Справа № 2а-6449/12/2670
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015р. м. Київ К/800/15518/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючої:Калашнікової О.В.
суддів:Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
секретар судового засідання:Маджар О.В.
за участю представника позивача Хухра А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про визначення митної вартості товарів,-

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" звернулось в суд з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про визначення митної вартості товарів від 08.11.2011 року №100000006/2011/113007/1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, на підставі необґрунтованого висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято рішення про визначення іншої, відмінної від заявленої декларантом, митної вартості товарів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року, позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про визначення митної вартості товарів від 08.11.2011 року №100000006/2011/113007/1.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Київська міжрегіональна митниця Міндоходів звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, згідно з контрактом №ВО30-11-152 від 24.09.2011 року між Компанією "SIBUR International GmbH" (Австрія) (продавець) та позивачем (покупець) і пунктами 1.2, 2.2 додаткової угоди №7 від 30.10.2011 року, позивачем серед іншого придбано 226,80 метричних тон нетто +/- 10% каучуку синтетичного бутадієн-метилстирольного СКСМ-30 АРКМ-15 2 група за ціною у розмірі 2500 доларів США за 1 метричну тону нетто; ФСА Тольятті (вивіз автотранспортом) (Інкотермс 2010). Відповідно до пункту 3 додаткової угоди №7 від 30.10.2011 року товар, проданий за вказаною додатковою угодою поставляється в листопаді 2011 року.

Чергова поставка партії каучуку синтетичного бутадієн-метилстирольного СКСМ-30 АРКМ-15 (вага: нетто-18900 кг., брутто-20020 кг.; виробник: ООО "Тольяттикаучук" (Російська Федерація)) загальною вартістю 47250 доларів США (377088,08 грн. за курсом 7,9807) відбулася 06.11.2011 року.

До митного оформлення подана ВМД від 07.11.2011 року №100200000/2011/015614.

Митна вартість товару відповідно до статті 266 Митного кодексу України заявлена позивачем до митного оформлення за першим методом - за ціною договору. З урахуванням витрат на транспортування 5000 грн. заявлена до митного оформлення митна вартість товарів склала 47876,51 доларів США (382088,08 грн.), а відповідачу надані необхідні документи, підтверджуючі задекларовану митну вартість за ціною договору товарів, зокрема: вказані вище контракт та додаткові угоди до нього; інвойс ЗАО "СИБУР-Холдинг" (товаросупровідний інвойс) для Компанії "SIBUR International GmbH" (Австрія) та одержувача; інвойс Компанії "SIBUR International GmbH" (Австрія) (комерційний інвойс) для позивача; платіжне доручення в іноземній валюті на суму 211 680 доларів США; копія експортної декларації на товари країни-відправлення; міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR); договір транспортного експедирування; довідка ТОВ "Автобум" про транспортні витрати на перевезення вантажу за маршрутом м. Тольятті, Російська Федерація - м. Бровари, включаючи завантаження, в т.ч.: до кордону України (м. Тольятті, Російська Федерація - м/п Суджа), в межах України (м/п Суджа - м. Бровари).

Під час здійснення митного оформлення імпортованого товару, при порівнянні заявленої митної вартості з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, інформація про які міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України, у відповідача виник сумнів щодо правильності визначення декларантом заявленої митної вартості імпортованого товару, який ґрунтувався лише тому, що заявлена митна вартість товару менша від митної вартості раніше ввезених товарів.

Для підтвердження заявленої митної вартості відповідачем запропоновано позивачу подати додаткові документи: заключення експертної організації щодо вартісних показників товару, підготовлений спеціалізованою експертною установою, що має відповідні повноваження згідно із законодавством; договір та рахунки з третіми особами, що пов'язані з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначалася; відповідну бухгалтерську документацію (податкові накладні на ідентичний та/або подібний (аналогічний) товар, 100% попередню оплату (пункт 5 Контракту), страховий поліс (пункт 4 Додаткової угоди №7); довідку підприємства-перевізника з реквізитами товарно-транспортного документа, відомостями про маршрут перевезення, розміром плати за надання послуг та підписами керівника і головного бухгалтера.

Оскільки під час митного оформлення декларантом таких документів надано не було, відповідачем самостійно визначено митну вартість товарів за шостим (резервним) методом, яка склала 69 741 долар США (556 582 грн.) з розрахунку 3,69 доларів США за 1 кг. товару, про що прийнято рішення про визначення митної вартості товару від 08.11.2011 року №100000006/2011/113007/1.

За заявою позивача від 08.11.2011 року №09/1101 з урахуванням статті 264 Митного кодексу України та Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 17.03.2008 року №230, відповідачем випущено товар у вільний обіг під гарантійні зобов'язання, про що повідомлено позивача листом від 09.11.2011 року №40/7-17/14803.

Виходячи з митної вартості, визначеної відповідачем, позивачем оформлено і надано до митного оформлення нову ВМД від 09.11.2011 року №100200000/2011/015789, ДМВ-2 від 09.11.2011 року.

Позивачем на підтвердження первісно заявленої до митного оформлення митної вартості товарів, окрім раніше наданих товаросупровідних документів, додатково направлено листами від 18.11.2011 року №1864/11 (вх. №37623 від 21.11.2011 року), від 23.11.2011 року №1897/11 (вх. №38071 від 23.11.2011 року), від 11.01.2012 року №0019/01 (вх. №1036 від 12.01.2012 року), від 26.01.2012 року №0072/01 (вх. №1856/15 від 27.01.2012 року), від 08.02.2012 року №0122/01 (вх. №2957/15 від 09.02.2012 року) до Київської регіональної митниці наступні документи, зокрема: проформа-інвойс Компанії "SIBUR International GmbH" (Австрія) від 31.10.2011 року №SR-11-352; заключення ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" від 17.11.2011 року №403-2; лист Компанії "SIBUR International GmbH" (Австрія) від 03.10.2011 року та його переклад; лист Citco Waren-Hendelsgesellschaft m.b.H від 08.09.2011 року №VV-09-2011 та його переклад; лист ЗАО "СИБУР-Холдинг" від 15.11.2011 року № 6918/2/2/СХ та додаток до нього; лист ЗАО "СИБУР-Холдинг" від 16.11.2011 року №6935/212/СХ ; прайс-лист Компанії "SIBUR International GmbH" від 21.10.2011 року; інформація з мережі Інтернет стосовно дочірнього підприємства Сібур -ООО "Тольяттикаучук" та щодо падіння цін на бутадієн; пакувальний лист від 03.11.2011 року №11245; договір-заявка від 31.10.2011 року №21 про надання послуг по транспортуванню, а також рахунок ТОВ "Автобум" від 07.11.2011 року №129 за транспортні та транспортно-експедиційні послуги та акт від 07.11.2011 року №ОУ-00000129 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на підставі рахунку від 07.11.2011 року №129.

Позивачем було надано додаткові документи на підтвердження рівня внутрішніх цін на ринку України, зокрема, договори з покупцями (ТОВ "Розма", ТОВ "Ерлайн", ЗАТ "Еластомер", ЗАТ "Берті") та первинна бухгалтерська документація про здійснення операцій з поставки товарів.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем було надано митному органу всі необхідні документи, а відтак у відповідача не було підстав здійснювати коригування митної вартості товару.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 339 від 09.04.2008 року, чинного до 01.06.2012 року, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до статті 41 Митного кодексу України у тому числі шляхом проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, а також порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Згідно з пунктами 11, 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 1766 від 20.12.2006 року, чинного до 01.06.2012 року, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Таким чином, митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Разом з тим, саме припущення митного органу щодо подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості, у зв'язку з чим вимагає від суду в кожному випадку здійснювати аналіз поданих декларантом документів. Колегія суддів зазначає, що необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу України 2002 року, що був чинний до 01.06.2012 року, основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до статті 267 Митного кодексу України 2002 року, що був чинний до 01.06.2012 року, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), використовується в разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) стосовно продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не може бути зроблено відповідне коригування відповідно до положень частини другої цієї статті; 4) покупець і продавець не є пов'язаними між собою особами або хоч і є пов'язаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Статтею 266 Митного кодексу України 2002 року, що був чинний до 01.06.2012 року, встановлено, що якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У відповідності до статті 273 Митного кодексу України 2002 року, що був чинний до 01.06.2012 року, резервний метод оцінки товарів, що імпортуються, застосовується у випадках, коли митна вартість не може бути визначена за допомогою інших методів митної оцінки товарів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, подані позивачем документи містили об'єктивні і достовірні дані, які піддаються обчисленню та підтверджують заявлену ним митну вартість товару - 2500 доларів США за 1 тону, а всього - 47 250 доларів США, тобто за ціною договору, на підставі якого цей товар імпортуються (перший метод). Крім того, на виконання вимог митного органу позивачем подано запитувані додаткові документи у підтвердження первісно задекларованої митної вартості товару.

Зазначені документи підтверджують вартісні показники імпортованого позивачем у листопаді 2011 року товару, повноту і достовірність задекларованої позивачем митної вартості каучуку бутадієн-метилстирольного СКСМ-30 АРКМ-15, виробництва ООО «Тольяттикаучук», вагою нетто 18,90 тонн за ціною 2 500 доларів США за 1 тонну та загальною вартістю 47 250 доларів США, а також транспортних витрат на поставку товару до кордону України у розмірі 5 000 грн..

Крім того, судами попередніх інстанцій зазначено, що матеріали справи містять довідку про розрахунки з контрагентом - Компанією "SIBUR International GmbH" (Австрія) за контрактом № ВО30-11-152 від 24.09.2011 року, в якій зазначено відповідні платіжні доручення та суми передплати за поставку товарів, а також відповідні ВМД про фактичну поставку товарів і їх вартість, згідно платіжних доручень.

Таким чином, судами вірно зазначено, що подане до митного оформлення платіжне доручення № 25 від 01.11.2011 року на загальну суму 211 680 доларів США свідчить про здійснення позивачем передплати згідно загального проформи-інвойсу Компанії "SIBUR International GmbH" (Австрія) від 31.10.2011 року № SR-11-352 і фактично стосується декількох партій товарів, включно з партією за комерційним інвойсом Компанії "SIBUR International GmbH" (Австрія) від 07.11.2011 року №AR/11-00016.

Наведені обставини підтверджують контрактний рівень ціни на СКСМ-30 АРКМ-15 вагою нетто 18,90 тонн у розмірі 2 500 доларів США за 1 тонну та загальною вартістю 47 250 доларів США і задекларовану позивачем митну вартість товару за ВМД від 07.11.2011 року №100200000/2011/015614.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)