Справа № 826/2216/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 травня 2015 року № 826/2216/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу

за позовом адвоката ОСОБА_1
доГенеральної прокуратури України
провизнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексу - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України (надалі - ГПУ, відповідач), в яком просив:

- визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора України Яреми Віталія Григоровича, яка полягає у ненаданні запитуваної інформації на адвокатський запит адвоката ОСОБА_1 від 15.12.2014 року;

- зобов'язати Генерального прокурора України Ярему Віталія Григоровича надати адвокату ОСОБА_1 інформацію, зазначену в адвокатському запиті від 15.12.2014 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на протиправність відмови у наданні документів на його адвокатський запит і порушення останнім прав позивача як адвоката гарантованих положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України дана справа призначена до розгляду в порядку скороченого провадження і відповідачу запропоновано подати через відділ документообігу суду заперечення на позов або заяву про визнання позову.

Відповідач, скориставшись своїм процесуальним правом, направив письмові заперечення проти позову, в яких уповноважений представник стверджує про необґрунтованість вимог позивача, оскільки отриманий ГПУ запит не відповідає вимогам абз.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що було повідомлено позивача листом від 25 грудня 2014 року. Розглянутий по суті адвокатський запит ОСОБА_1 був датований 12 січня 2015 року і у свій відповіді Генеральна прокуратура України листом від 22 січня 2015 року повідомила про віднесення витребуваного позивачем наказу Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012 року до організаційно-розпорядчих документів керівництва ГПУ, які згідно Переліку відомостей, що становлять службову інформацію та які можуть міститися у документах органів прокуратури і Переліку документів, у яких міститься службова інформація, затверджених наказом Генерального прокурора України від 30.12.2014 року №158, становлять службову інформацію, яка відповідно до статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є інформацією з обмеженим доступом.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, розглянувши наявні у справі документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача суд виходить з наступного.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 згідно зі свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1 від 16.06.2014 року, виданим на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 19.06.2014р. №20, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має право на заняття адвокатською діяльністю.

03 грудня 2014р. на підставі угоди про надання правової допомоги б/н від 03.07.2014 року був оформлений ордер серії КВ №134570 на надання правової допомоги клієнта ДП «Рокитнівське лісове господарство».

15 грудня 2015р. позивач звернувся до Генерального прокурора України Яреми В.Г. із запитом, в якому, посилаючись на положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та вказуючи на подання ним на ім'я Генерального прокурора України заяви про вчинення злочину суддею Господарського суду Рівненської області просив надіслати належним чином засвідчену копію наказу Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012 року, яким затверджено Інструкцію про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та безпосередньо самої інструкції та повідомити, чи зареєстровано її Міністерством юстиції України.

При цьому, у вказаному запиті не наведено обставин, які б вказували на необхідність отримання інформації і документів для здійснення ОСОБА_1 представництва інтересів саме ДП «Рокитнівське лісове господарство», а також не надано будь-яких документів в підтвердження здійснення позивачем адвокатської діяльності.

25 грудня 2014 року на ім'я позивача складено лист за №06/1-12982-14, в якому відповідач вказував на невідповідність запиту позивача вимогам статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у зв'язку з ненаданням останнім посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

12 січня 2015 року ОСОБА_1 направив до ГПУ клопотання, аналогічне за змістом і вимогами запиту від 15.12.2014 року, але з наданням копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю і копії ордера.

Генеральна прокуратура України своїм листом від 22 січня 2015 року за №06/1-12982-14 повідомила про те, що запитувані позивачем документи у відповідності до статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» віднесені до інформації з обмеженим доступом, оскільки є організаційно-розпорядчими документами керівництва ГПУ, а визначений Інструкцією порядок поширюється на обмежене коло осіб - працівників органів прокуратури, які в межах своєї компетенції мають відповідні повноваження щодо приймання, реєстрації, розгляду заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення.

Посилаючись на протиправність бездіяльності Генерального прокурора України Яреми В.Г., яка полягає у ненаданні запитуваної інформації на адвокатський запит адвоката ОСОБА_1 саме від 15.12.2014 року, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача.

При цьому, підстави, з якими позивач пов'язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються та яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (ч.1 ст.161 КАС України).

Зважаючи на визначений позивачем у прохальній частині позову обсяг вимог, що виокремлює предмет оскарження у даній справі, суд в межах своїх процесуальних повноважень досліджує під час розгляду справи по суті питання щодо правомірності дій чи бездіяльності відповідача при розгляді запиту ОСОБА_1 від 15 грудня 2014 року.

Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам з урахуванням викладених ним обставин, а також заперечень відповідача в межах компетенції адміністративного суду щодо даного предмету спору, суд враховує наступне.

В пункті 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (професійні права адвоката) закріплено право адвоката під час здійснення адвокатської діяльності вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Згідно із визначенням, наведеним у статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 12 статті 92 Основного закону України встановлено, що виключно законами України визначаються організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Наявний в матеріалах справи запит ОСОБА_1 від 15.12.2014 року до Генеральної прокуратури щодо надання документів і інформації не дає можливість ідентифікувати його як адвокатський запит в розумінні статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з огляду на відсутність в ньому будь-яких аргументів щодо необхідності отримання документів і інформації для надання правової допомоги клієнту. До вказаного запиту також не додано визначених у абз.2 ч.1 ст.24 цього ж Закону документів.

З огляду на наведене, суд визнає відповідь Генеральної прокуратури України від 25.12.2014р. за №06/1-12982-14 обґрунтованою і такою, що відповідає дійсним обставинам, оскільки, підстав для надання відповіді по суті звернення у відповідача не було з огляду на невідповідність адвокатського запиту вимогам законодавства.

При цьому, з огляду на викладений позивачем обсяг заявлених у даній справі вимог, судом не досліджується питання щодо розгляду відповідачем по суті клопотання ОСОБА_1 від 12 січня 2015 року, як і відповідь ГПУ на це клопотання.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із визначеного позивачем предмету спору з урахуванням встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст.69-71, 94, 158-163, 167, 1832, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову адвоката ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Н.А. Добрівська