Справа № 2а-604/19/14
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 р. Справа № 876/7413/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Глушка І.В. та Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09.07.2014р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

30.05.2014р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області, (далі - відповідач УПФУ в Підволочиському районі Тернопільської області), про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії з виплати грошової допомоги відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Просить постановити рішення, яким визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області та зобов'язати відповідача зарахувати йому до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи на посаді головного лікаря санаторію-профілакторію «Пролісок» обкому профспілок працівників сільського господарства Золочівського району Львівської області з 03.11.1982 року по 12.08.1985 року та нарахувати і виплатити грошову допомогу у розмірі 10 (десяти) місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги мотивовані тим, що стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, а саме пункт «е» даної статті передбачає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів «е»- «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення

Постановою суду першої інстанції позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправними дії УПФУ в Підволочиському районі Тернопільської області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період робот з 03.11.1982 року по 12.08.1985 року на посаді головного лікаря санаторію-профілакторію «Пролісок» працівників сільського господарства Золочівського району Львівської області.

Зобов'язано УПФУ в Підволочиському районі Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років період роботи з 03.11.1982 року по 12.08.1985 року на посаді головного лікаря санаторію-профілакторію «Пролісок» працівників сільського господарства Золочівського району Львівської області .

Зобов'язано УПФУ в Підволочиському районі Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, у розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії, відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

Обґрунтування апеляційної скарги зводиться до трактування пункту.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Разом з тим, апелянт вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано зараховано до стажу період роботи позивачу з 03.11.1982 року по 12.08.1985 року на посаді головного лікаря санаторію-профілакторію «Пролісок» обкому профспілок працівників сільського господарства, який дає право на пенсію за вислугу років та виплату грошової допомоги, оскільки згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 з 03.11.1982 року по 12.08.1985 року працював на посаді головного лікаря санаторію - профілакторію «Пролісок» обкому профспілок працівників сільського господарства, проте назва, організаційно-правова форма, та орган управління вказаного закладу охорони здоров'я, суперечать переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером і перебуває на обліку в УПФУ в Підволочиському районі Тернопільської області.

Згідно записів в трудовій книжці починаючи з 12.02.1976р. по даний час позивач працював на лікарських посадах: з 12.02.1976 року по 01.03.1977 року на посаді мед.брата в будинку дитини м.Львова; з 01.08.1977 року по 31.07.1978 року на посаді лікаря інтерна по педіатрії для проходження річної інтернатури в Тернопільській обласній дитячій клінічній лікарні; з 14.08.1978 року по 03.09.1979 року на посаді лікаря педіатра Козлівської районної лікарні Тернопільської області; з 12.10.1981 року по 28.10.1982 року на посаді лікаря педіатра Козлівської районної лікарні Тернопільської області; з 03.11.1982 року по 12.08.1985 року на посаді головного лікаря санаторію профілакторію «Пролісок» Золочівського району Львівської області; з 20.08.1985 року по 12.12.1996 року на посаді головного лікаря Скалатської лікарні № 2 Підволочиського району Тернопільської області; з 12.12.1996 року по 17.02.1999 року лікарем-ординатором дитячого відділення Скалатської лікарні № 2 Підволочиського району Тернопільської області; з 17.02.1999 року по даний час на посаді лікаря педіатра дитячого відділення Скалатської комунальної районної лікарні Підволочиського району Тернопільської області, 20.01.2014 року призначена пенсія за віком.

16.05.2014р. ОСОБА_1 звернувся до управлінні Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області з заявою про виплату йому грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченої п.7.1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, 20.05.2014р. відповідачем відмовлено у виплаті грошової допомоги з посиланням на те, що відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011р. № 1191 зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, зокрема, що передбачені переліком закладів і установ освіти охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМ України від 04.11.1993 року № 909.

Вірно встановивши обставини справи, суд першої інстанції правильно застосував до правовідносин між сторонами відповідні їм норми матеріального права.

Відповідно до ст.2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду для оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту ст.71 КАС України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11. 2011 року №1191.

Відповідно до пункту 2 зазначеної постанови до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993р., зі змінами та доповненнями, затверджено перелік посади лікаря та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно - курортних закладів, установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідемслужби та територіальних органів Держсанепідемслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрів.

Враховуючи, що на підставі довідки № 01 від 03.03.2014 року голови обласної організації профспілки працівників АПК, а також витягу з ЄДРПОУ станом на 31.03.2014р., та витягу є ЄДРПОУ станом на 28.04.2014р. на звернення відповідача - за вказаним у запиті ідентифікаційним кодом 20859055 в ЄДРПОУ значиться юридична особа; організаційно-правова форма за КОПФГ 425 Державна організація (установа, заклад); місцезнаходження 80745, Львівська область, Золочівський район, село Новоселище; види діяльності за КВЕД 2005; 85.11.3 діяльність санаторно-курортних закладів; інституційний сектор економіки за KICE S.1311 Центральні органи державного управління; орган реєстрації - бюджетні організації; дата реєстрації - 08.06.1982 року № -6 -ЗР; орган державного управління за Класифікацією органів державного управління КОДУ - Міністерство аграрної політики України (код 1064).

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (із змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З огляду на це, колегія суддів вважає підставними заявлені позивачем вимоги, так як ОСОБА_1 має право на пенсію за вислугу років, відповідно має право на одержання грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» шляхом зарахування до стажу роботи за період роботи з 03.11.1982 року по 12.08.1985 року з виплатою грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09.07.2014р. у справі № 2а-604/19/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді І.В.Глушко

Р.Й. Коваль