Справа № 484/258/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2015 р. м. Київ К/800/58486/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства Первомайської міської ради «Затишок», Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області, треті особи: Служба у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_5 про визнання незаконними дій та зобов'язання поновити реєстрацію, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 травня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому просив:

- визнати протиправними дій посадових осіб Комунального підприємства Первомайської міської ради «Затишок» щодо проведення підготовчих дій (первинна обробка даних та перевірка) для зняття з реєстрації місця проживання малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 2010 року народження в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1;

- визнати протиправними дій посадових осіб Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області Первомайського районного відділу щодо зняття з реєстрації місця проживання малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 2010 року народження в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1;

- зобов'язати Первомайський районний відділ Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області анулювати запис про зняття з реєстрації малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом з матір'ю ОСОБА_5 та поновити реєстрацію місця проживання малолітніх дітей позивача ОСОБА_4 в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 з дати зняття їх з реєстрації за даною адресою.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі позивач заявив вимоги про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до статті 221 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.05.2009 року по 24.01.2013 року (т. І а.с. 8), від шлюбу у них народились дві дитини: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. І а.с. 6-7).

Шлюбні відносини припинені з березня 2011 року, а 14.10.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір яким встановлено розмір, строки та порядок виплати аліментів першим другій на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який посвідчено державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. та зареєстровано за № 3-1272 (т. І а.с. 9).

19.01.2012 року ОСОБА_5 звернулась з заявою до КП «Затишок» про зняття її з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 до м. Одеси з дітьми (т. І а.с. 14) і в той же день вона була знята з реєстрації разом з дітьми, згідно Форми А (т. І а.с. 13).

19.01.2012 року ОСОБА_5 звернулась до Первомайського РВ УДМС України в Миколаївській області з заявою про зняття з реєстрації, яка була завізована директором та паспортистом КП «Затишок» і в той же день вона була разом з дітьми знята з реєстрації, про що є відмітка в талоні зняття з реєстрації місця проживання в Україні.

В судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що Наказ МВС України № 96 від 03.02.2006 року «Про затвердження Примірного регламенту з оформлення документів та контролю з питань реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні» було скасовано Наказом МВС України від 14.07.2011 року № 424 і було винесено відповідний новий наказ МВС України № 1077 від 22.11.2012 року, тобто станом на 19.01.2012 року питання про зняття з реєстрації та постановка на реєстрацію наказами МВС України не було регламентовано.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Частиною 2 статті 159 КАС України встановлено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Суд касаційної інстанції вважає, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій не дотримано вимог процесуального права від яких прямо залежало правильне по суті вирішення справи.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав є такі, що набрали законної сили ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

З матеріалів справи (т. І а.с. 107-108, 148) вбачається, що на час постановлення ухвали від 20 грудня 2013 року про відкриття провадження у справі № 484/2581/13-а, що переглядається в касаційному порядку, за адміністративним позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до директора Комунального підприємства «Затишок», Первомайського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про визнання незаконними дій та зобов'язання поновити реєстрацію, існувала ухвала Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 липня 2013 року у справі № 484/3060/13-а, якою було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до директора Комунального підприємства «Затишок», Первомайського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про визнання дій щодо зняття малолітніх дітей з реєстраційного обліку протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Судами не встановлено чи вказані ухвали постановлено за позовними заявами у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет із з тих самих підстав та не досліджено чи набрала ухвала від 2 липня 2013 року законної сили на час винесення ухвали від 20 грудня 2013 року в даній справі, а відтак не встановлено чи були підстави для постановлення останньої.

Крім того, з ухвали від 20 грудня 2013 року вбачається, що провадження відкривалось у справі де сторонами визначено: позивач - ОСОБА_4 в інтересах малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_6; відповідачі - директор Комунального підприємства «Затишок», Первомайського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області.

В матеріалах справи відсутні будь-які ухвали суду щодо заміни сторін, відповідачів - директора Комунального підприємства «Затишок», Первомайського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області на відповідачів, що зазначені в судових рішеннях.

Відповідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України судами попередніх інстанцій не враховано, що місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

З матеріалів справи не вбачається, що стороною в даній справі був орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування.

Відтак, вбачається, що справу розглянуто і вирішено неповноважним судом, а суд апеляційної інстанції не врахував обов'язкових приписів п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України.

В матеріалах справи окрім позовної заяви за якою, як зазначалось вище і було відкрито провадження в адміністративній справі, наявно уточнений адміністративний позов (т. І а.с. 190-193).

Відповідно до частини першої статті 51, частини першої статті 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Отже, чинне процесуальне законодавство не визначає такого поняття як уточнення позовних вимог і не допускає одночасної зміни підстави і предмета адміністративного позову.

Суд першої інстанції не з'ясував, чи є заява позивача про уточнення позовних вимог за своїм змістом: збільшенням розміру позовних вимог або зміною підстави чи предмету позову, що можливо лише до початку судового розгляду справи по суті.

З цього приводу судом першої інстанції жодної процесуальної ухвали не прийнято.

Крім того, згідно з ч.ч. 1-2, 4-5 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства;

5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом трьох днів з дня надходження позовної заяви до адміністративного суду або закінчення строку, встановленого для усунення недоліків позовної заяви, у разі залишення позовної заяви без руху, та не пізніш наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною третьою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Про залишення позовної заяви без розгляду, відкриття провадження у справі чи відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів..

Позивач оскаржує дії суб'єкту владних повноважень, які мали місце 19.01.2012 року.

В свою чергу, за захистом порушених прав позивач звернувся лише 03.06.2013 року, тобто з пропуском строку встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи позивач не просив про поновлення строків звернення до суду, суди попередніх інстанцій не надали цим обставинам жодної оцінки та не дослідили питання поважності пропуску цього строку, не прийняли та не мотивували з приводу цього своїх рішень та всупереч вимог ст. 100 КАС України судом першої інстанції, на що не звернув увагу суд апеляційної інстанції, не було постановлено ухвалу про поновлення чи відмову у поновленні строків звернення до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 травня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року у справі № 484/2581/13-а - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Я. Олендер

Судді: О.В. Карась

А.О. Рибченко

Повний текст виготовлено 21 квітня 2015 року.