Справа № 804/2667/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 р. Справа № 804/2667/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Ніколайчук С.В.

при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.;

за участю:

представник позивача ОСОБА_1;

представник відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Дніпродзержинської Об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської обєднаної Державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 29.01.15р. № та від 29.01.15р. №.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорювані рішення є неправомірним, оскільки позивач не порушував п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201ю1 ст.201 Податкового кодексу України та у податкового органу відсутні підстави та повноваження щодо визнання недійсним (нікчемним) договору укладеного позивачем з його контрагентом ПП «Еко-Лідер», адже угода з контрагентом позивача в судовому порядку недійсною податковою інспекцією не визнавались та податковій інспекції не надано повноваження встановлювати нікчемність правочинів в актах перевірки; висновки акту зроблені лише на припущеннях, оскільки факт реальності здійснення позивачем господарських операцій за угодою, укладеною з ПП «Еко-Лідер», підтверджено у ході перевірки первинними бухгалтерськими документами, які включають зміни в структурі активів позивача; висновок податкового органу, що оприбуткування, приймання-передачі товарів не проводились зроблено з інформації компютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем державної податкової служби та акту перевірки цього контрагента, згідно з якими відсутні докази фактичного отримання продукції. Оскільки право субєкта господарювання на формування податкового кредиту не залежить від податкового обліку (стану місцезнаходження) контрагентів та сплати ним податку до бюджету, позивач вважає, що ним було сформовано ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 16.02.2015р. відкрито провадження по справі №804/2667/15 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 03.03.2015р.

В подальшому розгляд справи відкладався на 13.03.15р.

13.03.2015р. в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд адміністративний позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, мотивуючи тим, що перевіркою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 встановлено факт відображення ФОП ОСОБА_3 в податковій декларації з ПДВ та Додатку 5 до декларації з ПДВ за серпень 2014 року взаємовідносин з ПП «Еко-Лідер», щодо якого податковим органом із зовнішніх джерел отримано інформацію про відсутність факту реального здійснення господарської діяльності та нікчемність угод укладених з підприємствами-постачальниками та покупцями. До перевірки ФОП ОСОБА_3 не надано жодних первинних документів, які б підтверджували факт надання послуг по зберіганню висівок та факт здійснення вантажно-розвантажувальних робіт. Також, не можливо підтвердити факт зберігання висівки у звязку з тим, що місце зберігання розташовано за адресою м.ДонецькЮ вул..Кобозева,5/1, тобто в зоні АТО. Крім того, до перевірки не надані подорожні листи, що підтверджують факт транспортування (перевезення) продукції та не надані документи, які підтверджують вантажно-розвантажувальні роботи. Таким чином, первинні документи, які складені субєктами господарської діяльності на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, та такі що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. Таким чином, Дніпропетровською ОДПІ обґрунтовано та правомірно прийнято податкові повідомлення-рішення.

Заслухавши представника позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:

повноваження, компетенція контролюючих органів, обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України. Органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів. Податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: загальність оподаткування; рівність усіх платників перед законом; невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства; презумпція правомірності рішень платника податку; фіскальна достатність; соціальна справедливість; економічність оподаткування; нейтральність оподаткування; стабільність; рівномірність та зручність сплати; єдиний підхід до встановлення податків та зборів. Зазначені принципи спрямовані на недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації.

З 23.12.2014 року по 29.12.2014року Дніпропетровською ОДПІ на підставі п.п78.1.1 ст.78,п.79.2 ст.79 ПК України на підставі наказу Дніпродзержинської ОДПІ від 19.12.14р. №1435 та повідомлення від 19.12.14р. №652/04-03-17-01 виданого Дніпродзержинською ОДПІ проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань правомірності формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП «Еко-Лідер» за серпень 2014 року, по результатам якої складений акт №18/4/04-03-17-01-27/НОМЕР_1 від 12.01.15р. «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань правомірності формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП «Еко-лідер» () за серпень 2014 року», яким зафіксовано наступні порушення:

- наявні ознаки відсутності факту реального здійснення господарських операцій між ФОП ОСОБА_3, та ПП «Еко-лідер», що є порушенням п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201ю1 ст.201 Податкового кодексу України, в частині безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ за серпень 2014 року в сумі 16500грн. по взаємовідносинам з ПП «Еко-Лідер» донараховано податок на додану вартість в сумі 16500грн.;

- п.44.1, п.44.6 ст.44, п.п 16.1.5 п.16.1 ст.16, з урахуванням п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, в частині ненадання до перевірки документів у повному обсязі.

На підставі акту перевірки податковим органом 29.01.2015року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу нарахована сума грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 24750,00грн., з якої 16500,00грн. за основним платежем та штрафні санкції у розмірі 8250грн. та податкове повідомлення-рішення № яким позивачу нарахована сума грошового зобов'язання за платежем адміністративний штраф та інші санкції у розмірі 1020грн.

Як вбачається з акту перевірки, перевірку позивача було проведено з урахуванням акту перевірки від 01.09.14р. №2664/26-55-22-08/34068957, складеного фахівцями ДПІ у Печерському районі м.Києва ГУ Міндоходів, стосовно підприємства ПП «Еко-лідер», та інформації баз даних ОДПС, а саме: інформація компютерних автоматизованих інформаційних систем податкового органу: АІС «Податковий блок», реєстр виданих і отриманих податкових накладних, а також наданих позивачем на запит Дніпропетровської ОДПІ наступних копій бухгалтерських та первинних документів: договори, додатки до договору, заявка; податкові накладні, накладні, акти приймання-передачі на відповідальне зберігання висівки, акт звірки взаєморозрахунків, платіжні документи та інші документи, згідно яких встановлено, що одним з постачальників ФОП ОСОБА_3 за серпень 2014 року є підприємство ПП «Еко-Лідер» (код 34068957).

Так, у період, який перевірявся, позивач мав господарські відносини з ПП «Еко-Лідер» згідно договору поставки №16-11/12 від 16.11.2012р.

Відповідно до договору підприємством ПП «Еко-Лідер» у серпні 2014 року виписано та оформлено податкові та видаткові накладні, розрахунки за договором проводились у безготівкові формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

Також, актом перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_3 придбану у ПП «Еко-Лідер» продукцію використовував для господарської діяльності та передав на зберігання фізичній особі ОСОБА_4, що суперечить висновку податкового органу про безтоварність господарських операцій.

На підтвердження виконання вищезазначеного договору позивачем до суду надано: копію цього договору; копії первинних бухгалтерських документів, що підтверджують господарські операції з придбання товару (висівки) у ПП «Еко-Лідер»: заявку про закупівлю висівок №02 від 04.08.2014р.договір зберігання №12 від 05.08.14р., податкові накладні: №294 від 04.08.14р.,№295 від 08.08.14р.,№296 від 21.08.14р.; видаткові накладні: №515 від 04.08.14р., №516 від 08.08.14р., №517 від 21.08.14р.; акт прийому зберігання: від 05.08.14р., від 09.0814р., від 22.08.14р.; товарно - транспортні накладні: №00515 від 04.08.14р., №00516 від 08.08.14р., №00517 від 21.08.14р., акт прийому на зберігання від 22.08.14р., акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_4, посвідчення про якість висівок, свідоцтво про реєстрацію ТЗ № САА 178329, №САК922690, письмовий запит від 13.01.15р. про надання інформації до контрагента ПП «Еко-Лідер» щодо ознак фіктивності та іншої інформації, відповідь на запит від 13.01.15р., якою контрагент зазначив, що запитувана інформація становить комерційну таємницю.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Положеннями п.44.1 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

П.п.16.1.5 п.16.1 ст.16 ПК України встановлено, що платник податків зобовязаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Суд зауважує, що під час проведення перевірки позивачем були надані всі необхідні первинні документи, що в повній мірі підтверджують здійснену фінансово-господарську діяльність позивача та підтверджують показники, відображені позивачем у податковій звітності, а також на підставі яких сформовано понесені витрати та сформовано податковий кредит за перевіряємий період, доказом чого є наявний в матеріалах справи супровідний лист від 22.12.14р. вих.522/2212-14 з відміткою податкового органу від 24.12.14р. про прийняття останнім документів бухгалтерського та податкового обліку ФОП ОСОБА_3

Водночас, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Факт укладення правочинів і його виконання обома сторонами, а також подальша реалізація отриманої продукції контрагентам, підтверджується фактичними обставинами по справі, зокрема, первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договору.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на додану вартість податкового кредиту, врегульовано статтею 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), підпунктом "а" п.198.1 якої передбачено право на віднесення сум податку з ПДВ до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" N 996-XIV від 16.07.1999 року, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З аналізу наявних у справі первинних документів, які також досліджувались під час перевірки, що підтверджується актом перевірки, за господарськими операціями позивача з вищенаведеним контрагентом вбачається, що вони складені у відповідності до законодавства України.

Жодних зауважень щодо їх оформлення в акті перевірки також не зазначено.

Стосовно твердження відповідача про те, що ФОП ОСОБА_3 не надані подорожні листи, що підтверджують факт транспортування (перевезення) продукції та не надані документи, які підтверджують вантажно-розвантажувальні роботи, то суд не бере твердження до уваги, оскільки з листа вих.522/2212 від 22.12.14р. судом встановлено, що позивачем до Дніпродзержинської ОДПІ, керуючись п.85.2 ст.85 ПК України, у забезпечення подання документів, які витребовувались позивачем,було надано товарно-транспортні накладні.

Крім того, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо відсутні первинних документів, які б підтверджували факт надання послуг по зберіганню висівок та факт здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, з огляду на те, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Як на час укладення правочинів позивача із ПП «Еко-Лідер», так і під час їх виконання, сторони були належним чином зареєстрованими в ЄДРПОУ та були платниками податку на додану вартість; ні установчі документи контрагентів позивача, ні їх свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість не визнані в установленому порядку недійсними. Вказане відповідачем не спростоване.

Крім того, укладений між сторонами договір не визнавались недійсними в судовому порядку, а твердження відповідача про нікчемність цього правочину не приймається до уваги судом, оскільки не є безспірним. Позивач вважає договір укладеними у відповідності до вимог чинного законодавства та такими, що спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, а придбаний товар використовувався в господарській діяльності позивача, однак, відповідачем при винесені спірних податкових повідомлень-рішень зазначене не було прийнято до уваги.

Необхідно зазначити, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість навіть наявність порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Також не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податків подальше припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість його контрагента. Усі операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення такого контрагента, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу самого собою припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу.

При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Суд звертає увагу на те, що в силу закону отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, у яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обовязку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону. Акт перевірки контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Враховуючи наведене, Дніпропетровська ОДПІ не могла використовувати як безперечний доказ акт перевірки контрагента ПП «Еко-Лідер», складеного фахівцями ДПІ у Печерському районі м.Києва ГУ Міндоходів, стосовно підприємства ПП «Еко-лідер» за №2664/26-55-22-08/34068957 від 01.09.14р. « Про неможливість проведення зустрічної звірки Приватного підприємства «Еко-Лідер» (ПН 34068957) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.06.14р. по 01.09.14р.»

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Межі юридичної відповідальності кожного платника податку, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав належних доказів та не довів обґрунтованості визначення податкового зобов'язання та правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, в свою чергу позивач, про що свідчать матеріали справи, належним чином виконав свої договірні зобов'язання та оплатив вартість поставленого йому товару, тому у суду є підстави вважати незаконними та такими, що підлягають скасуванню оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 29.01.2015р. № та №.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Дніпродзержинської Об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської обєднаної Державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 29.01.15р. №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської обєднаної Державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 29.01.15р. №.

Стягнути з державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати в сумі 182грн.70коп. ( сто вісімдесят дві грн. 70коп.) сплачених згідно квитанції від 11.02.2015р. за №0.0.347401857.1.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови складено 18 березня 2015 року

Суддя

ОСОБА_5