реклами на пам'ятках та в межах зон охорони пам'яток національного або місцевого значення, в межах об'єктів природно-заповідного фонду дозволяється за погодженням з центральними або місцевими органами виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

У відповідності до статті 24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" розміщення реклами на пам'ятках національного значення, в межах зон охорони цих пам'яток, історичних ареалів населених місць дозволяється за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. Ці повноваження можуть бути делеговані іншим органам охорони культурної спадщини відповідно до закону.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції виходив з того, що розміщенню зовнішньої реклами передує певний алгоритм дій: прийняття рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами; видача дозволу на підставі прийнятого рішення; погодження дозволу; розміщення реклами.

Такий висновок суду першої інстанції є цілком вірний і базується на аналізі положень Закону України "Про охорону культурної спадщини" та Постанови Кабінету міністрів України №2067 «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами».

Оскільки надання дозволу на розміщення реклами передує його погодженню з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини, беззмістовним є твердження позивача про відсутність у відповідача повноважень на надання такого дозволу. Так, стаття 16 Закону України "Про рекламу" прямо вказує на наявність відповідних повноважень у відповідача, водночас зазначаючи про необхідність погодження такого дозволу.

Оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач вийшов за межі власних повноважень, приймаючи оскаржене рішення, а в матеріалах справи наявні докази подальшого погодження наданого дозволу з Міністерством культури України (лист від 4 жовтня 2012 року), суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2012 року по справі № 2а-7929/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складено 17 квітня 2015 року