Справа № 2а-2712/11/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2015 р. м. Київ К/9991/88991/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер - Україна" на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011 у справі № 2а-2712/11/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер - Україна"

до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року Товариством до суду заявлений позов, з урахуванням уточнень, про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції від 25.10.2010 № /0 та наступного в часі податкового повідомлення-рішення, прийнятого у порядку адміністративного оскарження через дріб 1, якими позивачеві донараховано суму основного податкового зобов'язання з податку на додану вартість (ділі - ПДВ) у розмірі 43 858,90 грн. та фінансових санкцій - 21 929,45 грн. за порушення вимог Закону України "Про податок на додану вартість". Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю з боку позивача порушень вимог названого Закону.

Постановою суду першої інстанції позовні вимоги задоволені.

Судове рішення обґрунтовано тим, що податковий кредит позивач сформував правомірно з огляду на наявність у платника податку (позивача у справі) первинних документів та реальність здійснення господарських операцій.

Суд апеляційної інстанції постановою від 22.11.2011 судове рішення першої інстанції скасував, у задоволенні позову відмовив.

Судове рішення вмотивовано висновком про те, що будь - які первинні документи мають силу первинних лише в разі фактичного здійснення господарських операцій, тому відсутність відповідних доказів на підтвердження транспортування та виконання вантажно - розвантажувальних робіт придбаного позивачем товару від постачальника є підставою для відмови в задоволенні позову.

Не погодившись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією проведена невиїзна документальна перевірка Товариства за листопад 2009 року з питань взаємовідносин з ТОВ "ТД Бакалеяпродукт", за підсумками якої складено акт від 15.10.2010.

У ході вказаної перевірки працівниками Державної податкової інспекції було встановлено порушення позивачем пп. 7.4.1, пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (втратив чинність 01.01.2011) внаслідок формування податкового кредиту за господарськими операціями у межах угод, які визнані нікчемними та в силу ст. 216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків і як наслідок не пов'язані з господарською діяльністю платника податків, що призвело до заниження ПДВ за листопад 2009 року на 43 858,90 грн.

Такі висновки контролюючого органу вмотивовано наявністю результатів проведеної позапланової виїзної перевірки по ТОВ "ТД Бакалеяпродукт" за листопад 2009 року, оформлених актом перевірки від 18.03.2010, щодо недодержання вказаним платником податків вимог ч. 1 ст. 203, ст. 215, п. 1 ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу України в момент вчинення правочинів з іншими контрагентами (ПП "Ранчо", ВАТ "Хімтекстильмаш") та недійсністю задекларованих даних щодо обсягу поставок та придбання товару. Дані обставини, на думку контролюючого органу, свідчать про нікчемність укладених угод між позивачем та ТОВ "ТД Бакалеяпродукт", внаслідок чого у позивача по справі відсутнє право формувати податковий кредит за наслідками виконання вказаних угод.

Так, відповідно до положень пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із суми податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту) (пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього Закону).

Отже, включенню до складу податкового кредиту підлягають суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язка уз придбанням товару (послуг) саме для і в межах провадження господарської діяльності, а не з іншими цілями, та підтверджені відповідними первинними документами.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Розв'язуючи спір, судом першої інстанції було досліджено первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку та податкового обліку, встановлено реальність виконання господарських операцій між позивачем та ТОВ "ТД Бакалеяпродукт" внаслдок подальшого використання позивачем придбаних товарів у власній господарській діяльності (реалізація товару іншим господарюючим суб'єктам), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями належно оформлених, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88, первинних документів (договори купівлі - продажу, видаткові та податкові накладні, довіреності на отримання товару).

Доводи відповідача про нікчемність угоди, укладеної між позивачем та його контрагентом (ТОВ "ТД Бакалеяпродукт"), як наслідок нікчемності угод цього контрагента з іншими господарюючими суб'єктами, судом правомірно не прийнято до уваги з посиланням на недоведеність контролюючим органом факту продажу ТОВ "ТД Бакалеяпродукт" позивачу товару, придбаного у контрагентів, господарські взаємовідносини з якими було у ході податкової перевірки ТОВ "ТД Бакалеяпродукт" було визнано нікчемними.

Також колегія суддів зазначає, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність порушення контрагентом правил здійснення господарської діяльності або податкової дисципліни. А відсутність товарно - транспортних накладних не є беззаперечним висновком, який би надавав підстави стверджувати про відсутність факту здійснення господарської операції, оскільки ця обставина (наявність або відсутність транспортних документів) оцінюється з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, та зазначені документи є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а не договорами поставки.

Отже, висновки податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства не узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, спростовуються належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції надав належний правовий аналіз у їх сукупності.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином суд першої інстанції застосував норми матеріального та процесуального права та спір у справі вирішив правильно, відповідно рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення ухвалене судом першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер - Україна" задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011 у справі № 2а-2712/11/2070 скасувати та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2011.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко