Справа № 2-а/620/55/12
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2012-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Свінцицький Л.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" листопада 2012 р. Справа № 2-а/620/55/12

ОСОБА_2 апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_3,

при секретарі Степаненко О.О. ,

за участю позивача, представників відповідача та третіх осіб

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_4 та виконавчого комітету Радомишльської міської ради на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від "26" жовтня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 комітету Радомишльської міської ради, треті особи - Радомишльська міська рада, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним рішення суб'єкта владних повноважень ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та просив визнати недійсним рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області №69 від 08.06.2010 року в частині прийняття рішень відносно ОСОБА_4

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що таке рішення прийнято виконавчим комітетом поза межами його компетенції та у спосіб, не передбачений чинним законодавством.

Окрім того, позивач просив винести окрему ухвалу відносно посадових осіб виконавчого комітету Радомишльської міської ради.

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2012 року позов задоволено частково.

Визнано частково недійсним рішення №69 виконавчого комітету Радомишльської міської ради від 08 червня 2010 року "Про надання дозволу на будівництво житлових будинків, господарських споруд, та інше", а саме:

в пункті №1 абзац: " приймаючи до уваги лист Державної служби з питань національної культурної спадщини про виготовлення документів щодо занесення до Державного реєстру нерухомих пам"яток України - садиби Богомолець-Шереметьєвих по вул.Щорса,15 в м. Радомишлі, враховуючи заяву ОСОБА_4 про проведення на території садиби постійних екскурсій мешканцями нашої держави та іноземним туристам, про пошкодження на території орендованої земельної ділянки її ландшафту свійською худобою та домашніми тваринами, скидання побутового сміття на земельні ділянки, надати дозвіл ОСОБА_4 на встановлення декоративної огорожі не вище 2,5 м по межі земельних ділянок, наданих ОСОБА_4 згідно кадастрових планів земельних ділянок, договорів оренди від 10.11.2008 року на земельну ділянку площею 0,2983 га (кадастровий номер :06:008:0015; від 10.11.2008 року площею 5,3126 га (кадастровий номер :06:007:0116; від 23.04.2010 року площею 0,1736 га (кадастровий номер відсутній) по вул. Щорса 15. По правому березі річки встановити хвіртку шириною не менше 1,5 м для вільного проходу мешканців вулиць та інших осіб до лугу і річки. Провести облаштування території навколо орендованих земельних ділянок, благоустрій та освітлення вулиці Щорса біля придбаних будівель та прилеглої території";

в пункті №2 абзац "ОСОБА_4, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, на виявлені в ході проведення реставраційних робіт будівлі по вул. Щорса, 15, а саме: залишки будівлі розміром 10,0 х 20,4 м висотою 4 м, залишки будівлі розміром 9,85x6,0 м висотою 2,2м, залишки будівлі розміром 8,4x4,1м висотою 2,2м";

в пункті №3 абзац "ОСОБА_4 на встановлення дорожньо-інформаційних знаків "Музей-маєток Богомолець-Шереметьєвих", "Етнопарк Радомисльська папірня" по вул.Русанівська за мостом; на перехресті вул. ОСОБА_2 та Щорса".

У задоволенні вимог щодо винесення окремої ухвали відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, виконавчим комітетом Радомишльської міської ради та представником третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_7 подано апеляційні скарги. В обґрунтування доводів апеляційних скарг, відповідач та представник третьої особи, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять судове рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, як на підставу для скасування судового рішення, виконавчий комітет Радомишльської міської ради зазначає, що суд не надав належної оцінки встановленим фактам та прийшов до помилкового висновку, що спірне рішення прийнято неправомірно та незаконно. Також, апелянт посилається на те, що судом не встановлено, які конкретно права, свободи та інтереси позивача порушено оспорюваним рішенням.

В апеляційній скарзі представник третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_7 зазначив, що судом не повно з"ясовано обставини, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки суду не відповідають дійсним обставинам та спростовуються наявними у справі доказами.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що виконавчим комітетом Радомишльської міської ради 08 червня 2010 року прийнято рішення №69 "Про надання дозволу на будівництво житлових будинків, господарських споруд та інше", яким ОСОБА_4 надано дозвіл на встановлення декоративної огорожі не вище 2,5 м по межі земельних ділянок, наданих ОСОБА_4 згідно кадастрових планів земельних ділянок, договорів оренди від 10.11.2008 року на земельну ділянку площею 0,2983 га (кадастровий номер :06:008:0015; від 10.11.2008 року площею 5,3126 га (кадастровий номер :06:007:0116;від 23.04.2010 року площею 0,1736 га (кадастровий номер відсутній) по вул. Щорса 15.

При наданні дозволу, виконавчий комітет зобов"язав ОСОБА_4 по правому березі річки встановити хвіртку шириною не менше 1,5 м для вільного проходу мешканців вулиць та інших осіб до лугу і річки, а також, провести облаштування території навколо орендованих земельних ділянок, благоустрій та освітлення вулиці Щорса біля придбаних будівель та прилеглої території.

Підставою для прийняття зазначеного рішення став лист Державної служби з питань національної культурної спадщини про виготовлення документів щодо занесення до Державного реєстру нерухомих пам"яток України - садиби Богомолець-Шереметьєвих по вул.Щорса,15 в м.Радомишлі та заява ОСОБА_4 в якій він посилався на те, що територію, на якій ведуться реставраційні роботи з метою створення музею домашньої ікони та Етнопарку Радомисльська папірня" не огороджено, що призводить до пошкодження ландшафту орендованої земельної ділянки свійською худобою та домашніми тваринами, скиданням побутового сміття на земельні ділянки. Разом з тим, заявник зазначав, що надання дозволу на встановлення огорожі надасть змогу проводити екскурсії та не буде заважати реставраційним роботам.

Скасовуючи рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради в названій частині, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виконавчий комітет перевищив свої повноваження, розпорядившись землею, зайнятою водами річки Мика, оскільки згідно п. 2 ч. 1 ст. 8 Водного кодексу України, право розпорядження водними об'єктами місцевого значення має міська Рада. Окрім того, суд посилався на те, що при винесені рішення, у міської Ради був відсутній кадастровий номер на земельну ділянку площею 0,1736 га по вул.Щорса,15,саме по якій і проходить русло річки Мика.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 користується земельними ділянками площею 0,2983 га (кадастровий номер :06:008:0015), 5,3126 га (кадастровий номер :06:007:0116), 0,1736 :06:008:0034) на підставі укладених з Радомишльською міською радою Житомирської області договорів оренди від 10.11.2008року, від 10.11.2008року та 23.04.2010року, відповідно. Зазначені договори були чинними на час прийняття рішення виконавчим комітетом, а також, не визнані не чинними та не скасовано у встановленому законом порядку на час розгляду справи як судом першої інстанції так і при розгляді справи апеляційним судом, а тому посилання позивача на недоліки, які на його думку містять ці договори та порядок їх укладання, є безпідставними та не стосуються предмету даного спору.

За змістом частини першої статті 95 Земельного Кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІП землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди, а відповідно до пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 № 161-XIV орендар земельної ділянки має право зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження за письмовою згодою орендодавця.

Згідно з положеннями частини 2 статті 24 Закону України "Про планування і забудову територій" від 20.04.2000 № 1699-ІП замовник, що має намір забудови належної йому на праві власності або користуванні земельної ділянки, або уповноважена ним особа звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою (клопотанням) щодо намірів забудови земельної ділянки, в якій зазначаються призначення будівлі, споруди та орієнтовні характеристики забудови. До заяви (клопотання) можуть бути додані передпроектні роботи.

Відповідно до приписів зазначених правових норм, ОСОБА_4 і звернувся до виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області із заявою про надання дозволу на встановлення декоративної огорожі по межі земельних ділянок, наданих йому у користування.

Зі змісту рішення від 08.06.2010 № 69 убачається, що виконавчий комітет Радомишльської міської ради надав дозвіл на встановлення декоративної огорожі саме по межі земельних ділянок, які передані ОСОБА_4 на підставі договорів оренди від 10.11.2008року площею 0,2983 га, від 10.11.2008 року площею 5,3126 га, від 23.04.2010року площею 0,1736 га по вул. Щорса, 15. Отже, прийняття вказаного рішення узгоджується з положеннями ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_5 посилався на те, що відповідач при прийнятті рішення про надання дозволу на встановлення декоративної огорожі, діяв поза межами компетенції, визначеної Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та у спосіб, не передбачений чинним законодавством.

Разом з тим, у провадженні Радомишльського районного суду перебувала аналогічна справа №2а/620/47/12 за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Радомишльської міської ради про встановлення відсутності компетенції у суб'єкта владних повноважень-виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області при прийнятті рішенні про надання дозволу на встановлення декоративної огорожі висотою 2,5 м на березі річки Мика по вул. Щорса 15 в м. Радомишль Житомирської області та про визнання протиправними, незаконними дій виконавчого комітету Радомишльської міської Ради Житомирської області, які полягають у прийнятті рішення про надання дозволу на встановлення декоративної огорожі висотою 2,5 м на березі річки Мика по вул. Щорса 15 в м. Радомишль Житомирської області.

19 листопада 2012 року ОСОБА_2 апеляційним адміністративним судом скасовано судове рішення у вказаній справі від 10 серпня 2012 року та ухвалено нове - про відмову ОСОБА_5 у задоволенні позову. Відповідно до вимог ч.5 ст.254 КАС України судове рішення набрало законної сили.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що суб'єкт владних повноважень-виконавчий комітет Радомишльської міської ради Житомирської області при прийнятті рішення №69 від 08.06.2010 року про надання дозволу на встановлення декоративної огорожі висотою 2,5 м на березі річки Мика по вул. Щорса 15 в м. Радомишль Житомирської області діях в межах компетенції, встановленої Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та відповідно до вимог Земельного кодексу України, а тому підстави для визнання дій виконавчого комітету протиправними та незаконними при прийнятті даного рішення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У зв"язку з викладеним, коли судове рішення по справі №2а/620/47/12, яке ухвалено між тими ж сторонами та з приводу одного і того рішення суб"єкта владних повноважень, набрало законної сили, обставини, встановлені даним рішенням не підлягають доказуванню.

Також, рішенням виконавчого комітету Радомишльської міської ради, ОСОБА_4 надано погодження на прийняття в експлуатацію приватних та інших будівель, виявлених в ході проведення реставраційних робіт будівлі по вул.Щорса,15,а саме: залишки будівлі розміром 10,0 х 20,4 м висотою 4 м, залишки будівлі розміром 9,85x6,0м висотою 2,2м, залишки будівлі розміром 8,4x4,1м, висотою 2,2м, та надано ОСОБА_4 погодження на встановлення дорожньо-інформаційних знаків "Музей-маєток Богомолець-Шереметьєвих", "Етнопарк Радомисльська папірня" по вул. Русанівська за мостом; на перехресті вул. ОСОБА_2 та Щорса.

Задовольняючи позов в названій частині, суд прийшов до висновку, що виконавчим комітетом порушено вимоги ст. 24 Закону України "Про планування і забудову територій".

Проте, вказаних висновків суд дійшов без повного та всебічного дослідження обставин по справі та відповідно до ч.4 ст. 11 КАС України не вжив, передбачених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Також, відповідно до зазначеної статті, суд не запропонував особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких на думку суду не вистачає.

Вказані обставини підлягали встановленню і у зв"язку з тим, що при прийнятті позовної заяви та при її розгляді, судом першої інстанції не звернуто увагу, що позивачем в порушення вимог п.4 ч.1 ст.106 КАС України, не обґрунтовано свої вимоги щодо неправомірності дій відповідача при прийнятті рішення про погодження прийняття в експлуатацію приватних та інших будівель та надання дозволу на встановлення дорожньо-інформаційних знаків.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.198 КАС України вважає за можливе дослідити докази надані відповідачем та представником третьої особи ОСОБА_4

Зі змісту судового рішення убачається, що єдиною підставою для задоволення позовних вимог у названій частині стало те, що рішення про погодження прийняття в експлуатацію приватних та інших будівель та надання дозволу на встановлення дорожньо-інформаційних знаків розглянуто без відповідних заяв. Однак, вказані обставини спростовуються змістом заяв ОСОБА_4, які надійшли до виконавчого комітету Радомишльської міської ради 07.06.2010 року. Також, оригінали зазначених заяв та журнал в якому вони зареєстровані оглянуто судом апеляційної інстанції, їх копії приєднано до матеріалів справи.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги заперечення позивача, що зі змісту заяв не можливо ідентифікувати особу, оскільки в них зазначено лише ініціали ОСОБА_4 та невірно зазначено адресу. Так само, є безпідставним посилання ОСОБА_5 на те, що згідно рішення від 08.06.2010 року розглянуто лише одну заяву ОСОБА_4 та даних про те, що розглядалися інші заяви, у рішенні відсутні.

Зі змісту вступної частини рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області №69 від 08.06.2010 року убачається, що дане рішення приймалося на підставі поданих заяв та документів громадян (юридичних осіб), з урахуванням інформації спеціаліста 1 категорії ОСОБА_8.

Також, при прийнятті позовної заяви та при розгляді справи, судом першої інстанції, виходячи з приписів ст. 6 КАС України, не встановлено, а позивачем не обґрунтовано, які права, свободи та інтереси порушено суб"єктом владних повноважень при прийнятті рішення про погодження прийняття в експлуатацію приватних та інших будівель, розміщених на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні ОСОБА_4 на підставі договорів оренди, та при наданні дозволу на встановлення дорожньо-інформаційних знаків.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні судового рішення, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та виконавчого комітету Радомишльської міської ради задовольнити, постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від "26" жовтня 2012 р. скасувати та прийняти нове рішення.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог до виконавчого комітету Радомишльської міської ради, треті особи - Радомишльська міська рада, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним рішення суб"єкта владних повноважень.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_9

ОСОБА_3

Повний текст постанови виготовлено "30" листопада 2012 р.

Роздруковано та надіслано:РП

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_5 вул.Сингаївського, 30,м.Радомишль,Житомирська область,12201

3- відповідачу ОСОБА_6 комітет Радомишльської міської ради вул.М.Житомирська,12,м.Радомишль,Житомирська область,12201

4 - Радомишильської міської ради, 12201, Жит. обл., м. Радомишль, вул. М.Житомирська, 12

5 - ОСОБА_4, АДРЕСА_1

6 - представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_7, 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 59, оф. 107.