Справа № 2а/1770/4784/2011
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2012-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дорошенко Н.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"11" грудня 2012 р. Справа № 2а/1770/4784/2011

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

при секретарі Зеліковій О.В. ,

за участю сторін

представників:

позивача - адвоката ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 особи - підприємця ОСОБА_6 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" травня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_5 особи - підприємця ОСОБА_6 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень- рішень ,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2011 року ОСОБА_5 особа-підприємець ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Рівному від 30.06.2011 року № НОМЕР_1 про донарахування податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 669 357,99 грн. та № НОМЕР_2 про визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 901 031,25 грн., що прийняті на підставі акта перевірки № 89/17-117/НОМЕР_3 від 17.06.2011 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.05.2012 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить назване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду України дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанцій в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що Виконавчим комітетом Рівненської міської ради ОСОБА_6 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, номер запису про державну реєстрацію 0021148 від 16.03.2001 року, на податковому обліку перебуває з 03.04.2001 року. Зареєстрований платником податку на додану вартість, свідоцтво від18.04.2001 року № 77865953, видане ДПІ у м. Рівне відповідно до реєстраційної заяви, індивідуальний податковий номер платника ПДВ НОМЕР_3. В період з 01.01.2008 року по 15.10.2010 року перебував на загальній системі оподаткування та був платником податку на додану вартість, податку з доходів фізичних осіб, податку з доходів фізичних осіб з найманих працівників, подавав податкову звітність за 2008 р. - II кв. 2010 року, сплачував податки, оскаржував донарахування податкових зобов'язань (а.с.6-7 т.1).

Суд встановив, що посадовими особами ДПІ м. Рівне проведена позапланова документальна невиїзна перевірка фінансово-господарської діяльності СПД - фізичної особи ОСОБА_6 за період з 01.01.2008 року по 15.10.2010 року. Результати перевірки оформлені актом від 17.06.2011 року № 89/17-117/НОМЕР_3 (а.с.6-18 т.1).

В ході названої перевірки встановлено порушення ч.1,5 ст.203, ч.1,2 ст.215, ст.216, ст.628, ч.2 ст.712, ч.2 ст.689, ст.228 Цивільного кодексу України, ст.3 Господарського кодексу України, пп.7.4.1, пп.7.4.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято:

податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 30.06.2011 року, яким ФОП ОСОБА_6 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності" на 669 357,99 грн. (а.с.19 т.1),

податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.06.2011 року, яким ФОП ОСОБА_6 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість по вітчизняних товарах" на 901 031,25 грн., у тому числі за основним платежем на 720 825,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 180 206,25 грн. (а.с.20 т.1).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що він не отримував жодних доходів від господарської діяльності, не отримував та не використовував печатку, не відкривав рахунків у банку, не отримував коштів, які надходили на такі рахунки, не підписував жодних документів, які фіксують здійснення господарської діяльності, не складав та не підписував жодного первинного документу бухгалтерського обліку. Ствердив, що ним було надано довіреність ОСОБА_7, яка запевняла, що буде добросовісно використовувати повноваження, надані по довіреності, однак використала довіреність у власних цілях, не діяла на користь позивача, оскільки він не отримував будь-яких грошових коштів чи винагороди від фінансово-господарських операцій, які були оформлені від його імені. З наведених підстав вважає, що не зобов'язаний сплачувати податок з доходів фізичних осіб та податок на додану вартість, в тому числі штраф, що нараховані з сум, які надходили на розрахункові рахунки та отримані ОСОБА_7 . Вважає, що всі зобов'язання й відповідальність за перевірений період має нести саме ОСОБА_7, а не ОСОБА_6. Прийняття спірних податкових повідомлень-рішень вважає передчасним до набрання законної сили вироком в кримінальній справі щодо ОСОБА_7.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив, що на розрахункові рахунки ФОП ОСОБА_6 надійшли кошти в сумі 5 527 593 грн., в тому числі податок на додану вартість 921 265 грн. Документи, якими оформлена господарська діяльність ФОП ОСОБА_6 за 2008-2010 роки, та з урахуванням яких формувалися витрати та податковий кредит при поданні податкової звітності ФОП ОСОБА_6, не підтверджують реальності руху активів позивача, не підтверджують фактичного здійснення господарських операцій, оскільки позиція сторони позивача ґрунтується на відсутності його наміру отримати користь від придбаних товарів (робіт, послуг), відсутності взаємозв'язку таких витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що виключає врахування таких витрат при визначенні об'єкта оподаткування. Судом першої інстанції встановлено, що розмір валового доходу, як і розмір валових витрат позивача визначено податковим органом правомірно виходячи з обсягу отриманого доходу та документально не підтвердження здійснення господарських операцій ФОП ОСОБА_6, щодо формування валових витрат.

З долученої до матеріалів справи нотаріально посвідченої довіреності від 11.06.2008 року, факт надання якої позивачем не заперечувався, ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_8 бути його представником як фізичної особи-підприємця у відносинах з третіми особами з правом оформлення та отримання будь-яких документів, ведення від його імені переговорів, укладення та підписання від його імені цивільно-правових договорів, укладення та підписання змін та доповнень до договорів, подання та підпису усіх документів, необхідних для виконання повноважень, одержання належних йому дозволів, свідоцтв та інших документів, проводити будь-які фінансові розрахунки, відпускати та отримувати товари та інші матеріальні цінності, виконувати інші дії, що стосуються його прав та законних інтересів, сплачувати за нього платежі. Відкрити на його ім'я рахунки в будь-якій установі банку на розсуд представника, розпоряджатися від його імені та одержувати грошові кошти, у тому числі готівкові, без обмеження їх розміру, повністю розпоряджатися рахунками, відкритими в банківських установах на його ім'я (а.с.37 т.1).

Судом встановлено, що у всіх договорах - заявках на надання експедиційно-транспортних послуг та у всіх актах здачі-приймання виконаних робіт зазначено, що вказані документи підписано особисто підприємцем ОСОБА_6 Будь-які відомості про те, що документи складені та підписані від імені ФОП ОСОБА_6 представником по довіреності ОСОБА_7, - відсутні. Всі документи скріплені печаткою ФОП ОСОБА_6 В податкових накладних, виписаних контрагентами-постачальниками, зазначено найменування та індивідуальний податковий номер покупця - ФОП ОСОБА_6 (т.9).

Відтак, господарські операції відображені у названих документах не вчинялися та не підписувалися від імені позивача його представником по довіреності - ОСОБА_7.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач заперечував здійснення будь-якої підприємницької діяльності ним особисто, у своїх поясненнях зазначав, що жодних документів (в тому рахунку і тих за рахунок яких формувалися валові витрати та податковий кредит) не підписував, доходів не отримував, коштів з банківських рахунків не знімав, господарських операцій за рахунок яких формувалися валові витрати та податковий кредит він не здійснював. Всі перелічені дії від його імені виконувала інша особа по довіреності, однак діяла не в його інтересах, а відтак саме вона повинна сплачувати податкові зобов'язання та нести відповідальність за виявлені порушення.

Дослідженні судом документи щодо господарської діяльності ФОП ОСОБА_6 за 2008-2010 роки, з урахуванням позиції сторони позивача, не відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", позаяк ФОП ОСОБА_6, як особа, яка зазначена як учасник господарської операції, категорично заперечує будь-яку особисту участь в її вчиненні та документальному оформленні, а відомості щодо укладення правочинів, здійснення господарських операцій та підписання документів обліку представником за довіреністю - відсутні.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що всі документи, якими оформлена господарська діяльність позивача за 2008-2010 роки, та з урахуванням яких формувалися витрати та податковий кредит при поданні податкової звітності ФОП ОСОБА_6, не підтверджують реальності руху активів позивача, не підтверджують фактичного здійснення господарських операцій.

З системного аналізу пп.9.12.1 п.9.12 ст.9 п.22.10 ст.22 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" № 889-IV від 22.05.2003 року, статті 13 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів № 13-92, п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 року № 334/94-ВР, в редакції Закону України № 283/97-ВР від 22.05.1997 року, додатка № 7 до Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю (із змінами та доповненнями, в редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 16.07.2003 року № 352, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 серпня 2003 р. за N 701/8022, (що були чинні на час виникнення та існування спірних правовідносин) вбачається, що при визначенні сукупного чистого доходу, як об'єкту оподаткування, до розрахунку приймаються фактично отримана у звітному періоді фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності сума валового доходу та фактично витрачена у зв'язку з отриманням цього доходу сума витрат.

В ході перевірки надходження коштів на розрахункові рахунки позивача податковим органом встановлено, що за період з 01.01.2008 року по 05.10.2010 року сума надходжень ФОП ОСОБА_6 становить 5 527 593 грн., в тому числі податок на додану вартість 921 265 грн. (а.с.10-11 т.1, а.с.47-69 т.8).

Доводи сторони позивача, що грошові кошти були зняті з рахунку ОСОБА_6 не ним особисто, а ОСОБА_7 як представником по довіреності, не доводять, що дохід отримала ОСОБА_7, оскільки остання діяла від імені і по дорученню ОСОБА_6, як уповноважена ним особа, а відтак згідно ст. 239 ЦК України, ст.1000 ЦК України створила для позивача правові наслідки. Правові наслідки вчинення правочину представником: правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що податковий орган правомірно визначив валовий дохід та правомірно не прийняв валові витрати ФОП ОСОБА_6 за відповідні періоди, позаяк документально не підтверджено здійснення господарських операцій ФОП ОСОБА_6, а позиція сторони позивача ґрунтується на відсутності його наміру отримати користь від придбаних товарів (робіт, послуг), то відсутній взаємозв'язок витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що виключає врахування таких витрат при визначенні об'єкта оподаткування.

Враховуючи встановлені судом обставин та позиції сторони позивача, суд вважає, що у разі, якщо первинними документами бухгалтерського обліку не підтверджено фактичне вчинення господарських операцій, що не заперечується учасником таких операцій ФОП ОСОБА_6, податковий орган правомірно, здійснив корегування (зменшення) податкових зобов'язань та податкового кредиту позивача та дійшов підставного висновку щодо заниження суми податкового зобов'язання по ПДВ 921 265 грн. внаслідок порушення пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Посилання ж позивача на ту обставину, що ОСОБА_7 використала довіреність всупереч його інтересам, фактично ошукала ОСОБА_9, жодним чином не підтверджені. Так, позивач не надав суду доказів анулювання виданої на ім'я ОСОБА_7 довіреності, чи доказів звернення до суду з вимогами про визнання недійсним правочину щодо представництва; а також відсутні докази звернення ОСОБА_6 до правоохоронних органів із заявою про злочин, вчинений відносно нього як потерпілого ОСОБА_7

Суд не приймає доводи сторони позивача про передчасність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень до набрання законної сили вироком суду в кримінальній справі щодо ОСОБА_7 (ОСОБА_8М.), порушеній за фактом ухилення від сплати податків, позаяк відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Позивач як зареєстрований суб'єкт підприємницької діяльності та платник податків несе особисту відповідальність за результати своєї діяльності та особистий обов'язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України). Таким чином, суд вважає, що наявність чи відсутність в діях ОСОБА_7 (ОСОБА_8М.) складу злочину, не впливає на визначення податкового зобов'язання для позивача та не звільняє його від обов'язку сплати податків.

Враховуючи обумовлене, доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 особи - підприємця ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" травня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: ОСОБА_10

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" грудня 2012 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_5 особа - підприємець ОСОБА_6 АДРЕСА_1,33023

3- відповідачу ОСОБА_11 податкова інспекція у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби вул. Відінська, 8,м.Рівне,33000