Справа № 815/2086/15
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2086/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Глуханчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними дій, визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов'язання відновити виконавче провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про поновлення строку на оскарження постанови від 28 січня 2015 року про закінчення виконавчого провадження по справі №2а-9639/10/1570; визнання неправомірними дій щодо ненадіслання стягувачу постанови про закінчення виконавчого провадження по справі №2а-9639/10/1570 та зобов'язати надати постанову під час судового засідання; визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2015 року по справі №2а-9639/10/1570; зобов'язання у триденний термін відновити виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду по справі №2а-9639/10/1570.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду по адміністративній справі №2а-9639/10/1570. Після отримання вказаної постанови та станом на 07 квітня 2015 року позивач не отримував від відповідача жодних відомостей щодо даного виконавчого провадження. Однак, супровідним листом Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року під час судового розгляду справи №2а-9639/10/1570 позивачу було вручено постанову про закінчення виконавчого провадження по адміністративній справі №2а-9639/10/1570 від 28 січня 2015 року.

Проте, позивач з постановою про закінчення виконавчого провадження не погоджується, вказуючи на те, що в порушення положень Закону України «Про виконавче провадження» відповідач не вжив всіх необхідних заходів для виконання рішення суду по адміністративній справі №2а-9639/10/1570, безпідставно та протиправно закінчив виконавче провадження, тому постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2015 року є незаконною та підлягає скасуванню, а виконавче провадження - відновленню.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, жодних клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, заслухавши позивача, суд дійшов висновку про можливість продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

На підставі даних автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2012 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1. Зобов'язано відділ Держкомзему у Біляївському районі Одеської області скасувати в Поземельній книзі та в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2008 року на ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером № 01.08.516.00427. Зобов'язано Державне підприємство "Центр Державного земельного кадастру" в особі Одеської регіональної філії ДП "Ценр державного земельного кадастру" внести до державного земельного кадастру в електронному вигляді відомості щодо скасування у Поземельній книзі та в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в електронному вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2008 року на ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером № 01.08.516.00427 у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021 "Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі".

Рішення набрало законної сили 17.10.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

04 вересня 2014 Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №2а/9639/10/1570 щодо зобов'язання відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області скасувати в Поземельній книзі та в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2008 року на ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером № 01.08.516.00427 (а.с. 9).

25 грудня 2014 року на підставі виконавчого листа №2а/9639/10/1570 від 04 вересня 2014 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45910869 про зобов'язання відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області скасувати в Поземельній книзі та в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2008 року на ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером № 01.08.516.00427 (а.с. 11).

У постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказав боржнику про необхідність самостійно виконати вимоги виконавчого документу у 7-денний термін з дня винесення постанови, та направити на адресу Відділу до закінчення строку наданого для самостійного виконання копії документів, підтверджуючих виконання вимог виконавчого документу.

Разом із тим, 28 січня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-9639/10/1570, виданого 04 вересня 2014 року.

В постанові про закінчення виконавчого провадження головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. вказано, що згідно листа Відділу Держземагенства у Біляївському районі Одеської області від 19.01.2015 року за вих. №1502-0.3/-99/2-15, у зв'язку зі змінами в законодавстві, що відбулись 01.01.2013 року вказане рішення не може бути виконано Відділом з поважних причин, а саме: «…у зв'язку із тим, що на сьогоднішній день, згідно Порядку ведення Державного земельного кадастру, скасування державним кадастровим реєстратором в Поземельній книзі запису «Відомості про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно», у тому числі про власника (користувача) земельної ділянки, можливо лише при отриманні від органу реєстрації речових прав інформації про зареєстровані речові права на земельні ділянки органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, а саме після скасування речових прав на земельну ділянку… У зв'язку із тим, що резолютивна частина рішення суду не містить вимоги про зобов'язання органу державної реєстрації прав вчинити дії щодо припинення права власності на земельну ділянку - Управління на даний час позбавлено можливості скасувати в Поземельній книзі записи про земельну ділянку площею 0, 25 га для споруд та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а тим більше скасувати в книзі про державну реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2008 року на ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером № 01.08.516.00427».

З огляду на зазначене, в постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець вказує про те, що рішення суду не виконано Відділом Держземагенства у Біляївському районі Одеської області з поважних причин і виконання цього рішення не може бути проведено без участі боржника та оскільки рішення суду не виконано з поважних причин державним виконавцем не застосовувались заходи примусового виконання, а саме винесення постанов про накладення штрафу та направлення подання до правоохоронного органу (а.с. 13-14).

Водночас, позивач не погоджується із закінченням виконавчого провадження по справі №2а-9639/10/1570, посилаючись на те, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати усі необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання. При цьому, позивач зазначив про те, що копія постанови про закінчення виконавчого провадження йому державним виконавцем не направлялась та йому вказану постанову від 28 січня 2015 року вручено лише 07 квітня 2015 року супровідним листом Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Перш за все, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», копія постанови про закінчення виконавчого провадження у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Разом із тим, відповідач не надав до суду жодних доказів направлення позивачу, як боржнику у виконавчому провадженні, у триденний строк копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2015 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачу копію постави про закінчення виконавчого провадження по адміністративній справі №2а-9639/10/1570 від 28 січня 2015 року направлено супровідним листом Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року (а.с. 12), після чого позивач вже 08 квітня 2015 року звернувся до суду з даним позовом.

На підставі вищенаведеного, судом в ухвалі про відкриття провадження у справі визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не виконав свій обов'язок щодо направлення позивачу, як стороні виконавчого провадження, у триденний строк копії постанови про закінчення виконавчого провадження, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на що такі є його дії суд визнає протиправними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже було зазначено, постановою відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 25 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП №45910869. Копію постанови направлено боржнику (Відділ Держкомзему у Біляївському районі Одеської області) та надано строк для добровільного виконання судового рішення у 7-денний термін з дня винесення постанови (а.с. 11).

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази виконання боржником - Відділом Держкомзему у Біляївському районі Одеської області судового рішення у строк встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження від 25 грудня 2014 року.

При цьому, не отримавши документального підтвердження добровільного виконання боржником виконавчого листа № 2а-9639/10/1570, виданого 04 вересня 2014 року, державний виконавець зобов'язаний був розпочати його примусове виконання шляхом вчинення виконавчих дій та використання повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно даних автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду», ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні подання Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення суду по справі № 2а-9639/10/1570. В ухвалі зазначено, що заява Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції обґрунтована переходом повноважень від одного суб'єкта владних повноважень до іншого, при цьому, обставини, що унеможливлюють виконання судового рішення із заяви не вбачається, адже заявником в заяві особисто вказано коло осіб, які здійснюють відповідні повноваження.

У відповідності з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виключний перелік підстав, за наявності яких виконавче провадження підлягає закінченню, наведено у ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

В свою чергу частиною 3 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для закінчення виконавчого провадження ВП №45910869 став лист Відділу Держземагенства у Біляївському районі Одеської області від 19.01.2015 року за вих. №1502-0.3/-99/2-15, у якому боржник повідомив відповідача про неможливість виконання судового рішення у зв'язку з тим, що Відділ Держземагенства позбавлений повноважень виконати вимоги виконавчого документу щодо скасування в Поземельній книзі та в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2008 року на ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером № 01.08.516.00427.

В свою чергу, матеріали справи не містять жодних доказів вчинення боржником у виконавчому провадженні будь-яких дій направлених на виконання судового рішення. Крім того, вищевказаний лист не може вважатися належним доказом причин поважності невиконання судового рішення.

Крім того, відповідачем всупереч вимог ч. 2 ст. 11, п. 11 ч. 1 ст. 49, ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» не вздійснено всіх необхідних дій спрямованих на виконання судового рішення, тоді як державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 28 січня 2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП №45910869 винесена перередчасно, без врахування вищезазначених вимог матеріального права, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду.

Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

З огляду на зазначене, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача у триденний термін відновити виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду по справі №2а-9639/10/1570, оскільки обов'язок відповідача протягом трьох робочих днів відновити виконавче, у разі скасування судом постанови про закінчення виконавчого провадження, виникає за ним безпосередньо з приписів ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. ч. 1 ст. 2 КАС України).

За приписами чч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідність їх часткового задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 23, 69, 71, 72, 86, 94, 122, 128, 158-163, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними дій, визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов'язання відновити виконавче провадження - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області щодо ненадіслання ОСОБА_1 постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2015 року з виконання виконавчого листа по адміністративній справі №2а-9639/10/1570.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2015 року з виконання виконавчого листа по адміністративній справі №2а-9639/10/1570.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Глуханчук