Справа № 810/6932/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6932/14 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 26.01.2015 у справі за адміністративним позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області до комунального підприємства Рокитнянської районної ради Київської області «Рокитнетепломережа» про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Білоцерківська ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області звернулася до суду першої інстанції із позовом, в якому просила: стягнути із розрахункових рахунків комунального підприємства Рокитнянської районної ради Київської області «Рокитнетепломережа» згідно із переліком, що міститься в довідці Білоцерківської ОДПІ, податковий борг перед бюджетом в сумі 659 087 грн. 51 коп.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.01.2015 позов задоволено частково: стягнуто з комунального підприємства Рокитнянської районної ради Київської області «Рокитнетепломережа» () на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 199 240 (сто дев'яносто дев'ять тисяч двісті сорок) грн. 99 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмови в задоволенні позову, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи КП Рокитнянської районної ради Київської області «Рокитнетепломережа», код за , є юридичною особою, зареєстроване Рокитнянською районною державною адміністрацією Київської області 31.08.1999, як платник податку взято на облік в органах державної податкової служби з 24.10.1996 за №2525.

29.01.2002 податковим органом було сформовано та направлено відповідачу першу податкову вимогу №1/69 на суму 98 646, 21 грн., яка була вручена відповідачу 30.01.2002.

01.03.2002 податковим органом було сформовано та направлено відповідачу другу податкову вимогу №2/108 на суму 94 872, 11 грн., яка була вручена відповідачу 20.03.2002.

Інформації про оскарження зазначених податкових вимог в адміністративному чи судовому порядку відповідач не надав.

Податковий орган вважає, що за відповідачем рахується податковий борг в розмірі 659 087, 51 грн., який виник з наступних підстав:

1. Заборгованість по податку на додану вартість в сумі 606 963, 46 грн.: нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 15.12.2011 № на суму 40035 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 16.01.2012 № на суму 36466 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 20.02.2012 № на суму 27915 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 14.03.2012 № на суму 39710 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 19.04.2012 № на суму 46692 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 16.05.2012 № на суму 16757 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 19.06.2012 № на суму 28825 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 11.07.2012 № на суму 26448 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 08.08.2012 № на суму 2956 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 19.09.2012 № на суму 1825 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 16.01.2013 № на суму 32598 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 19.03.2013 № на суму 28328 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 16.04.2013 № на суму 2716 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 16.05.2013 № на суму 17102 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 19.06.2013 № на суму 40105 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 07.08.2013 № на суму 3331 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 17.09.2013 № на суму 6 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 09.10.2013 № на суму 1351 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 19.11.2013 № на суму 4572 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 11.12.2013 № на суму 2419 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 16.01.2014 № на суму 13634 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 11.02.2014 № на суму 5099 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 13.03.2014 № на суму 22306 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 18.04.2014 № на суму 5216 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 16.05.2014 № на суму 12741 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 16.06.2014 № на суму 12694 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 09.07.2014 №6 на суму 8626 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 18.08.2014 № на суму 110 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 11.09.2014 № на суму 1043 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 09.10.2014 № на суму 4041 грн.; нараховано грошове зобов'язання згідно податкової декларації з ПДВ від 17.11.2014 № на суму 3725 грн.; нараховано пеню за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з ПДВ за період з 22.07.2012 по 19.11.2014 на суму 117571,46 грн.

2. Заборгованість по податку на прибуток підприємств у сумі 50088,20 грн.: нараховано дивіденди згідно податкової декларації від 30.07.2012 № на суму 8684 грн.; нараховано грошове зобов'язання по податку на прибуток згідно податкової декларації від 30.07.2012 № на суму 33761 грн.; нараховано дивіденди згідно податкової декларації від 30.10.2012 № на суму 1802 грн.; нараховано грошове зобов'язання по податку на прибуток згідно податкової декларації від 01.02.2013 № на суму 2154 грн.; нараховано грошове зобов'язання по податку на прибуток згідно уточнюючої податкової декларації від 25.03.2014 № на суму 500 грн.; нараховано штраф по податку на прибуток згідно уточнюючої податкової декларації від 25.03.2014 № на суму 15 грн.; нараховано пеню за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 210,06 грн.; нараховано штрафні санкції по податку на прибуток підприємств згідно податкового повідомлення-рішення від 05.12.2012 № на суму 1231 грн., яке було вручено відповідачу 05.12.2012; нараховано штрафні санкції по податку на прибуток підприємств згідно податкового повідомлення-рішення від 21.05.2013 № на суму 1296,40 грн., яке було вручено відповідачу 21.05.2013; нараховано штрафні санкції по податку на прибуток підприємств згідно податкового повідомлення-рішення від 23.04.2014 № на суму 362,28 грн., яке було вручено відповідачу 23.04.2014; нараховано штрафні санкції по податку на прибуток підприємств згідно податкового повідомлення-рішення від 06.06.2014 № на суму 72,46 грн., яке було вручено відповідачу 06.06.2014.

3. Заборгованість з частини чистого прибутку комунальних підприємств у сумі 2035,85 грн.: нараховано штрафні санкції з частини чистого прибутку (доходу) згідно податкового повідомлення-рішення від 15.07.2014 №000414/229/2501 на суму 3060 грн., яке було вручено відповідачу 17.07.2014; частково погашено заборгованість з частини чистого прибутку (доходу) на суму 1024,15 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідаачем зобов'язання платника податків сплатити до бюджету відповідну суму податкової заборгованості у порядку та у строки визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення податкового боргу в сумі 659 087, 51 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки відповідачем було частково погашено податковий борг, що підтверджується платіжними дорученнями, то адміністративний позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 199 240, 99 грн.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову є необгрунтованим та підлягає скасуванню в цій частині.

Колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з пунктом 59.1 статі 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового Кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно за податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Як вбачається з матеріалів справи податковий орган вважає, що за відповідачем рахується податковий борг, який виник, зокрема, із заборгованності відповідача з податку на додану вартість в сумі 606 963,46 грн.

Однак, як встановлено судом першої інстанції, станом на момент подачі позивачем позовної заяви про стягнення з відповідача податкового боргу (08.12.2014), відповідачем було частково погашено податковий борг з податку на додану вартість в сумі 287527 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 28.12.2011 №201 на суму 40035 грн. (за листопад 2011 року), від 01.02.2012 №21 на суму 36500 грн. (за грудень 2011 року), від 27.02.2012 №38 на суму 28000 грн. (за січень 2012 року), від 29.03.2012 №63 на суму 39710 грн. (за лютий 2012 року), від 28.04.2012 №92 на суму 7000 грн. (за березень 2012 року), від 28.04.2012 №91 на суму 6000 грн. (за березень 2012 року), від 18.05.2012 №102 на суму 16757 грн. (за квітень 2012 року), від 19.06.2012 №124 на суму 15000 грн. (за травень 2012 року), від 26.07.2012 №143 на суму 5000 грн. (за липень 2012 року), від 21.09.2012 №170 на суму 1825 грн. (за серпень 2012 року), від 22.01.2013 №17 на суму 5000 грн. (за грудень 2012 року), від 18.04.2013 №73 на суму 2720 грн. (за березень 2013 року), від 20.05.2013 №92 на суму 17102 грн. (за квітень 2013 року), від 15.08.2013 №139 на суму 3331 грн. (за липень 2013 року), від 17.10.2013 №160 на суму 1351 грн. (за вересень 2013 року), від 11.02.2014 №22 на суму 14000 грн. (за грудень 2013 року), від 26.06.2014 №92 на суму 12694 грн. (за травень 2014 року), від 23.07.2014 №108 на суму 8626 грн. (за червень 2014 року), від 28.08.2014 №116 на суму 110 грн. (за липень 2014 року), від 17.09.2014 №0 на суму 1043 грн. (за серпень 2014 року), від 28.04.2014 №69 на суму 5216 грн. (за березень 2014 року), від 22.10.2014 №146 на суму 4041 грн. (за вересень 2014 року), від 28.11.2014 №167 на суму 3725 грн. (за жовтень 2014 року) та банківською випискою від 20.05.2014 про сплату ПДВ на суму 12741 грн. (за квітень 2014 року).

Крім того, 18.12.2014 відповідачем було подано до податкового органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2013 року, в якій було відкориговано податкове зобов'язання з ПДВ за лютий 2013 року «-28328,00 грн.».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що сума податкового боргу з ПДВ, яку Білоцерківська ОДПІ просить стягнути з відповідача, була погашена відповідачем на суму 287 527 грн. та відкоригована згідно уточнюючого розрахунку на суму «-28328,00 грн.».

Щодо нарахованої пені за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з ПДВ за період з 22.07.2012 по 19.11.2014 на суму 117 571, 46 грн., колегія суддів зазначає, що відповідач частково сплатив у встановлений законодавством строк грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 287 527 грн., тобто виконав частково зобов'язання зі сплати податку до бюджету, та відкоригував податкове зобов'язання з ПДВ за лютий 2013 року «-28328,00 грн.», а тому нарахована пеня на суму податкового боргу в розмірі 315 855 грн., є також неправомірною.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суд не наділений повноваженнями замість податкового органу нараховувати пеню за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання. Такі функції належать виключно позивачу як суб'єкту владних повноважень та фіскальному органу, а тому вимоги позивача щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з ПДВ за період з 22.07.2012 по 19.11.2014 в розмірі 117 571,46 грн. є безпідставними. У звязку з вказаним податковий борг відповідача перед бюджетом з податку на додану вартість становить 173 537, 00 грн., який в добровільному порядку не сплачений.

Щодо заборгованості відповідача з податку на прибуток комунальної власності в сумі 50 088,2 0 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на момент подачі позивачем позовної заяви про стягнення з відповідача податкового боргу (08.12.2014), відповідачем було частково погашено податковий борг з податку на прибуток в сумі 11 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 20.03.2014 №42 на суму 500 грн. (за 2013 рік), від 25.03.2014 №43 на суму 15 грн. (за 2013 рік), від 20.02.2013 №32 на суму 10485 грн. (прибуток за 2012 рік - дивіденди).

Крім того, 31.01.2013 відповідачем було подано до податкового органу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за ІІ-ІІІ квартали 2012 року, в якій було відкориговано податкове зобов'язання з податку на прибуток за ІІ-ІІІ квартали 2012 року «-15210,00 грн.».

Стосовно нарахованої пені за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 210,06 грн., колегія суддів зазначає, що відповідач частково сплатив у встановлений законодавством строк грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 11 000 грн., тобто виконав частково зобов'язання зі сплати податку до бюджету, та відкоригував податкове зобов'язання з податку на прибуток за ІІ-ІІІ квартали 2012 року на суму «-15210,00 грн.», а тому нарахована пеня на суму податкового боргу в розмірі 26 210 грн., є також неправомірною.

При цьому, вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 210, 03 грн. є безпідставними, оскільки суд не наділений повноваженнями замість податкового органу нараховувати пеню за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання. Такі функції належать виключно позивачу як суб'єкту владних повноважень та фіскальному органу.

Щодо стягнення штрафних санкцій в сумі 2 962,14 грн. за податковими повідомленнями-рішеннями від 05.12.2012 №, від 21.05.2013 №, від 23.04.2014 № та від 06.06.2014 №, колегія суддів зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення були вручені відповідачу та оскаржені не були, а тому зазначена в них сума штрафних санкцій є узгодженим податковим боргом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що податковий борг відповідача перед бюджетом з податку на прибуток підприємств становить 23 668, 14 грн., який в добровільному порядку не сплачений.

Щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій з частини чистого прибутку (доходу) згідно податкового повідомлення-рішення від 15.07.2014 №000414/229/2501 в розмірі 2 035, 85 грн. колегія суддів зазначає, що вказана сума підлягає стягненню, оскільки відповідачем вказане податкове повідомлення-рішення не було оскаржено, а тому вказана в ньому сума штрафних санкцій є узгодженим податковим боргом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 199 240, 99 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 26.01.2015- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Василенко Я.М

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.