Справа № 2а-335/11/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2015р. м. Київ К/9991/65924/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в м.Харкові

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2011

у справі № 2а-3735/11/2070

за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Твін-Друк»

до 1. Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі міста Харкова,

2. Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові

про визнання дій протиправними та податкових повідомлень-рішень недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2011, адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії СДПІ по роботі з ВПП у м.Харкові щодо зміни призначення податкових платежів з ПДВ позивача за листопад 2010 року протиправними. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Харкова від 30.03.2011 № /0 про застосування штрафної санкції в розмірі 50 % в сумі 60928,31 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1,70 грн.

Приватне акціонерне товариство «Виробниче підприємство «Твін-Друк» (К/9991/66208/11) подало касаційну скаргу на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2011 в частині відмови в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.11.2012 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Твін-Друк» залишено без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2011 - без змін.

Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків в м.Харкові подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2011 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами норми матеріального права: п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України при ухваленні судових рішень в частині задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Відповідач провів невиїзну документальну перевірку позивача з питань своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання податку на додану вартість згідно з поданою податковою декларацією за червень 2010 року. На підставі акту перевірки складено податкове повідомлення-рішення від 30.03.2011 № /0 про застосування до позивача штрафу в сумі 60928,31 грн.

За податковим повідомленням-рішенням відповідача від 30.03.2011 № /0 до позивача на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України застосовано штраф в розмірі 50 % в сумі 60928,31 грн. за порушення граничного строку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 121856,62 грн. на 153 календарних дня.

Позивачем 29.12.2010 згідно з платіжними дорученнями від 29.12.2010 № 1011, 931, 1017 та від 30.12.2009 № 1019 сплачено податок на додану вартість в сумах 100000 грн., 11000 грн., 14900 грн., 49000 грн. з призначенням платежу у платіжних дорученнях «ПДВ за листопад 2010 року».

Відповідач сплачені позивачем суми податку на додану вартість не зарахував як оплату за листопад 2010 року, а відніс сплачений податок 29.12.2010 в сумі 74600 грн. та 30.12.2010 в сумі 47255,98 грн. на погашення податкового боргу за червень 2010 року зі строком сплати узгодженого зобов'язання 30.07.2010.

Визнаючи дії відповідача щодо зміни призначення податкових платежів за листопад 2010 року протиправними та визнаючи недійсним податкове повідомлення-рішення від 30.03.2011 № /0, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач протиправно змінив визначене позивачем призначення платежу у платіжних дорученнях про сплату узгоджених податкових зобов'язань з цього податку за листопад 2010 року та направив ці суми у рахунок сплати податкового боргу минулого періоду.

При перевірці в межах касаційної скарги відповідача правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального права, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, та знаходить правильною позицію судів попередніх інстанцій про відсутність у відповідача правових підстав направляти у рахунок погашення податкового боргу сплачені позивачем податкові зобов'язання за інші визначені ним періоди. Відповідно до п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У даному випадку існують правовідносини щодо податкових зобов'язань, виникнення та строк сплати яких регулювався Законом № 2181-ІІІ.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пункт 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011, не має зворотної дії в часі. Дія п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України починається з 01.01.2011 і може бути застосована лише до тих податкових зобов'язань, які виникли після 01.01.2011.

Таким чином, повноваження органу державної податкової служби за п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України можуть поширюватися на ті платежі (податкові зобов'язання, в т.ч. несплачені у встановлений законом строк), які виникають з підстав, визначених в цьому Кодексі.

Підстави застосовувати до спірних правовідносин зі сплати податкових зобов'язань, виникнення та строк сплати яких регулювалися Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі - Закон № 2181-ІІІ), положення п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України, відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-ХІІ платник податків зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законом терміни.

Згідно з п.п. 5.4.1. п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону № 2181-ІІІ визначена рівність бюджетних інтересів. З цією метою встановлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Разом з тим податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Законом № 2181-ІІІ були визначені заходи, які могли вживатися контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, і серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону № 2181-ІІІ активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

З наведеного випливає, що податковий орган не мав права самостійно змінювати призначення платежу визначеного платником податків, а тому визначення періоду, протягом якого відбулася затримка сплати узгодженого податкового зобов'язання, виходячи із дати погашення відповідачем податкових зобов'язань за ніші періоди, є помилковим.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги відповідача.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в м.Харкові залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою в порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун