Справа № 826/10401/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2015 року № 826/10401/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шаповалової К.В.,

та представників сторін:

від позивача - Бивший С.В.,

від відповідача - Гостило А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Екосистеми України»
доДержавної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві
проскасування вимоги та рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екосистеми України» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Екосистеми України») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25 червня 2014 року №Ю-000701702 та рішення від 25 червня 2014 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (далі по тексту - рішення №).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

За результатами розгляду касаційної скарги позивача ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 березня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до розподілу справ між суддями Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2015 року адміністративну справу передано на розгляд судді Добрівської Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду.

У судових засіданнях представник позивача вимоги, викладені в адміністративному позову, підтримав та просив їх задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог ТОВ «Екосистеми України» посилається на безпідставність та необґрунтованість висновків податкового органу, що зумовили винесення рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Представник відповідача проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні з огляду на безпідставність заявлених вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

У період з 03 червня 2014 року по 12 червня 2014 року посадовими особами ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, пункту 2 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», наказу ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 30 травня 2014 року №990, направлень №835, №836 та №834 від 03 червня 2014 року проведено фактичну перевірку з питань дотримання ТОВ «Екосистеми України» чинного трудового та податкового законодавства України за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено відповідний Акт №1240/17-26-53-17-02-31/36138266 від 12 червня 2014 року (далі по тексту - Акт перевірки).

Відповідно до висновків, викладених в Акті перевірки, податковим органом встановлено порушення суб'єктом господарювання вимог:

- підпунктів 14.1.54, 14.1.56 пункту 14.1, підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 171.2 статті 171, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 44006,33 грн., в тому числі по періодах: 2011 рік - 14575,68 грн., 2012 рік - 14575,68 грн. та 2013 рік - 14854,97 грн.;

- статей 7 та 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого на ФОП - 303361,90 грн. (нараховано ЄСВ на ФОП - 106854,48 грн. та утримано ЄСВ з ФОП - 9986,40 грн.) на загальну суму 116840,88 грн.

Виявлення під час перевірки порушень вимог чинного законодавства України стало підставою для винесення податковим органом 25 червня 2014 року:

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким за порушення підпункту 1 пункту 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 названого Закону до ТОВ «Екосистеми України» застосовано штрафні санкції у сумі 57624,37 грн.;

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-000701702, якою відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ТОВ «Екосистеми України» пред'явлено вимогу сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 116840,88 грн.

Саме не погоджуючись із зазначеними рішенням та вимогою, суб'єкт господарської діяльності звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

Починаючи з 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, яким регулюються правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів (в т.ч. земельного податку), зокрема, визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі по тексту - ПК України).

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Підпунктом 20.1.2 пункту 20.1. статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи для здійснення функцій, визначених законом мають право: отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Згідно підпункту 20.1.6 названого пункту контролюючі органи також мають право під час проведення перевірок запитувати та вивчати первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу прийняття оскаржуваних суб'єктом господарської діяльності рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зауважує про таке.

Згідно з пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010р. №984, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12.01.2011р. за №34/18772 (далі по тексту - Порядок №984).

Підпунктом 5.1 пункту 5 розділу ІІ названого Порядку визначено, що результати документальної перевірки дотримання податкового законодавства групуються за окремими видами податків і зборів та у розрізі податкових періодів. В цій частині акта (довідки) перевірки відображаються задекларовані платником податків у податковій та іншій звітності показники, результати перевірки цих показників та робиться відповідний запис щодо встановлення або невстановлення порушень. До акта (довідки) перевірки додаються відповідні аналітичні таблиці.

При цьому, відповідно до вимог підпункту 5.2 пункту 5 цього ж розділу Порядку №984 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків; зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Окрім того, пунктом 6 розділу І Порядку №984 визначено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 вищезазначеного Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій (на яких ґрунтується і податкова звітність) є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на вищезазначені положення Порядку №984 та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» суд приходить до висновку, що підставою для податкового обліку господарських операцій є належним чином оформлені документи бухгалтерського обліку.

Таким чином, при складанні відповідного висновку та відображенні його в подальшому в акті перевірки не допускається відображення суб'єктивних припущень та висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання, які не підтверджені належними первинними документами, інформація з яких підлягає обов'язковому включенню у податковий та бухгалтерський облік.

При цьому, норми діючого законодавства з питань оподаткування не передбачають права податкового органу на відображення в актах перевірок необґрунтованих та непідтверджених даних, а відтак, і на донарахування податків лише зі слів фізичних осіб, як усних, так і у письмовому вигляді, без підтвердження викладених фактів первинними документами платника податків.

В Акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) відображено дані, що містяться у відомостях про нарахування заробітної плати працівникам, які перебували у трудових відносинах з позивачем, дані про суми заробітку, які належали до виплати громадянам, а також суми утриманого податку з доходів фізичних осіб, які працювали у перевіряємий період у позивача.

Тим часом, зі змісту названого Акта слідує, що висновок податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску за перевірений період, ґрунтується виключно на поясненнях громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не є первинними документами, що фіксують факти здійснення господарських операцій та не можуть свідчити про допущення порушень податкового та пенсійного законодавства, ані у розумінні Порядку №984, ані у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив, що висновок відповідача про порушення ТОВ «Екосистеми України» податкового та пенсійного законодавства шляхом неоподаткування доходу працівників та заниження податку з доходів фізичних осіб, єдиного соціального внеску з відповідних сум, який став підставою для донарахування позивачу єдиного соціального внеску та застосування штрафних (фінансових) санкцій, який зроблений лише за результатом співставлень та встановлення розбіжностей між поясненнями вищезазначених громадян та відомостями, отриманими від ТОВ «Екосистеми України», - є необґрунтованим, оскільки жодним первинним документом достовірність заниження ТОВ «Екосистеми України» податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску за спірний період не підтверджується.

Також статтею 83 ПК України визначено перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, це - документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Слід зазначити, що названим Кодексом чітко встановлено перелік документів, необхідний для їх ведення в цілях оподаткування.

Так, згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, пояснення зазначених вище громадян, на підставі яких відповідач дійшов висновку про заниження податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску, не можуть свідчити про допущення позивачем порушень податкового та пенсійного законодавства в розумінні наведених вище положень чинного законодавства.

Відтак, зазначені паперові носії інформації (пояснення) не можна вважати належними і допустимими доказами податкового правопорушення, оскільки твердження вказаних осіб про нарахування та (чи) виплату їм необлікованого заробітку не підкріплені та не підтвердженої жодними належними первинними бухгалтерськими чи іншими фінансово-господарськими документами.

Також суд звертає увагу на те, що дії стосовно перевірки встановлення фактів виплат заробітної плати «в конвертах», виявлення працівників, трудові відносини з якими не оформлено належним чином, утримання податку з доходів фізичних осіб не було здійснено податковим органом при перевірці позивача у відповідності з приписами пунктів 3-6 Розділу ІІ «Рекомендації щодо дій при встановленні фактів виплат заробітної плати в «конвертах», оформлення з найманими працівниками офіційно трудових відносин» Методичних рекомендацій щодо перевірки достовірності формування валових витрат на оплату праці, утримання податку з доходів фізичних осіб, встановлення фактів виплати заробітної плати «в конвертах», виявлення працівників, трудові відносини з якими не оформлені належним чином, викладені в листі Державної податкової адміністрації України від 01.04.2010р. № 6584/7/23-4017/199.

Зокрема, пунктом 4 Розділу ІІ названих Методичних рекомендацій встановлено, що з метою визначення повноти нарахування заробітної плати, а також повноти декларування податку з доходів фізичних осіб в обов'язковому порядку необхідно провести порівняльний аналіз даних бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються фонду оплати труда, розміру заробітної плати, чисельності працівників та здійснити такі дії, зокрема, провести аналіз показників: розмір окладу (ставки), зазначеного у штатному розписі, трудових договорах (контрактах, угодах) з законодавчо встановленим розміром мінімальної заробітної плати, а також з фактично нарахованим та виплаченим розміром заробітної плати, зазначеним у розрахункових та платіжних відомостях. У разі встановлення фактів невідповідності нарахованої та виплаченої заробітної плати разом із залученими працівниками податкової міліції провести опитування найманих працівників щодо причин невідповідності або щодо фактичного розміру отриманої ними заробітної плати.

Однак, пояснення громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були отримані податковим органом за фактом встановлення невідповідності нарахованої та виплаченої заробітної плати.

Так само ні в ході проведення перевірки, ні станом на момент винесення оскаржуваних рішення та вимоги відповідачем не було отримано будь-яких інших додаткових документальних доказів, які б підтверджували пояснення вказаних осіб, та які б дійсно свідчили про виплату ТОВ «Екосистеми України» заробітної плати «в конвертах», а також нарахування заробітної плати в іншому розмірі, аніж вказано у документах його бухгалтерського обліку, та які б, відповідно, доказували наявність документально підтверджених фактів порушення відповідачем вимог трудового, податкового та пенсійного законодавства, а відтак, підтверджували б і висновок податкового органу про заниження позивачем податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

Не надано таких документів в підтвердження висновків відповідача і в ході розгляду даної справи судом.

Отже, розглядаючи дану справу, суд приходить до висновку, що не взявши до уваги офіційних первинних бухгалтерських документів ТОВ «Екосистеми України», податкової звітності, відомостей про нарахування зарплати, які мали обов'язково бути прийняті до уваги та належним чином відображені в Акті перевірки, а в подальшому слугувати належними доказами при складанні висновку, - податковий орган необґрунтовано послався як на підставу для висновку про виплату відповідачем необлікованих доходів у вигляді заробітної плати лише на пояснення осіб, які, за їх твердженням, працювала у ТОВ «Екосистеми України» та отримували на вказаному підприємстві заробітну плату, які, як вже було зазначено вище, не можуть бути визнані судом належними доказами для подальшого прийняття рішення відповідачем (суб'єктом владних повноважень), оскільки жодними належними та допустимими доказами здійснення фактичної виплати заробітної плати «в конвертах» ТОВ «Екосистеми України» не підтверджується.

Натомість, як вже було зазначено, податковий орган обмежився лише співставленням пояснень осіб, які лише стверджували, що вони отримували заробітну плату «в конверті», з даними первинного обліку платника податків, що не є достатнім для визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та недоїмки зі сплати єдиного внеску.

З огляду на зазначене, правові підстави для оподаткування відповідачем таких коштів відсутні, так само як відсутній і обов'язок щодо перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету та єдиного внеску у розмірах, визначених податковим органом.

Згідно з приписами підпунктів 21.1.1, 21.1.2, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 статті 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведених норм процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Однак, відповідачем під час розгляду даної справи не надано доказів, які б підтверджували обґрунтованість та об'єктивність висновку податкового органу за наслідками здійснення перевірки ТОВ «Екосистеми України», а також доказів, які підтверджували наявність фактів, що свідчать про порушення позивачем вимог чинного податкового та пенсійного законодавства, дійсності нарахування чи виплати необлікованих доходів у вигляді заробітної плати працівникам та заниження сум єдиного внеску.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача підстав для прийняття оскаржуваних рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) на підставі висновку, викладеному в Акті перевірки, в якому містились необґрунтовані висновки про допущені ТОВ «Екосистеми України» порушення вимог податкового та пенсійного законодавства.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 01 вересня 2014 року у справі К/800/48383/13 та Київського апеляційного адміністративного суду, викладеною в ухвалі від 29 травня 2014 року у справі №826/545/14.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доказів, які б повністю спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст.69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистеми України» задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25 червня 2014 року №Ю-000701702 на загальну суму 116 840,88 грн.

Визнати протиправним і скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві № від 25 червня 2014 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 57 624,37 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистеми України» (; адреса: 02125, м. Київ, проспект Визволителів, 1) судовий збір у сумі 348 (триста сорок вісім) гривень 94 коп., сплаченого відповідно до квитанції № QS22217757 від 18 липня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.А. Добрівська