Справа № 0670/4249/12
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2012-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"08" листопада 2012 р. Справа № 0670/4249/12

ОСОБА_2 апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_3,

при секретарі Грищенко І.В. ,

за участю представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 митниці Державної митної служби України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" вересня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до ОСОБА_2 митниці Державної митної служби України про скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю ( далі ТДВ) "ЖЛ" звернулося до суду з вказаним позовом та просило скасувати податкові повідомлення-рішення ОСОБА_2 митниці № 29 від 22.06.2012 року про нарахування грошового зобовязання по сплаті мита на товари, що ввозяться на територію України на суму 172 326,80 грн. та № 30 від 22.06.2012 року про нарахування грошового зобов'язання по сплаті податку на додану вартість з товарів ввезених на територію України на суму 34465,35 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2012 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 митниця, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення без урахування положень Закону України «Про митний тариф України» та Порядку проведення митними органами невиїзних документальних перевірок.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами невиїзної документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів при митному оформленні товару "арахіс", ввезеного на митну територію України Закритим акціонерним товариством "ОСОБА_2 ласощі" правонаступником якого є ТДВ "ЖЛ" за ВМД №101000001/2009/005581 від 23.06.2009 року, ВМД №101000001/2009/005582 від 23.06.2009 року, ВМД №101000001/2009/006180 від 07.07.2009 року, ВМД №101000001/2009/006265 від 09.07.2009 року, ВМД №101000001/2009/006822 від 22.07.2009 року, ВМД №101000001/2009/009848 від 23.09.2009 року, ВМД №101000009/2010/008442 від 09.09.2010 року, ВМД №101000009/2010/008534 від 10.09.2010 року та ВМД №101000009/2010/008554 від 10.09.2010 року ( далі - ВМД), складено акт від 06.06.2012 року №16/12/1000000/НОМЕР_1.

За змістом якого встановлено, що товар "арахіс" який заявлявся декларантом у ВМД за кодом згідно УКТЗЕД 1202 20 00 10 "арахіс смажений, лущений, подрібнений або не подрібнений, в упаковках масою 25 кг і більше" за ставкою ввізного мита 0%, мав бути класифікований за кодом товару 1202 20 00 90, ставка ввізного мита 5% відповідно до вимог УКТЗЕД, затвердженого Законом України "Про митний тариф України", товар "арахіс, не смажений, лущений, подрібнений або не подрібнений, в упаковках масою нетто менше ніж 25 кг.", оскільки з урахуванням ваги нетто партії товару та кількості мішків з товаром, що були зазначені в товаросупровідних документах та у ВМД, середня вага нетто окремого мішка з арахісом становить менше 25 кг.

Зазначені обставини, на думку митного органу, призвели до неправильного визначення мита та податку на додану вартість, а тому ТДВ "ЖЛ" визначено податкового зобовязання на загальну суму 165433,72 грн., в тому числі: мито в сумі 137861,44 грн., податок на додану вартість в сумі 27572,28 грн.

22 червня 2012 року, за результатами перевірки посадовими особами ОСОБА_2 митниці було винесено податкове повідомлення - рішення № 29, яким нараховано грошове зобовязання по сплаті мита на товари, що ввозяться на територію України на суму 172326,80 грн., з яких 137861,44 грн. - основний платіж, 34465,36 грн. - штрафні санкції та № 30, яким нараховано грошове зобовязання по сплаті податку на додану вартість з товарів ввезених на територію України на суму 34465,35 грн., з яких 27572,28 грн. - основний платіж, 6893,07 грн. - штрафні санкції.

Скасовуючи зазначені податкові повідомлення- рішення, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вони винесені з порушенням Митного кодексу України та всупереч ст.19 Конституції України.

Так, у відповідності до ст. 78 Митного кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) митне оформлення здійснюється митним органом, як правило, протягом однієї доби з часу пред'явлення товарів і транспортних засобів, що підлягають митному оформленню, подання митної декларації та всіх необхідних документів і відомостей. Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі цього Кодексу відповідно до заявленого митного режиму.

За змістом ст. 86 Митного кодексу України митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла, прославленням відміток на бланку митної декларації та відповідним записом у документах митного органу. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, усі митні процедури щодо ввезеного на митну територію України товару "арахіс", митним органом виконані, митне оформлення вантажу здійснено із сплатою відповідних митних платежів.

На час оформлення митним органом вказаних вантажних митних декларацій позивачем надані усі необхідні для митного оформлення документи, а тому, відповідач провів митне оформлення задекларованого товару відповідно до п. 32 розділу 3 Здійснення митних процедур Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 квітня 2005 р. N 314, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, завершення митного оформлення проводиться, зокрема, шляхом проставлення згідно з Інструкцією про порядок заповнення вантажної митної деклараціївідбитка особистої номерної печатки посадової особи ПМО, яка завершила митне оформлення, у графі D/J кожного аркуша ВМД форми МД-2, в нижній частині додаткових аркушів форми МД-3, доповнень форми МД-6 та специфікацій форми МД-8.

Виходячи з приписів вищезазначених правових норм та відповідно до обставин, встановлених при розгляді справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що митне оформлення вантажу завершено, та вантаж випущений у вільний обіг, а тому в подальшому, митні органи не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов"язань у зв"язку із виявленням помилки стосовно класифікації товару, зокрема з посиланням на результати невиїзної перевірки.

Як встановлено судом, під час здійснення митного контролю з боку посадових осіб відповідача зауваження до ВМД, поданих позивачем були відсутні, а тому відповідач підтвердив правильність та достовірність заповненої ВМД, що стверджується завершальною стадією митного оформлення - прославлянням відбитка печатки на ВМД №101000001/2009/005581 від 23.06.2009 року, ВМД №101000001/2009/005582 від 23.06.2009 року, ВМД №101000001/2009/006180 від 07.07.2009 року, ВМД №101000001/2009/006265 від 09.07.2009 року, ВМД №101000001/2009/006822 від 22.07.2009 року, ВМД №101000001/2009/009848 від 23.09.2009 року, ВМД №101000009/2010/008442 від 09.09.2010 року, ВМД №101000009/2010/008534 від 10.09.2010 року та ВМД №101000009/2010/008554 від 10.09.2010 року.

Статтями 41, 60, 69 Митного кодексу України регламентовано форми митного контролю, шляхом перевірки системи звітності та обліку товарів та транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, та митного контролю після пропуску товарів і транспортних засобів.

Зокрема, відповідно до ст. 69 Митного кодексу України, незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватись, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України.

У той же час, ст. 86 Митного кодексу України встановлює, що з моменту прийняття митної декларації вона є документом що засвідчує факти, які мають юридичне значення.

З огляду на викладене, у зв'язку із закінченням операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів, митний контроль за ними міг здійснюватись тільки при наявності достатніх підстав вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

Проте, в акті перевірки на вказані обставини митний орган не посилався. Не надані такі докази і при розгляді справи в суді першої інстанції, а тому доводи відповідача на правомірність проведення перевірки після митного оформлення товарі та визначення нового коду класифікації, є безпідставними.

Порядок проведення митними органами невиїзних документальних перевірок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року N 71, п. п. 2, 3 якого передбачена можливість проведення перевірки після пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення податкового законодавства за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з Інтернету, наукової літератури, висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів тощо.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, підставою для проведення перевірки став моніторинг копій вантажних митних декларацій та товаросупровідних документів, що подавалися при митному оформлені товару "арахіс", однак, зазначене не є підставою проведення перевірки позивача у розумінні приписів ст.69 Митного кодексу України (проведення митного контролю після митного оформлення товару), оскільки митні органи підтвердили декларування товару, а позивачем у ВМД та товаросупровідних документах було зазначено, що товар упакований в мішки по 25 кг. +- 0,1 кг, +-05 кг.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив, що при здійсненні процедури розмитнення товарів позивач не допустив порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності та вимог митного законодавства.

Докази того, що при зазначенні коду товару за УКТЗЕД позивач діяв протиправно та у вантажних митних деклараціях зазначив недостовірні відомості, судом першої інстанції не встановлено та не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції, а та обставина, що посадові особи митних органів неналежним чином виконали свої обов"язки при митному оформленні товару не може бути підставою для проведення перевірки та прийняття податкових повідомлень-рішень.

Зазначені висновки суду щодо неправомірності винесених податкових повідомлень узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладену в постанові від 16.01.2012 року по справі №21-116а11 та практикою Європейського суду з прав людини, ( Рішення від 24 червня 2003 року у справі tretch v. United Kingdom (Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії).

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують. Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" вересня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено "09" листопада 2012 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю "ЖЛ" вул.Щорса,67,м.Житомир,10003

3- відповідачу ОСОБА_2 митниця Державної митної служби України вул. Перемоги, 25,м.Житомир,10003