Справа № 804/11780/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 рокусправа № 804/11780/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року у справі № 804/11780/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ-21» до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СМУ -21» 06 вересня 2013 року звернулось до суду з позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, згідно якого, просить визнати неправомірними та скасувати прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення від 28 серпня 2013 року № та .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення повинні бути скасовані, оскільки висновки відповідача, щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «Будівельна компанія «Линкруст», ТОВ «Торгівельна компанія «Мак Трейд», ТОВ «Східно-Українська НПФ» викладені у акті №14-22/1-13440143 від 09 серпня 2013 року (далі - акт перевірки) на підставі якого їх було прийнято є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована висновками перевіряючи осіб, щодо відсутності факту придбання товарів та послуг по ланцюгу постачання від ТОВ «Будівельна компанія «Линкруст», ТОВ «Торгівельна компанія «Мак Трейд», ТОВ «Східно-Українська НПФ» до позивача. Зазначає, що до перевірки товарно-транспортні накладні надані не в повному обсязі, а ті, які надані мають істотні недоліки з їх оформлення.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку ТОВ «СМУ-21» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2012 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт від 09 серпня 2013 року № 14-22/1-1344014, в якому зроблено висновок про порушення позивачем:

- п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.8, п.138.1 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України підприємством занижено податок на прибуток в сумі 413737 грн., в т.ч. за 1 квартал 2011 року в сумі 30344 грн., за 2 квартал 2011 року в сумі 3658 грн., за 3 квартал 2011 року в сумі 100849 грн., за 4 квартал 2011 року в сумі 175028 грн., за 1 квартал 2012 року в сумі 103858 грн. Зменшено від'ємне значення об'єкту оподаткування на суму 139300 грн.

- п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України підприємством завищено податок на додану вартість на суму 178948 грн., в тому числі за березень 2011 року в сумі 11034 грн., травень 2011 року в сумі 3750 грн., червень 2011р. в сумі 830 грн., липень 2011 року в сумі 22132 грн., серпень 2011 року в сумі 6148 грн., вересень 2011 року в сумі 11581 грн., листопад 2011 року в сумі 49911 грн., грудень 2011 року в сумі 48799 грн., лютий 2012 року в сумі 24763 грн.

- пп.8.1.1 п.8.1 ст.8, пп.19.2.а п.19.2 ст.19 Закону 889 та пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 51 грн., за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2012року;

- пп.51.1 ст.51 розділу ІІ, пп «б» п.176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу ТОВ «СМУ-21» податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку (відомості за формою 1ДФ) за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2012 року до Західно-Донбаської ОДПІ надано в неповному обсязі (т. 1 а.с. 12-63).

Згідно з вказаним актом відповідач дійшов висновку про відсутність об'єкту оподаткування по операціях з придбання товарів та послуг по ланцюгу постачання від ТОВ «Будівельна компанія «Линкруст», ТОВ «Торгівельна компанія «Мак Трейд», ТОВ «Східно-Українська НПФ» до позивача.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 28 серпня 2013 року:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 420877,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 25966,00 грн. (т.1 а.с.103).;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 178948,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 40835,00 грн. (т.1 а.с.102).

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні рішення відповідачем прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.04.1994 року № 334/94-ВР (далі - Закон № 334/94-ВР) (в редакції, на час виникнення спірних відносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2. ст. 5 Закону № 334/94-ВР, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закон № 334/94-ВР, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого п. 201.10 ст. 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів (робіт, послуг) або в разі якщо придбані товари (роботи, послуги) не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Таким чином, предметом доказування у цьому спорі є реальність господарських операцій, що є підставою для формування валових витрат, виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Як вірно встановлено судом першої інстанції позивач у межах своєї господарської діяльності придбавав у ТОВ «Торгівельна компанія «Мак Трейд», ТОВ «Східно-Українська НПФ» товари (паливно-мастильні матеріали) та у ТОВ «Будівельна компанія «Линкруст» послуги (субпідрядні будівельні роботи).

При цьому, з врахуванням положень п.п. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» судом першої інстанції досліджено питання щодо реального вчинення зазначених правочинів за наявності доказів які підтверджують обставини здійснення господарської операції з:

- ТОВ Торгівельна компанія «Мак Трейд», це договір від 03 березня 2011 року №1 (т.3 а.с.6-7), товарно-транспортні накладні (т.3 а.с.5,14,22), видаткові накладні (т. 3 а.с.2,10,18), подорожні листи (т.3 а.с.4,13,21), банківські виписки (т.3 а.с.8,12,23), рахунки-фактури (т.3 а.с.11,19,20), паспорт продукції (т.3 а.с.15), сертифікат відповідності (т.3 а.с.16);

- ТОВ «Східно-Українська НПФ», це договір від 15 червня 2011 року № 2 (т.2 а.с.131-132), договір від 01 липня 2011 року (т.2 а.с.182-183), договір від 01 грудня 2011 року №29 (т.2 а.с.218-219), договір від 02 січня 2012 року №5 (т.1 а.с.247-248), видаткові накладні (т.2 а.с.87,128,149,154, 170,176,187,198,205,223,224,243), рахунки-фактури (т.2 а.с.88,129,150,155,171,177,188,199,206, 224, 234,244), банківська виписка (т.2 а.с.130,156,172,178-181,189,194-196,220-222,245-246), подорожні листи (т.2 а.с.133,151,157,159,161,163,165,167,173,184,190,192,200,202,207,209,211,213,215,225,227, 229, 231,236,238,240,249,251,253), товарно-транспортні накладні (т.2 а.с.134,152,158, 160,162,164,166, 168,174,185,191,193,201,203,208,210,212,214,216,226,228,230,232,237,239,241,250,252254),сертифікати якості (т.2 а.с.125,140,142), сертифікати відповідності (т.2 а.с.136,143,144), паспорти продукції (т.2 а.с.137-139,141,145-147), акт звірки (т.2 а.с.235);

- ТОВ «Будівельна компанія «Линкруст», це контракти від 07 вересня 2011 року №1 (т.1 а.с.159), від 01 листопада 2011 року № 2 (т.1 а.с.225), від 01 листопада 2011 року №3 (т.1 а.с.187), від 01 листопада 2011 року №4 (т.1 а.с.213), від 03 січня 2012 року №3 (т.2 а.с.53-54), від 03 січня 2012 року №2 (т.2 а.с.83), акти прийому виконаних робіт (т.1 а.с.134-139,162-164,183-191,216-219 т.2 а.с.15-19,57-59), відомості витрачених ресурсів витрат підрядника (т.1 а.с.140,145-147,161,208-211,231-233 т.2 а.с.37,74-75), звіт (т.1 а.с.141-144 т.2 а.с.26-32,68-70), журнал обліку виконаних робіт (т.1 а.с.148 т.2 а.с.22-25,72-73,79-80), локальний кошторис (т.1 а.с.149-151,165-167,234-237,42-46,62-63) та розрахунок загальновиробничих витрат (т.1 а.с.152-154,169-171,178-182,196-198,200-202,222-224,239-241 т.2 а.с.20-21,41,47-48,61,64-65,76-78), підсумкова відомість ресурсів (т.1 а.с.155-158,172-175,203-205,242-244, т.2 а.с.33-37,49-51,66-67,81-82), дефектні акти (т.1 а.с.168,199,238), відомості витрачених ресурсів витрат замовника (т.1 а.с.183-185,206-207,227-230 т.2 а.с.38-39,71), банківські виписки (т.1 а.с.186,212,245 т.2 а.с.52), довідка вартості виконаних будівельних робіт (т.1 а.с.192,215 т.2 а.с.14), товарно-транспортні накладні (т.1 а.с.246-250, т.2 а.с.1-8)

ТОВ Торгівельна компанія «Мак Трейд» виписано позивачу податкові накладні за березень, травень 2011 року на загальну суму ПДВ 14784,00 грн. (т.3 а.с.1,9,17).

ТОВ «Східно-Українська НПФ» виписано позивачу податкові накладні за червень, липень, серпень, вересень, жовтень,листопад, грудень 2011 року, лютий 2012 року на загальну суму 99708,87 (т.2 а.с.86,127,148,169,175,186,197,204,217).

ТОВ «Будівельна компанія «Линкруст» виписано позивачу податкові накладні за червень, листопад, грудень 2011 року, лютий 2012 року на загальну суму (т.1 а.с.132,160,214 т.2 а.с.55).

Отже судом першої інстанції вірно встановлено факт реального вчинення позивачем господарських операцій, за наслідками яких сформовано валові витрати та спірний податковий кредит, оскільки встановлені обставини справи свідчать про поставку товару, надання (робіт/послуг), оприбуткування отриманого покупцем товару (робіт /послуг), оплату їх вартості, використання у власній господарській діяльності.

Щодо доводів податкового органу відносно не надання позивачем товарно-транспортних накладних у повному обсязі та наявність у наданих недоліків.

Суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з купівлі-продажу товарів, та відповідно набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з купівлі-продажу товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення.

Тобто, наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних може свідчити лише про дотриманням чи порушенням правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства та не свідчать про безтоварність операцій за наявності інших підтверджуючих документів.

Крім того наявні в матеріалах справи товарно-транспортні накладні містять достатньої інформації для підтвердження обставин виконання ТОВ «Будівельна компанія «Линкруст» робіт по перевезенню землі.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року у справі №804/11780/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 5 травня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко