Справа № 642/5285/14-а
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 липня 2014 р. № 642/5285/14-а

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Маренич Т.О.

за участю:

представника відповідача - Самойленко П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова
до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції
про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова, звернувся до суду з позовом до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в якому просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Кайдашової М.О. ВП № 42958162 від 11.06.2014р. про накладення штрафу у розмірі 680 грн. за невиконання у встановлений законом строк рішення суду (стягувач ОСОБА_3.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірна постанова суперечить вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та порушує права і законні інтереси УПФУ, покладаючи на нього обов'язок сплатити штраф. Позивач стверджує, що рішення суду, а саме: ухвала Ленінського районного суду м. Харкова, фондом виконана у повному обсязі, що зумовлює висновок про безпідставність покладеного на фонд штрафу.

Представник позивача - Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, прибув у судове засідання та склав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в порядку письмового провадження.

Відповідач - Ленінський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, позов не визнав. У письмових запереченнях на позов вказав, що дії ДВС по винесенню спірної постанови здійснені з дотриманням вимог закону та у межах повноважень.

У судовому засіданні представник відповідач підтримав доводи, викладені у запереченнях на позов, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень на позов, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Правовідносини з приводу розгляду адміністративним судом справ, предметом яких є рішення, дії, бездіяльність державної виконавчої служби унормовані ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч.1 ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), котрі відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

З аналізу викладених вище норм права, суд приходить до висновку, що виконавче провадження являє собою сукупність дій державного виконавця, спрямованих на примусове виконання визначених законом виконавчих документів.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 15.04.2014р. державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 42958162 з виконання виконавчого листа № 642/477/13, виданого Ленінським районним судом м. Харкова 08.04.2014р., про зобов'язання Управління ПФУ в Ленінському районі м. Хркова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3, починаючи з 01.01.2012р. з урахуванням послідуючого підвищення заробітної плати з 01.04.2012, з 01.07.2012, з 01.10.2012, з 01.12.2012, з 01.01.2013 та з урахуванням матеріальної допомоги за 2012 рік та її виплату ОСОБА_3 відповідно до ст. ст. 47, 129 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", ст. 37-1 ЗУ "Про державну службу" із застосуванням встановленого ст. 129 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" розміру заробітної плати в обсязі 8 мінімальних заробітних плат, з коефіцієнтом судді апеляційного суду - 1,1; щомісячної доплати за вислугу років та матеріальної допомоги, виплаченої у липні 2012р. у сумі 9698, 00 грн., відповідно до довідки Апеляційного суду Харківської області, розміру заробітної плати з 01.01.2013 в обсязі 10 мінімальних заробітних плат, з коефіцієнтом судді апеляційного суду - 1,1; щомісячної доплати за вислугу років, зазначених у довідці Апеляційного суду Харківської області та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум; зобов'язання УПФУ у Ленінському районі м. Харкова здійснити перерахунок ОСОБА_3, починаючи з 03.06.2013 та її виплату ОСОБА_3 відповідно до ст. ст. 47, 129 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", ст. 37-1 ЗУ "Про державну службу" без обмеження граничного розміру пенсії, яку було отримано представником Боржника, про що свідчить відповідний підпис в Книзі розносної кореспонденції Ленінського ВДВС ХМУЮ.

В згаданій постанові державним виконавцем встановлений 7-денний строк з дня винесення постанови для добровільного виконання рішення суду.

14.05.2014р. на адресу Боржника - УПФУ у Ленінському районі м. Харкова, відповідачем направлений запит за вих. № 11420 щодо стану реального виконання судового рішення, який отримано позивачем 15.05.2014р.

27.05.2014р. на адресу Боржника повторно був направлений відповідачем запит щодо виконання судового рішення та постанови держвиконавця за вих. № 12203, який отримано позивачем - 27.05.2014р.

Суд відзначає, що у повторному запиті державний виконавець попереджав Боржника про можливі заходи впливу, передбачені законом, у разі невиконання як судового рішення, так і законних вимог державного виконавця.

Разом з тим, позивачем не надано суду жодних доказів підтвердження повного або часткового виконання судового рішення. Позовна заява містить лише твердження про виконання рішення суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у державного виконавця були відсутні підстави для невжиття заходів впливу на боржника у встановленому ЗУ "Про виконавче провадження".

За таких підстав, державним виконавцем цілком обґрунтовано та правомірно, в межах наданих законом повноважень 11.06.2014р. винесено постанову про накладенні на Боржника штрафу у розмірі 680, 00 грн.. копію якою отримано боржником - 12.06.2014р.

Вирішуючи спір суд відзначає, що п. 13 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", надано право державному виконавцю накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 та 2 статті 75 ст. 37-1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше, ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше ніж п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу від 40 до 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з ч.1 ст. 27 Закону, у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Таким чином, не отримавши станом на 11.06.2014р. від боржника документального підтвердження виконання судового рішення, цілком правомірно та обґрунтовано виніс спірну постанову про накладення на боржника штрафу.

Отже, з'ясувавши обставини спірних правовідносин та перевіривши їх добутими по справі доказами, суд наголошує, що спірні дії відповідача були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, котрі передбачені законом, а спірна постанова задовольняє вимогам ч.3 ст.2 КАС України і жодним чином не порушуює прав та охоронюваних законом інтересів позивача в публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У ході розгляду справи судом не встановлено факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а відтак, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про накладення штрафу - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 05 серпня 2014 року.

Суддя О.В. Панченко