Справа № 807/2094/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2015 р. м. Київ К/800/11014/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Лайт Україна» (далі - Товариство) на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства до Чопської митниці Міндоходів (далі - Митниця),

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Митниці № 61, № 62 від 30.05.2013 року.

Зазначило, що висновки в акті перевірки щодо заниження вартості товарів не відповідають дійсності, оскільки митне оформлення було здійснене на підставі належних та достовірних даних.

Донарахування податку на додану вартість і ввізного мита на підставі даних уповноважених іноземних держав про вартість вантажу є неправомірними.

1 серпня 2013 року постановою Закарпатського окружного адміністративного суду позов задоволено.

Податкові повідомлення-рішення Митниці № 61, № 62 від 30.05.2013 року визнані протиправними та скасовані.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції зазначив, що при здійсненні митного оформлення товарів декларант подав митному органу всі необхідні документи щодо вартості товару.

Вартість товару митним органом була перевірена, підтверджена і ввезений товар був випущений митним органом у вільний обіг.

Суд зазначив, що висновки митного органу щодо заниження митної вартості товару здійснені під час невиїзної документальної перевірки на підставі неофіційного перекладу відповіді митних органів Угорщини.

29 січня 2014 року постановою Львівського апеляційного адміністративного суду постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2013 року скасована, у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що Товариство навмисно приховало достовірну інформацію щодо вартості товару з метою її заниження при його розмитненні і зменшення податку на додану вартість, оскільки це було встановлено невиїзною документальною перевіркою.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції Товариство звернулося з касаційною скаргою про скасування постанови Львівського апеляційного адміністративного суду та залишення в силі постанови Закарпатського окружного адміністративного суду, посилаючись на порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 21.04.2009 року між ТОВ «Град Спед» («Grad-Sped KFT», Угорщина) та компанією «Verelly Limited» була укладена угода, відповідно до якої Довіритель доручає повіреному приймати належні довірителю, митні товари та доглядати за ними згідно з вимогами довірителя.

27 квітня 2010 року між Товариством та компанією «Verelly Limited» був укладений контракт № VE027/04 щодо купівлі-продажу товару (побутова техніка, частини предметів домашнього вжитку, предмети домашнього вжитку), строком до 31.12.2010 року, а також доповнення № 6, відповідно до якого строк дії контракту був продовжений до 31.12.2012 року.

У пункті 3.2 контракту зазначено, що товар постачається CІР-Ужгород згідно з умовами Інкотермс 2000.

4 квітня 2012 року для здійснення митного контролю та митного оформлення товару Товариство подало до Митниці вантажно-митну декларацію № 305090000/2012/004164, а також товаросупровідні документи. Для підтвердження митної вартості зазначеного товару Товариство надало документ контролю доставки (ПД) №305090000/2012/004089 від 3.04.2012 року; міжнародну товарно-транспортна накладну CMR А № 01345 від 2.04.2012 року; книжка МДП (CARNET TIR) UX 69545584 від 2.04.2012 року; інвойс № VE 002020/04/VE027/04 від 2.04.2012 року; специфікацію до інвойсу № VE 002020/04/VE027/04 від 2.04.2012 року; контракт № VE027/04 від 27.04.2010 року; доповнення № 6 від 27.12.2011 року до контракту № VE027/04 від 27.04.2010 року, а також інші документи.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної CMR А № 01345 від 2.04.2012 року в графі 1 відправником зазначено «Verelly Limited» нерезидента, Sheung Wan.Hong Kong China, в графі 2 одержувачем - ТОВ «Еко Лайт Україна», м. Ужгород, вул. Грушевського 55/13, Україна, в графі 4 місцем завантаження вантажу - Fernetti, Olaszo (Італія), в графі 7 зазначено кількість місць - 295, в графі 11 (вага брутто) - 12 553 кг, в графі 18 зазначений номер транспортного засобу СЕ7546АІ/СЕ5323ХХ.

Згідно інвойсу № VE 002020/04/VE027/04 від 2.04.2012 року та специфікацї до нього, постачальником товару зазначено «Verelly Limited», вантажовідправником є фірма Tiszaszentmarton «Grad-Sped KFT» Hungary (Угорщина), покупцем товарів зазначено ТОВ «Еко Лайт Україна». Вага товару становить - 12553,00 кг (брутто), номер транспортного засобу СЕ7546АІ/СЕ5323ХХ.

7 квітня 2012 року для розмитнення ввезеного товару Товариство подало до Митниці вантажно-митну декларацію № 305090000/2012/004396, а також товаросупровідні документи і для підтвердження митної вартості зазначеного товару Товариство надало документ контролю доставки (ПД) № 305090000/2012/004348 від 6.04.2012 року; міжнародну товарно-транспортну накладну CMR; інвойс № VE 006028/04/VE027/04 від 6.04.2012 року; специфікацію до інвойсу № VE 006028/04/VE027/04 від 6.04.2012 року; контракт № VE027/04 від 27.04.2010 року; доповнення №6 від 27.12.2011 року до контракту № VE027/04 від 27.04.2010 року.

Згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною CMR А №001040 від 6.04.2012 року в графі 1 відправником зазначено нерезидента Verelly Limited Sheung Wan.Hong Kong China, в графі 2 одержувачем - ТОВ «Еко Лайт Україна», м. Ужгород, вул. Грушевського 55/13, Україна, в графі 4 місцем завантаження вантажу - Fernetti, Olaszo (Італія), в графі 7 зазначено кількість місць, яка становить - 333, в графі 11 (вага брутто) - 11 178 кг, в графі 18 зазначений номер транспортного засобу СЕ7546АІ/СЕ5323ХХ.

Згідно інвойсу № VE 006028/04/VE027/04 від 6.04.2012 року та специфікації до нього постачальником товару зазначено «Verelly Limited, вантажовідправником є фірма Tiszaszentmarton «Grad-Sped KFT» Hungary (Угорщина), покупцем товару зазначено ТОВ «Еко Лайт Україна». Вага товару становить -11 178 кг (брутто), номер транспортного засобу СЕ3976АХ/СЕ1794ХТ.

Вантажно-митні декларації від 4.04.2012 року за № 305090000/2012/004164 та від 7.04.2012 року за № 305090000/2012/004396 були Митницею прийняті, товар розмитнено і пропущено на митну територію України.

25 січня 2013 року Департаментом боротьби із контрабандою та митними правопорушеннями ДМСУ листом за №20/1-11/0912 Митниці направлена відповідь Центрального офісу Митного департаменту Національної податкової та митної адміністрації Угорщини та завірені копії документів, щодо невідповідності заявленої Товариством митної вартості ввезеного товару на підставі вантажно-митних декларацій від 4.04.2012 року № 305090000/2012/004164, від 7.04.2012 року за № 305090000/2012/004396.

У період з 12.03.2013 року до 25.03.2013 року Митницею за вказаними вантажно-митними деклараціями була здійснена невиїзна документальна перевірка, 8.04.2013 року був складений акт, в якому зазначено, що Товариство при здійсненні митного оформлення товару навмисно занизило митну вартість товару, у розмірі 466 466,92 грн., у тому числі 84 716,45 грн. - ввізне мито, 381 750,47 грн. - податок на додану вартість, оскільки надало Митниці документи з неправдивими відомостями щодо його митної вартості.

Після цього, 30 травня 2013 року Митниця прийняла податкові повідомлення-рішення № 61 щодо визначення Товариству суми податкового зобов'язання з мита, у розмірі 127 074,68 грн., № 62 про визначення суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 572 625,71 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до пп. 41.1.2 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України митні органи є контролюючими органами щодо мита, акцизного збору, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезення (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони.

Згідно з п. 2.1 Порядку здійснення митними органами контролю за сплатою платниками податків податку на додану вартість та акцизного збору, які справляються при ввезенні (пересиланні) товарів та інших предметів на митну територію України, затвердженого наказом ДПА України та Держмитслужби України № 109/188 від 16.03.2001 року, контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою визначення податкових зобов'язань та за сплатою платниками податків, які справляються при ввезенні (пересиланні) товарів на митну територію України, здійснюється митними органами.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до ст. 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Згідно з ст. 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1766 від 20.12.2006 року (чинної на час виникнення спірних правовідносин), для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, що переміщуються підприємствами через митний кордон України, декларант подає: угоду (договір, контракт), на підставі якої здійснюється поставка товарів, і додатки до неї; рахунок-фактуру (інвойс) і банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено) або рахунок-проформу для умовно-вартісних угод (договорів, контрактів), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; угоду (договір, контракт) про перевезення, транспортні та страхові документи; рахунок про сплату наданих транспортно-експедиційних послуг або офіційно завірену керівником і головним бухгалтером підприємства калькуляцію транспортних витрат у разі, коли транспортні витрати не були включені до рахунка-фактури (інвойсу); пакувальні листи; ліцензію на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню; сертифікат про походження товару, сертифікат якості, безпеки тощо.

Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів у разі потреби на вимогу митного органу можуть додатково подаватися інші документи, що можуть бути використані для підтвердження відомостей, заявлених у декларації митної вартості.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у Митниці сумніву щодо правильності визначення декларантом митної вартості ввезеного товару не було, Митницею у Товариства інші додаткові документи для підтвердження відомостей, заявлених у вантажно-митних деклараціях від 4.04.2012 року № 305090000/2012/004164 та від 7.04.2012 року за № 305090000/2012/004396 щодо вартості ввезеного товару не витребовувались.

Як зазначив суд апеляційної інстанції, підставою для донарахування Товариству грошових зобов'язань з ввізного мита та податку на додану вартість стали листи від 12.11.2012 року та від 26.11.2012 року Митного департаменту Національної податкової та митної адміністрації Угорщини, на підставі яких митний орган встановив загальну суму вартості ввезеного Товариством на митну територію України товару, відмінну від вартості заявленої декларантом.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги зазначені листи, зазначивши про необхідність дотримання норм процесуального права при дослідженні доказів.

Відповідно до статті 249 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування податків і зборів визначається на підставі заяви власника цих товарів чи уповноваженої ним особи за умови надання підтверджувальних документів (товарних чеків, ярликів тощо), які можна ідентифікувати з наявними товарами.

Статтями 259 та 260 МК України, який діяв на час митного оформлення, встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу. Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Порядок визначення митної вартості товарів поширюється на товари, які переміщуються через митний кордон України. Для цілей визначення митної вартості використовується інформація, підготовлена у спосіб, сумісний з принципами бухгалтерського обліку, прийнятими у відповідній країні і доцільними для певного методу визначення митної вартості. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом.

Судами попередніх інстанцій не встановлено, що за результатами службової перевірки (або розгляду кримінальної справи) була підтверджена змова між Товариством і Митницею, спрямована на заниження обов'язкових платежів і відповідні докази цього не приведені.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постановах Верховного суду України від 7.11.2011 року у справі №21-223а11, від 4.07.2013 року у справі №21-202а13, у яких зазначено, якщо митний орган, отримуючи ВМД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов'язань, за винятком випадку, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкоих платежів.

Колегія суддів прийшла до висновку, що постанова Закарпатського окружного адміністративного суду законна і обґрунтована.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року ухвалена з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2013 року повинна бути залишена в силі, як така, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Лайт Україна» задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року скасувати, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К

Юрченко В.П.