Справа № 809/884/15
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. Справа № 809/884/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді: Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Мельник О.Я.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: УМВС України в Івано-Франківській області Начальника УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_3

про визнання незаконним та скасування наказу №1736 від 23.12.2014 року та № 5 о/с від 13 січня 2015 року та зобов"язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суду з адміністративним позовом до УМВС України в Івано-Франківській області Начальника УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу №1736 від 23 грудня 2014 року та № 5 о/с від 13 січня 2015 року та зобов"язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській області полковника міліції ОСОБА_3 за №1736 від 23 грудня 2014 року, ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області. У пункті №2 вищевказаного наказу вказано "За порушення вимог ст. 1,7 Закону України від 22 лютого 2006 року №3460-IV "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", що виразилось у відсутності будь-яких практичних результатів роботи із виявлення та документування фактів хабарництва та корупції, наявні прорахунки і недоліки в оперативно-розшуковій діяльності, відсутність наступальності в роботі, капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області звільнити із займаної посади".

Позивач вважає, що вказане формулювання під собою немає жодного підгрунття, у звязку із тим, що грубо порушує Конституцію України, Закон України "Про міліцію" та Закон України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позову заперечив, надавши суду письмове заперечення.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з займаної посади.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень. Зокрема, з метою зясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо.

Однак, Наказ №1736 від 23 грудня 2014 року "Про призначення службового розслідування", було складено з істотними порушенням вимог наказу №230 від грудня 2013 року "Про затвердження інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ", а саме розділів ІІ Підстави для проведення службового розслідування, IV Компетенція окремих підрозділів МВС при проведенні службових розслідувань, VI права та обовязки учасників службового розслідування.

Під час службового розслідування, яке тривало один день, посадовими особами кадрового апарату УМВС в Івано-Франківській області від позивача не було відібрано пояснення по суті, та він не був ознайомлений із результатами службового розслідування. Відповідно до п.6.3.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань, позивач вправі отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування.

Приймаючи рішення про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади суд виходить із того, що наведені в наказі підстави звільнення, які також вказані у "Висновку службового розслідування за фактами виявлених недоліків та прорахунків в оперативно-службовій діяльності, допущених окремими працівниками УБОЗ" не є обґрунтованими та достатньо доведеними. Відсутність результатів роботи капітана міліції ОСОБА_1 щодо документування корупційних проявів з боку посадовців ДПС, Держмитслужби та суддів не може залежати тільки від рівня виконання своїх обовязків оперативним працівникам міліції, а безумовно взаємоповязано із рівнем дотримання законності в зазначених вище органах державної влади. Це в такій же мірі стосується і висновків про відсутність результатів роботи про притягненню до адміністративної відповідальності за корупційні діяння держслужбовців 1-7 категорії та посадовців місцевого самоврядування 1-3 категорії. Такий підхід до оцінки роботи працівника правоохоронного органу, і особливо рішення яке прийнято за результатами службового розслідування, не відповідають принципам закладеним в частині 3 ст.2 КАС України.

Згідно частини 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При прийнятті оскаржуваного позивачем наказу про його звільнення зазначені вище принципи оцінки рішення субєкта владних повноважень в значній мірі з боку відповідача порушені. Зокрема, ступінь службових упущень в роботі позивача не відповідають необхідному балансу між несприятливими наслідками, які наступили для позивача (п.8 ч.3 ст.2 КАС України). Позивач був позбавлений права на участь у прийнятті рішення, дачі пояснень, обґрунтування своєї роботи оперативними матеріалами, які були в його розпорядженні, тощо (п.9 ч.3 ст.2 КАС України).

За таких обставин оскаржуване рішення прийнято, на думку суду, з порушенням принципів неупередженості та добросовісності.

Про незаконність наказу №1736 від 23 грудня 2014 року про зняття ОСОБА_1 із займаної посади також свідчить те, що на момент видання наказу про покарання позивача, він перебував на лікарняному, що підтверджується довідкою міської поліклініки №1 від 09 грудня 2014 року.

У відповідності до Закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", зняття із займаної посади є одним із найважчих покарань, що застосовується і тільки у тому випадку, коли вичерпані усі інші передбачені статутом заходи.

Відповідно до статті 12 "ОСОБА_2 дисциплінарних стягнень" передбаченні наступні стягнення: усне зауваження, догана, сувора догана попередження про неповну посадову відповідність звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступень та звільнення з органів внутрішніх справ. Таких стягнень на момент звільнення позивач не мав.

Суд вважає, що наказ УМВС про звільнення ОСОБА_1 з посади від 22.12.2014 року за №1736 о/с є незаконним та порушує конституційні права громадянина України, що зазначені у статті 43 Конституції України згідно якої держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає, що потрібно виходити, з того, що при розгляді справ про поновлення на посаді необхідно зясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника міліції із займаної поспди згідно з наказом (розпорядженням), і перевірити їх відповідність законів, крім того, у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення з посади, саме роботодавець повинен довести, що звільнення з посади відбулось без порушення законодавства про працю.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача обгрунтовані, підтверджені та такі, що підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника УМВС України в Івано-Франківській області №1736 від 23 грудня 2014 року "Про звільнення капітана міліції ОСОБА_1 із займаної посади згідно з п.п. "є" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України".

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника УМВС України в Івано-Франківській області №5 о/с від 13 січня 2015 року про звільнення із займаної посади капітана міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області.

Зобов'язати начальника УМВС України в Івано-Франківській області поновити капітана міліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області або на рівнозначній посаді в УМВС України в Івано-Франківській області.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займані посаді.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова буде складена в повному обсязі 29.04.2015 року.