Справа № 826/1347/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1347/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представника позивача - Дяченка С.В., представників відповідача - Хмельницької Н.І., Чулаєвської О.А., представника третьої особи - Зальцберг Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в м. Києві до Відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація про зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Державна фінансова інспекція в м. Києві звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація про зобов'язання виконати в повному обсязі лист Державної фінансової інспекції в м. Києві від 05.08.2014 року №26-04-14-14/10635.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державною фінансовою інспекцією в м. Києві відповідно до п. 1.2.2.1 Плану контрольно-ревізійної роботи на ІІ квартал 2014 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації за період з 01.03.2010 по завершений місяць (01.06.2014), за результатами якої складено акт від 25.07.2014 року № 04-30/2791.

Під час проведення ревізії позивачем встановлено факти зарахування на посади працівників при відсутності у штатних розписах відповідних вакантних посад, порушення вимог ч. 6 ст. 78 (виконання за видатками не у відповідності до ч.ч.1,4 ст. 48) Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року № 2456VI, в період з 01.01.2011 по 01.06.2014 видатки на утримання Централізованої бібліотечної системи проведено у розмірах, що перевищують кількісні обмеження на посади, визначені штатними розписами до кошторису доходів і видатків на відповідні бюджетні періоди по загальному фонду місцевого бюджету по КФКВ 110201 «Бібліотеки», внаслідок утримання понадштатних одиниць, чим завдано матеріальної шкоди державі на загальну суму 410,15 тис. гривень, порушення ч. 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV, в межах наданих п. 3.10 посадової інструкції завдань, не здійснено контроль за правильністю витрачання фондів заробітної плати та суворого дотримання штатної дисципліни.

Згідно ревізії позивач направив відповідачеві лист-попередження від 05.08.2014 року №26-04-14-14/10635 про неналежне виконання бюджетного законодавства, зокрема, вимог ч. 6 ст. 78 (виконання за видатками не у відповідності до ч.ч.1,4 ст. 48) Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року №2456VI, в період з 01.01.2011 по 01.06.2014 видатки на утримання Централізованої бібліотечної системи проведено у розмірах, що перевищують кількісні обмеження на посади, визначені штатними розписами до кошторису доходів і видатків на відповідні бюджетні періоди по загальному фонду місцевого бюджету по КФКВ 110201 «Бібліотеки», внаслідок утримання понадштатних одиниць, чим завдано матеріальної шкоди державі на загальну суму 410,15 тис. гривень, яким зобов'язує Відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації протягом 30 календарних днів забезпечити усунення бюджетного законодавства.

Враховуючи, що Відділом культури, туризму та охорони культурної спадщини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації не забезпечено виконання листа-попередження, Держфінінспекція звернулась суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем використано неналежний спосіб захисту права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно) визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення, Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства та має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою усунення виявлених під час ревізії порушень відповідач надіслав на адресу позивача лист-попередження від 05.08.2014 року №26-04-14-14/10635 про неналежне виконання бюджетного законодавства, яким зобов'язує протягом 30 календарних днів забезпечити усунення бюджетного правопорушення.

Вказаний лист-попередження містить вимогу, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення. Так, у листі, викладені висновки про завдання матеріальної шкоди державі на загальну суму 410,15 тис. гривень.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом .

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Таким чином, до суду може бути заявлена лише вимога про стягнення збитків, а не зобов'язання виконати вимогу фінансової інспекції.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у постановах Верховного Суду України 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14); від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, справа № 21-89а14 відповідно).

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернувшись за таких обставин до суду з позовом про зобов'язання відповідача виконати вимогу, позивач тим самим сформулював свої позовні вимоги таким чином, який унеможливлює їх реальне виконання.

Також, як вбачається з матеріалів справи Відділом культури були усунуті виявлені позивачем порушення бюджетного законодавства, а саме: приведено у відповідність штатний розпис Централізованої бібліотечної системи Печерського району м. Києва, винній особі винесена догана, що підтверджується наказом від 11.08.2014 року №14, притягнуто до адміністративної відповідальності двох посадових осіб

З огляду на викладене, колегія суддів в повному обсязі погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 28.04.2015 року.

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.