Справа № 216/769/15-а
Суддя: Мазурчак В. М.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер (справа №) 216/769/15-а
Номер провадження у суді 2-а/216/41/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Мазурчака В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Романів Н.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та управління пенсійного фонду в Центрально-МІському районі міста ОСОБА_1, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та просив:

1.Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 в підтвердженні пільгового стажу за період з 18.02.1991 року по 31.12.1992 року за списком №2 протиправними.

2.Зобовязати Управління пенсійного фонду в Центрально-МІському районі міста ОСОБА_1 зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 період його роботи з 18.02.1991 року по 31.12.1992 року як працівника, зайнятого повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

3.Зобовязати Управління пенсійного фонду в Центрально-МІському районі міста ОСОБА_1 призначити ОСОБА_2 пенсію з урахуванням пільгового стажу за списком №2 за період з 18.02.1991 року по 31.12.1992 року з 27.08.2014 року.

Позов мотивував тим, що він має право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки у період з 11.07.1989 року по 16.01.1991 року та з 18.02.1991 року по 28.02.1997 року працював на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2. Сумарно період його роботи на даних посадах складає 7 років 6 місяців, тобто він має право на зниження пенсійного віку на 3 роки. 23.08.2014 року йому виповнилось 57 років, після чого 27.08.2014 року він звернувся з заявою про призначення пенсії. Рішенням №3 від 25.09.2014 року комісії при Головному управлінні ПФ України в Дніпропетровській області йому відмовлено у підтвердженні пільгового стажу через те, що в архівних довідках про нарахування заробітної плати відсутні відомості про сум нарахувань за період 1991-1992 роки. Вважає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка, а відомості про нарахування заробітної плати жодним чином не підтверджують факт роботи повний робочий день на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. У нього відсутній обовязок надання таких відомостей для підтвердження пільгового стажу при призначенні пенсії.

Відповідачі проти позову заперечували з підстав того, що у трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме, не зазначено про характер виконуваної роботи та про те, що позивач працював на роботах, передбачених списками, повний робочий день, з підстав того, що період з дати постанови КМУ від 01.08.1992 року №442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» по 31.12.1992 року не слід брати до уваги, оскільки була відсутня атестація робочого місця позивача на виконання цієї постанови КМУ.

Сторони спору у судове засідання не зявились, уповноважених представників не направили. Суд розглянув справу на підставі частини 2 ст.122 КАС України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши доводи сторін окремо та у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до записів в трудовій книжці позивач працював з 18.02.1991 року по 01.03.1997 року на одній посаді, не міняв посаду та місце роботи, а саме, монтажником 4 розряду (з 14.10.1994 5 розряду) по ремонту металургійного і агломераційного обладнання і печей в Криворізькому спеціалізованому управлінні №2 тресту «Дніпродомнаремонт», яке перетворено в Дочірнє підприємство «Криворізьке спеціалізоване управління №2 по ремонту металургійних печей та устаткування» ВАТ «Дніпродомнаремонт» (див.: записи трудової книжки 8, 9 та 11).

При цьому відповідно до рішення №3 від 25 вересня 2014 року про результати розгляду заяви комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підтверджено лише частину з вказаного вище періоду, а саме, час з 01.01.1993 року по 28.02.1997 року (а.с. 9, 10).

Отже, відповідачами не враховано період з 18.02.1991 року по 31.12.1992 року, оскільки відсутні відомості про нарахування заробітної плати, та враховано період з -01.01.1993 року по 28.02.1997 року, оскільки є відомості про нарахування заробітної плати. Таким чином, частину одного і того ж періоду роботи позивача на одній і тій же посаді на тому ж підприємстві не враховано лише з причини відсутності відомостей про нарахування заробітної плати.

Щодо періоду з 18.02.1991 року по 20.08.1992 року включно суд вирішує таке:

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачами на виконання ч.2 ст.71 КАС України не доведено, що позивач у період часу з 18.02.1991 року по 20.08.1992 року включно працював на інших умовах, ніж як повний робочий день на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. При перевірці даного факту відповідачами встановлено лише те, що відсутні відомості про нарахування заробітної плати. В той же час позивачем надано суду довідку про відрахування в пенсійний фонд за 1992 рік, з якої вбачається, що розміри щомісячних відрахувань в період з січня по грудень 1992 року.

Судом оглянуто оригінал пенсійної справи, відповідні копії долучені до судової справи. Згідно архівних довідок від 17.12.2012 року №3025/1 та №3024/1 виконкому Криворізької міської ради в наказах з особового складу відсутні накази про роботу з неповним робочим днем, відомості про надання відпустки без збереження заробітної плати. Суд звертає увагу на певні протиріччя в архівних довідках. Так, в довідці №3024 від 17.12.2012 року за січень 1991 року відсутні відомості, а в довідці №3025 від 17.12.2012 року за січень 1991 року вказано 784,24 грн. заробітної плати. За даних умов архівні довідки свідчать лише те, що в архіві відсутні відомості, але не можуть бути доказами того, що відповідач не працював чи працював на певних умовах.

Оскільки в трудовій книжці позивача відсутній запис на умовах по сумісництву, то суд вважає, що позивач працював повний робочий день та зараховує період з 18.02.1991 року по 20.08.1992 року включно.

При цьому відповідачами належними та допустимими доказами не доведено зворотнє, наприклад, те, що позивач працював неповний робочий день, по сумісництву, працював тощо.

Щодо періоду з 21.08.1992 року по 31.12.1992 року суд вирішує таке:

Відповідно до ст.244-2 КАСУ рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З приводу спірних правовідносин існує обовязкова в силу ст.244-2 КАСУ для судів України постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14 за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області про визнання дій протиправними (див.: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/41970918).

Відповідно до правових висновків цього рішення комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13).

Відповідно до п.4 та п.4.1 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 ( 442-92-п ) (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Отже, період з 21.08.1992 року по 31.12.1992 року відповідачі вірно не включили до стажу, оскільки була відсутня атестація робочого місця. Таким чином, відповідачі вірно застосували до цього періоду роботи позивача постанову Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14.

На основі викладеного та керуючись ст.ст. 158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та управління пенсійного фонду в Центрально-МІському районі міста ОСОБА_1, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 в підтвердженні пільгового стажу за період з 18.02.1991 року по 20.08.1992 року включно за списком №2.

Зобовязати Управління пенсійного фонду в Центрально-МІському районі міста ОСОБА_1 зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 період його роботи з 18.02.1991 року по 20.08.1992 року включно як працівника, зайнятого повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Зобовязати Управління пенсійного фонду в Центрально-МІському районі міста ОСОБА_1 призначити ОСОБА_2 пенсію з урахуванням пільгового стажу за списком №2 за період з 18.02.1991 року по 20.08.1992 року включно.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мазурчак В.М.