Справа № 200/19856/14-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2015 р.справа № 200/19856/14-а(2а/200590/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М. ,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року у справі №200/19856/14-а(2а/200590/14) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 листопада 2014 року звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, в якому, просить суд визнати дії Пенсійного фонду стосовно перерахунку її трудового стажу неправомірними та зобов'язати Пенсійний фонд в повному обсязі дослідити всі факти і обставини щодо перерахунку трудового стажу позивача і призначити пенсію за віком.

Позов обґрунтовано тим, що позивач 16.10.2013 року звертався до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок трудового стажу та призначення пенсії за віком. Однак рішенням управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу відмовлено в призначенні пенсії, у зв'язку з недостатністю страхового стажу. Вважає відмову незаконною, а рішення таким, що прийняте без урахування усіх обставин справи, оскільки відповідачем не зараховано до трудового стажу позивача період відпусток по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, період перебування позивача у складі народної дружини та період роботи на інших підприємствах, які не зазначено у трудовій книжці.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що трудовий стаж позивача без урахування декретних відпусток становить 5 років 1 місяць 16 днів, а з урахуванням декретних відпусток 11 років 3 місяці 18 днів. Також суд першої інстанції вказує на те, що позивачем не доведено факту трудової діяльності на підприємствах та організаціях, які не були внесені до трудової книжки.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позивача викладеними в адміністративному позові щодо протиправності дій відповідача у перерахунку йому трудового стажу. Крім того, в доводах апеляційної скарги позивач вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме неповідомленні позивача про день, час та місце розгляду справи.

Згідно з запереченнями на апеляційну скарги, відповідач посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням комісії по призначенню та перерахунку пенсії №38 від 07.10.2011 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з недостатністю наявного страхового стажу. Страховий стаж позивача станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 року складає 11 років 3 місця 18 днів (а.с.5).

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Правомірність та обґрунтованість відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є предметом спору переданого на вирішення суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними, зокрема, 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.17).

Тобто, визначальними критеріями для призначення пенсії за віком позивачу є наявність 55 років та 6 місяців і наявність страхового стажу не менше 15 років.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ІНФОРМАЦІЯ_5 року, тобто на момент звернення з цією заявою ОСОБА_1 не досягла віку 55 років 6 місяців.

Доказів звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 16.10.2013 року та відмови відповідача у задоволенні цієї заяви позивач суду не надала.

Щодо посилань позивача в доводах апеляційної скарги на безпідставне не зарахування відповідачем до трудового стажу позивача періоду відпусток по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, періоду перебування позивача у складі народної дружини та періоду роботи на інших підприємствах, які не зазначено у трудовій книжці, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має трьох дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.17,22,24).

Відповідачем в розрахунок стажу позивача зараховані періоди роботи по записам у трудовій книжці:

- з 20.06.1973 року по 02.11.1973 року - Дніпропетровський філіал інституту «Укрдніпрошляхтранс» (4 місяці 13 днів);

- з 29.11.1973 року по 12.11.1974 року - Південний машинобудівний завод (11 місяців 14 днів);

- з 17.11.1975 року по 06.02.1977 року - по догляду за дитиною до 3-х річного віку (1 рік 2 місяці 20 днів);

- з 07.02.1977 року по 18.10.1978 року - Дніпропетровський агрегатний завод (1 рік 8 місяців 12 днів);

- з 19.10.1978 року по 16.11.1978 року - по догляду за дитиною до 3-х річного віку (28 днів);

- з 17.03.1985 року по 29.04.1985 року - оптово-роздрібний плодоовочевий комбінат Бабушкінського району (1 місяць 13днів);

- з 03.05.1985 року по 10.03.1986 року - Дніпропетровський міськкоопторг (10 місяців 8 днів);

- з 31.01.1988 року по 30.01.1991 року - по догляду за дитиною до 3-х річного віку (3 роки);

- з 03.04.1991 року по 02.04.1994 року - по догляду за дитиною до 3-х річного віку (3 роки).

Тобто, загальний стаж роботи позивача згідно відомостей трудової книжки становить 11 років 3 місяці 18 днів.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Між тим, позивачем не надано суду доказів надання ним до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська документів, які б підтверджували період роботи ОСОБА_1 на інших підприємствах та організаціях, які не зазначено у трудовій книжці.

Щодо доводів позивача про скасування оскарженого рішення у зв'язку тим, що судом першої інстанції не було повідомлено позивача «належним чином про місце і час розгляду справи по суті», суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки позивач в апеляційній скарзі не зазначає про те, що таке повідомлення перешкодило йому в реалізації його прав як особи яка бере участь у справі, підстави для скасування оскарженого рішення відсутні.

Крім того вказане порушення не спростовує правильних висновків суду першої інстанції зроблених при розгляді цієї справи.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року у справі №200/19856/14-а(2а/200590/14) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко