Справа № 2а/1770/442/2012
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2012-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ткачук Н.С.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
"20" листопада 2012 р. Справа № 2а/1770/442/2012
Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Іваненко Т.В.
суддів: Зарудяної Л.О.
Кузьменко Л.В.,
при секретарі Зеліковій О.В. ,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Менькова Є.В.,
розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "01" березня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення компенсації за неотримане речове майно,
В лютому 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 5249,55 грн. протиправною та стягнення з відповідача грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 5249,55 грн.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 року позов ОСОБА_1 повністю задоволено: визнано бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 5249,55 грн. протиправною; стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 5249,55 грн.
Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону, просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вимог позивача відмовити.
В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.
Позивач заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Заслухавши пояснення представника відповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Суд встановив, що позивач - ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника командира корпусу з виховної та соціально-психологічної роботи - начальника відділу з виховної та соціально-психологічної роботи управління 13 армійського корпусу, і перебував на речовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом Міністра оборони України за № 750 від 27 липня 2011 року (а.с.9) позивач звільнений з військової служби в запас за п. б частини 6 (за станом здоров`я) ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу з правом носіння військової форми одягу. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.08.2011 року №193 (а.с.8) полковник ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини з усіх видів забезпечення і направлений для зарахування на військовий облік до Рівненського ОМВК Рівненської області. На момент звільнення зі служби знаходився на речовому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_1 м. Рівне.
На дату звільнення командуванням військової частини НОМЕР_1 з позивачем не було проведено розрахунку щодо компенсації за неотримане речове майно. Згідно довідки № 36 від 01.02.2012 року (а.с.7) загальна сума заборгованості за неотримане ОСОБА_1 речове майно, становить 7175,28 грн.
Відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції, яка діяла до 11.03.2000 року) військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Частиною 4 статті 9 Закону визначено, що порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.
На виконання вимог вказаного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято:
- постанову від 12.03.96 № 316 Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ;
- постанову від 22.07.98 № 1135 Про забезпечення військовослужбовців Збройних сил речовим майном у мирний час.
Дію частини 2 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них призупинено Законом України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів, який набув чинності з 11.03.2000 року. Отже, до вказаної дати позивач мав право на отримання грошової компенсації замість речового майна.
З січня 2001 року набула чинності стаття 16 Закону України Про Збройні Сили України, згідно з якою військовослужбовцям гарантувалося одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Зазначений Закон не передбачав отримання грошової компенсації за не отримане речове забезпечення.
Проте, право військовослужбовців, які звільнені в запас або у відставку, на отримання грошової компенсації за недоотримане речове майно передбачено положенням про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1444 «Про забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України у мирний час».
Згідно п. 27 вищевказаної Постанови військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. У разі звільнення у запас військовослужбовцю видається речовий атестат, який додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення військовослужбовець буде призваний із запасу, до його забезпечення зараховується раніше отримане речове майно.
При цьому суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час визначено порядок та розміри грошової компенсації за не отримане речове майно військовослужбовців, та осіб, звільнених у запас з дати набрання чинності Постанови, а саме: з 28.10.2004 року, а не поновлено право позивача на отримання грошової компенсації замість неодержаного речового майна за період з 11.03.2000 року по 27.10.2004 року , яке було призупинено Законом України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000 року.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, щодо права позивача на отримання грошової компенсації за неодержане речове майно за весь час військової служби, за виключенням періоду з 11.03.2000 року по 27.10.2004 року, розмір якої відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 за №36 від 01.02.2012 р. (а.с.7) складає до 11.03.2000 року - 79,80 грн., з 11.03.2000 р. по 28.10.2004 р. - 1925,73 грн.; з 28.10.2004 року - 5169,75 грн., всього на загальну суму 7175,28 грн. Позивач просить про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 5249,55 грн., тобто за період до 11.03.2000 року та з 28.10.2004 року.
Відповідач не тільки не забезпечив позивача необхідним речовим майном під час проходження ним служби, а і згідно повідомлення від 19.11.2012 року №2646 не може забезпечити в даний час в зв`язку з відсутністю на складі адміністративно-господарчої групи штабу військової частини НОМЕР_1 речового майна необхідних позивачу розмірів.
Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "01" березня 2012 р. без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Головуючий суддя Т.В. Іваненко
судді: Л.О. Зарудяна Л.В. Кузьменко
Повний текст Ухвали виготовлено "26" листопада 2012 р.
Роздруковано та надіслано:
1- в справу
2 - позивачу ОСОБА_1
АДРЕСА_1 - відповідачу Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2 АДРЕСА_3