Справа № П/811/956/15
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------ПОСТАНОВА
21 квітня 2015 року Справа № П/811/956/15
Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом: Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області
до відповідача: Житлово експлуатаційної контори №7 Головного управління житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради
про стягнення коштів за податковим боргом, -
Кіровоградська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі позивач) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить стягнути з житлово експлуатаційної контори №7 Головного управління житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради податковий борг в розмірі 560541,60 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач має податковий борг з податку на додану вартість у сумі 560541,60 грн. Позивач зазначає, що відповідачу надсилалась податкова вимога, проте податковий борг залишився не сплаченим.
Відповідачем до суду подано письмові заперечення на позовну заяву відповідно до змісту яких позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки Кіровоградська ОДПІ не зазначила в позові дотримання нею спеціального порядку погашення заборгованості для ЖЕК №7 згідно зі ст.96 Податкового кодексу України та не повідомила про наявність акту-звірки розрахунків по сплаті ПДВ. Також відповідач зазначає, що Кіровоградською ОДПІ порушено вимоги ст.ст.59,95 Податкового кодексу України та приписи Порядку направлення органами державної податкової служби податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.10.2012 р., так як нову податкову вимогу на суму боргу не сформовано.
У судове засідання представники позивача та відповідача не зявилися, до суду надійшли клопотання та заява про розгляд справи без їх участі (а.с.99,101).
Згідно з частиною шостою ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Абзацом першим пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі ПК України) встановлено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 41.1.1. пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.
Пунктом 41.5 цієї ж статті встановлено, що органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.
Отже, законом передбачена можливість звернення органів державної податкової служби до адміністративного суду з позовами про стягнення з фізичних та юридичних осіб податкового боргу.
Житлово експлуатаційна контора №7 Головного управління житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради зареєстровано в якості юридичної особи 01.10.1993 року виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради (а.с.33).
Згідно податкової декларації з податку на додану вартість:
за січень 2015 року відповідачем самостійно нараховано суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті у бюджет у сумі 1977,00 грн. (а.с. 22-23).
В звязку з несвоєчасним погашенням боргу по самостійно задекларованим зобовязанням з ПДВ, податковим органом нараховано відповідачу пеню в розмірі 178242,60 грн. (а.с.24-31).
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Ідентичне правило встановлено пунктом 203.1 статті 203 ПК України відповідно якої податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).
Абзацом 2 пункту 201.15 статті 201 ПК України встановлено, що платники податку щомісяця в терміни, що передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі для яких цим розділом встановлено звітний податковий період - квартал, подають органу державної податкової служби копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.
Пунктом 120.1 статті 120 ПК України передбачено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
На підставі п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобовязані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобовязання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.
Зі змісту облікової картки платника ПДВ встановлено, що кошти, які сплачувалися відповідачем у порядку визначеному п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України зараховувалися податковим органом в рахунок погашення податкового боргу Житлово-експлуатаційної контори №7 Головного управління житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради згідно з черговістю його виникнення (а.с.34-39).
Відповідно до п.95.2 ст.95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
Судом встановлено, що 04.11.2008 р. податковим органом виставлена перша податкова вимога №1/1965 на суму 25 340,77 грн., яка 06.11.2008 р. одержана відповідачем (а.с.32).
08.12.2008 р. податковим органом виставлено другу податкову вимогу №2/2387 на суму 29 448,06 грн., яка отримана відповідачем 14.01.2009 р. (а.с.32).
Як встановлено судом, відповідно до облікової картки платника податку на додану вартість у період з 04.11.2008 р. по 25.03.2015 р., тобто з дати винесення першої податкової вимоги і до часу звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою, за відповідачем Житлово-експлуатаційною конторою №7 Головного управління житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради постійно рахувалася та збільшувалася недоїмка з податку на додану вартість, яка на час розгляду справи у встановленому порядку не сплачена (а.с.24-31,35-39).
У відповідності до п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до пп.6.4.1 п.6.4 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. (чинного на час винесення податкових вимог) податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо:
а) сума податкового зобовязання або податкового боргу, а також пені та штрафних санкцій (за їх наявності) самостійно погашається платником податків;
б) контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобовязання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного оскарження;
в) рішення контролюючого органу про нарахування суми податкового зобовязання або стягнення податкового боргу скасовується чи змінюється судом;
г) податкові зобовязання (крім податкового боргу) розстрочуються або відстрочуються чи стосовно них досягається податковий компроміс та про це зазначається у відповідному рішенні про розстрочення, відстрочення або податковий компроміс;
д) податковий борг визнається безнадійним.
Враховуючи, що податкові вимоги №1/1965 від 04.11.2008 р. та №2/2387 від 08.12.2008 р. не були відкликані податковим органом у встановленому порядку, то такі податкові вимоги є чинними до погашення відповідачем всієї суми податкового боргу.
Згідно з п.95.1 ст.95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
У відповідності до п.96.1 ст.96 ПК України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, повязаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобовязаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про:
- виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради;
- затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу;
- ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;
- прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.
З системного аналізу зазначених норм вбачається, що процедура, визначена ст.96 Податкового кодексу України застосовується у випадку, якщо податковий борг платника податку не погашено в порядку, визначеному ст.95 Податкового кодексу України, тобто шляхом стягнення коштів, що перебувають у його власності чи продажу майна такого платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Суд вважає, що податковим органом сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу відповідно до вимог статті 58 ПК України, відтак позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.
Відповідачем доказів повної або часткової сплати податкового боргу суду не надано.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Частиною четвертою статті 94 КАС України встановлено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись статтями 94, 128, 160-163 КАС України, суд
Адміністративний позов - задовольнити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровоградській окружний адміністративний суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом