Справа № К/9991/21497/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2015р. м. Київ К/9991/21497/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М.,
Олексієнка М.М.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду міста Луганська від 1 жовтня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2011 року,

встановив:

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо перерахунку його пенсії та відмову в перерахунку пенсії неправомірними, зобов`язати відповідача перерахувати йому пенсію з 1 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року з урахуванням щомісячної премії у розмірі 106% від його грошового забезпечення, нарахувати недоплачені йому суми пенсії та виплатити заборгованість, яка виникла у зв`язку з цим перерахунком.
Постановою Ленінського районного суду міста Луганська від 1 жовтня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2011 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Ленінського районного суду міста Луганська від 1 жовтня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2011 року і прийняти рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).
Предметом спору є право позивача на перерахунок пенсії за період з 1 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року згідно частини 3 статті 63 Закону № 2262-XII у відповідності до наказу Міністра оборони України «Про встановлення граничних розмірів премії військовослужбовцям Збройних Сил України» від 14 квітня 2007 року № 175 (далі наказ № 175), виданого на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у 2007 році» від 28 березня 2007 року № 594 (далі постанова № 594).
Так, згідно частини 3 статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною 2 статті 51 цього Закону.
Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що право на перерахунок пенсії у військовослужбовців виникає у випадку, коли відбуваються зміни розміру грошового забезпечення, встановленого законодавством.
Постановою № 594 Міністерству оборони України дозволено здійснювати у поточному році починаючи з 1 квітня преміювання військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу (насамперед осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, осіб рядового, молодшого та середнього начальницького складу та осіб молодшого офіцерського складу) понад встановлений законодавством розмір у межах видатків, передбачених для грошового забезпечення у 2007 році.
Цією постановою встановлені законодавством розміри та види грошового забезпечення військовослужбовців не змінювалися, нові види грошового забезпечення не вводилися, а дозволялося лише тимчасове (протягом 2007 року), додаткове (понад установлений законодавством розмір виплат) преміювання військовослужбовців.
На виконання зазначеної постанови Міністр оборони України наказом № 175 встановив граничні розміри премії, яка може бути виплачена військовослужбовцям у межах видатків, передбачених для грошового забезпечення у 2007 році.
Згідно з частиною 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ єдиною підставою для перерахунку розміру пенсії є фактичне підвищення чи введення нових основних та додаткових видів грошового забезпечення та премій для відповідних категорій військовослужбовців.
Ураховуючи наведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що виплати, які здійснювалися військовослужбовцям на підставі постанови № 594 та наказу № 175 у 2007 році, не можуть бути підставою для перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям відповідно до частини 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки вони мали тимчасовий характер і не змінювали встановлених законодавством розмірів грошового забезпечення.
Отже, висновок судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачеві, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.
Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Ленінського районного суду міста Луганська від 1 жовтня 2010 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2011 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.
Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Ленінського районного суду міста Луганська від 1 жовтня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Заїка М.М.

Олексієнко М.М.