Справа № 184/873/15-а
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/873/15-а
Номер провадження 2-а/184/28/15
П О С Т А Н О В А

05.05.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Михайловій Т.В., розглянувши у м. Орджонікідзе справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Орджонікідзе «про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити півні дії», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом у якому просить суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області щодо відмови їй в перерахунку пенсії з урахуванням інших виплат, згідно довідки від 03.04.2015 року №341, з яких були фактично нараховані та сплачені внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в заробітну плату для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» - протиправними та зобов'язати УПФУ м. Орджонікідзе здійснити їй перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням сум інших виплат, зазначених у довідці від 03.04.2015 року №341, з яких сплачено збір на загальне обов'язкове пенсійне страхування з урахуванням фактично отриманих виплат відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01 квітня 2015 року.

Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву у якій просить розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав до суду письмові заперечення та заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову УПФУ заперечує.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідив матеріали справи та оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 з вересня 2011 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Позивачу стало відомо про те, що пенсійні виплати особам, які вийшли на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» проводяться з урахуванням сум матеріальної допомоги, а також сум індексації, з яких сплачено збір на загальне обов'язкове пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Тому, 07 квітня 2015 року вона звернулася до Відповідача з заявою про здійснення їй в добровільному порядку перерахунку пенсії з урахуванням сум «інших виплат», а саме: сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань та індексації, зазначених у довідці від 03.04.2015 року №341, виданої Орджонікідзевським міським центром зайнятості, з яких були фактично нараховані та сплачені внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в заробітну плату для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_2 від 10.04.2015 року за №2546/06/34 позивачу було відмовлено в здійсненні перерахунку пенсійної виплати з урахуванням сум отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань та індексації заробітної плати у зв'язку з відсутністю на те законних підстав та посиланням на ст. 33 Закону України «Про державну службу», в якій відповідачем зазначено, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на соціально-побутові потреби не відноситься до надбавок.

У частині першій статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових, актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з цією метою. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Україна є демократична, соціальна, правова держава; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; в Україні визнається і діє принцип верховенства права; громадяни мають право на соціальний захисту. Складовою конституційного права на соціальний захист є право на пенсійне забезпечення. ОСОБА_2 до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Пенсійні правовідносини певних категорій осіб, у тому числі тих, які мають статус державного службовця, регулюються додатково також спеціальними законами або окремими положеннями вказаних законів.

Згідно статті І Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також "інші виплати". При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога, індексація належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Більше того, згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною ЗО червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Аналізуючи положення законодавства, Конституційний Суд України в своєму рішенні № 8-рп/2013 від 15.10.2013 року, виходить з того, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини І Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 3 травня 1996 року , ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" від 14 вересня 2006 року № 13 7-У, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов'язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов'язання роботодавця матеріального змісту. Матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація грошових доходів населення - не є виключеннями та підпадають під зобов'язання щодо оплати праці.

Суд вважає відмову неправомірною з наступних підстав: стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає включення до заробітку для обчислювання пенсії всіх видів оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату найманих працівників, оподаткованого доходу супного оподаткованого доходу, з яких справляється страхові внески, збори, до соціальних фондів, що діяла на день одержання заробітку.

Аналогічну думку висловив Верховний суд України в своїй постанові від 20 лютого 2012 року, згідно якої зміст наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (доход) застрахованої особи для обчислювання пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягає оплата праці найманих працівників підприємств, установ та організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Індексація заробітної плати являє собою дохід, з якого відповідно до ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» справляються страхові внески до соціальних фондів відповідно до діючого законодавства на день одержання заробітку.

Таким чином, об'єктом обчислення розміру пенсії при призначенні пенсії для відповідача є сума заробітної плати, з якої справляється збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Стаття 33 Закону України «Про державну службу», на яку посилається відповідач, відмовляючи у врахуванні матеріальної допомоги на оздоровлення визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення.

ОСОБА_2 до ч.ч.2,6,7 ст. ЗЗ Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_2 до ст.35 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

ОСОБА_2 до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання визначена законом, а повноваження щодо встановлення конкретних розмірів посадових окладів, матеріальної допомоги, доплат делеговані Урядом України.

ОСОБА_2 до змісту ст.37 Закону України «Про державну службу» Відповідач повинен був виходити з отримуваної мною суми заробітної плати, у тому числі «інших виплат», до яких належить матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально - побутових питань, оскільки чинним законодавством пенсійний орган не наділений повноваженнями самостійно визначати структуру заробітної плати державного службовця.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії

за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Із змісту ст.40 вказаного закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Тобто, законодавством віднесено до складу заробітної плати інші виплати.

В зв'язку з цим, суд вважає, що неврахування відповідачем у складі заробітної плати сум матеріальної допомоги та індексації заробітної плати є діями протиправними і таким, що порушують право позивача на отримання більшого розміру пенсії.

Правова позиція вказує на те, що при спірних питаннях перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788-ХІІ. Таким чином, застосування положень Законів, які щодо спірних відносин є загальними - є прямим порушенням з боку суб'єкту владних повноважень.

Суд звертає увагу на ту обставину, що за приписами частини другої статті - 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, викладених ним в письмових запереченнях, оскільки вони є безпідставними та недоведеними і спростовуються вищевказаними нормами закону, матеріалами справи в їх сукупності.

Таким чином суд, на підставі вищевикладеного вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 46, 92 Конституції України, ст. 1, 33, 37 Закону України "Про державну службу", Законом України "Про оплату праці", Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 6, 17, п.4 ч.І ст.18, 104-106 кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з урахуванням інших виплат, згідно довідки від 03.04.2015 року № 341, з яких були фактично нараховані та сплачені внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в заробітну плату для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» - протиправними.

3обов'язати Управління Пенсійного Фонду України м.Орджонікідзе Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням сум інших виплат, зазначених у довідці від 03.04.2015 року №341, з яких сплачено збір на загальне обов'язкове пенсійне страхування з урахуванням фактично отриманих виплат відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01 квітня 2015 року.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду

ОСОБА_3