Справа № 2а-628/11
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

В І Л Ь Н О Г І Р С Ь К И Й М І С Ь К И Й С У Д Д Н І П Р О П Е Т Р О В С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2011 року Справа № 2а-628/11/0407

Суддя Вільногірського міського суду, Дніпропетровської області, ОСОБА_1, розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України (УПФУ) в м. Вільногірську, Дніпропетровській області, про зобовязання здійснити перерахунок призначеної пенсії,

В С Т А Н О В И В:

03.08.2011 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому прохає:

- поновити їй пропущений з поважних причин строк на подачу даного позову в межах заявлених позовних вимог з 01.05.2009 р. до 6-ти місячного строку, який передував подачі позову;

- визнати неправомірними дії відповідача по застосуванню показника середньої заробітної плати працівників в галузях національної економіки за 2007 р. при здійсненні перерахунку її пенсії з 01.05.2009 р. по 31.05.2011 р.

- зобовязати відповідача здійснити їй перерахунок і виплату пенсії за віком відповідно до вимог ст.ст. 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за календарний рік, що передував року її звернення за перерахунком пенсії (2008р.), який становить 1573.99грн., починаючи з 01.05.2009р. по 31.05.2011р., з врахуванням фактично отриманих нею сум, визнавши незаконною бездіяльність відповідача стосовно нездійснення вказаного перерахунку у відповідності до зазначених норм законодавства ;

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, - як пенсіонер за віком та отримує пенсію з 16.02.2005 р. (пенсійне посвідчення серія АД № 098845), номер пенсійної справи 125690, одержує державну пенсію за віком. Маючи 24 місяці страхового стажу після попереднього перерахунку, який було проведено в 2007 році, 15.05.2009 р. вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та надала всі необхідні документи.

Відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 при перерахунку пенсій необхідно застосовувати показник заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, тобто при перерахунку в 2009 р. необхідно використовувати показник середньої заробітної плати в Україні за 2008 р.

31.05.2011 р. вона звернулася із заявою до відповідача про проведення перерахунку пенсії. На її письмове звернення від 31.05.2011 року відповідач надав відповідь від 02.06.2011 р. № 3770/07-35, з якої позивачу стало відомо, що для перерахунку пенсії був застосований показник середньої заробітної плати за 2007 (1197,91 грн.), рік, замість застосування передбаченого законодавчими актами показника середньої заробітної плати за 2008 рік, що є порушенням норм законодавства України.

Добровільно провести перерахунок та виплатити не нараховану пенсію їй було відмовлено. Посилання відповідача на спільний лист Міністерства праці та соціальної політики № 20/0118-09/039 від 11.03.2009 року та ПФУ № 4096/02 від 11.03.2009 року, позивач вважає неправомірним, оскільки він суперечить ст. ст.40, 42 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

У відповіді відповідача від 02.06.2011 р. № 3770/07-35 , відповідач не надав жодних правових підстав для застосування при перерахунку пенсії показника середньої заробітної плати за 2007р., а наведено лише посилання на ст. 40, п. 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннята п.п. 3 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530.

Зазначені нормативно-правові акти були нею уважно вивчені, однак у жодному з них не йшло мови про те, що для працюючих пенсіонерів встановлено базу для перерахунку пенсії 2007 р.

Частиною 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванняпередбачено проведення перерахунку пенсій з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення (попереднього перерахунку) із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Статтею 46 ОСОБА_3 України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів(п.п. 9, 10, п. 35, розділ II) внесено зміни до ст.ст. 40, 42 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Встановлено порядок перерахунку пенсій та застосування показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсій за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Однак рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 положення п. 35 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивизнано такими, щ не відповідають ОСОБА_3 України, тобто є неконституційними.

У постанові Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадянвизначено порядок перерахунку пенсій із застосуванням показника середньої заробітної плати. Відповідно до п.п. З п. 11 цієї постанови перерахунок пенсій провадиться із застосуванням показника середньої заробітної плати за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Незважаючи на викладене, посадові особи відповідача при перерахунку її пенсії в 2009 р. використали показник середньої заробітної плати за 2007р., а не за 2008р., як передбачено вищеназваними нормативно-правовими актами. Статтею 19 ОСОБА_3 України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Таким чином, протиправні дії відповідача порушують її права на пенсійне забезпечення. Коригування пенсії шляхом множення коефіцієнту заробітку на показник середньої заробітної плати за рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, проводиться з метою осучаснення раніше отриманого заробітку, тобто приведення його до сьогоднішнього дня. Але при такому перерахунку її пенсії, яке було здійснено у 2009 році відповідачем, осучаснення її пенсії не відбувається.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 15.05.2009 р. вона звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. Оскільки вона не являюсь спеціалістом з нарахування пенсії та не має відповідної освіти і фаху з даного профілю, вона не могла самостійно визначити, який розмір пенсії вона повинна отримувати після здійснення перерахунку. Тривалий час вона вважала, що перерахунок пенсії їй виконано вірно, оскільки його здійснювали спеціалісти - посадові особи управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську. З цих підстав вона не могла навіть припустити думки, що в даному випадку могли бути порушені її законні права та інтереси, закріплені ОСОБА_3 і законами України.

У червні 2011 р., після отримання листа-відповіді відповідача від 02.06.2011р. вона дізналася, що при перерахунку пенсії працюючим пенсіонерам не застосовують показник середньої заробітної плати за календарний рік, що передує року перерахунку. У вказаному листі було зазначено, що перерахунок її пенсії у 2009 р. було здійснено у відповідності до вказівок, зазначених у спільному листі Міністерства праці та соціальної політики України і Пенсійного фонду України від 11.03.2009 р. № 20/0/18-09/039, яким визначено порядок застосування ст. 40 і ст. 42 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, встановивши для працюючих пенсіонерів базу для перерахунку пенсії 2007 р., а не минулий рік, як це прямо вказано в Законі. Однак, цей лист офіційно не був опублікований і не зареєстрований Міністерством юстиції України, його зміст суперечить Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Викладені в листі вказівки не ґрунтуються на правових підставах та істотно обмежують її права як працюючого пенсіонера. Зазначений лист Міністерства праці та соціальної політики України і Пенсійного фонду України є незаконним, порушує принцип справедливості та рівності громадян перед Законом, не забезпечує осучаснення її заробітку при перерахунку пенсії, призводить до зниження пенсії та зменшує захищеність в умовах постійного зростання цін на товари та послуги в державі. Незаконність цього листа підтверджується також протестом Генеральної Прокуратури України від 12.06.2009 р. № 0711/1-192 та листом Міністерства юстиції України від 17.07.2009 р. № 8613-0-26-09-21. В протесті Генеральної прокуратури України зазначено, що незаконні дії посадових осіб Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного Фонду України порушують права громадян на пенсійне забезпечення та призводять до численних скарг працюючих пенсіонерів. Генеральною Прокуратурою України запропоновано відкликати лист Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного Фонду України № 20/0/18-09/039, № 4096/02-01 від 11.03.2009р як незаконний.

Проте, зазначені державні органи до цього часу не виконали вимогу Міністерства юстиції України щодо відкликання та скасування вказаного листа, вони не реагують та відкрито ігнорують протест Генеральної Прокуратури України від 12.06.2009р. та Подання Уповноваженого Верховної ОСОБА_2 України з прав людини від 12.11.2009р. № 1-2860/34.3-С132861.09/16-23 щодо поновлення порушених прав пенсіонерів України. Отже вказані державні органи влади вчинили дію, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 ОСОБА_3 України, згідно з якими органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та Законами України.

Відповідно до ст. 22 ОСОБА_3 України права і свободи людини і громадянина, закріплені ОСОБА_3, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 ОСОБА_3 України закріплено принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні в повному обсязі відповідати їй. Згідно з ч. 6 ст. 96 ОСОБА_3 України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту ОСОБА_3 України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Позивач вважає доречним зазначити, що очевидним є той факт, що протягом 2005-2008 років в Україні для перерахунку пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванняорганами Пенсійного Фонду вже застосовувався показник середньої заробітної плати за рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії. При цьому будь-яких різних тлумачень щодо застосування цього порядку не виникало. Згодом, з невідомих міркувань інструктивними роз'ясненнями Міністерство праці та соціальної політики України, викладеними у вищезазначеному листі, було незаконно змінено діючий порядок, чим істотно обмежено права працюючих пенсіонерів.

Законного, переконливого обгрунтування, - чому саме при наявності нормативно-правового акту, який має вищу юридичну силу, відповідач керувався листом, який має рекомендаційний, інформаційний характер, відповідачем не надано. А за приписами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.І ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Із наведеного вбачається, що з урахуванням вищезазначених норм Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадянперерахунок пенсії їй повинен бути проведений відповідачем із показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2008р., що передує року перерахунку пенсії (перерахунок проведений у 2009р., йому передував 2008р.)

В Постанові Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008р. чітко зазначено, що показник середньої заробітної плати враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Тому такі доводи відповідача є безпідставними та помилковими, оскільки він не має права давати оцінку актам вищого судового органу держави - Конституційного Суду України. Він, як державний орган, суб'єкт владних повноважень, зобов'язаний їх беззаперечно виконувати і в жодному разі не піддавати сумніву.

Оскільки пенсію їй було перераховано в 2009 році, тому відповідно повинен застосовуватись показник середньої заробітної плати за 2008 рік, який становив 1573.99.

Згідно ст.22 ОСОБА_3 України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_3, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З цих же міркувань виходив Верховний Суд України, ухвалюючи Рішення №10-рп/2008р., зокрема в п.5.4 якого було встановлено, що "Законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватися окремі закони".

22.05.2008р. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 положення Закону України Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивизнано неконституційними, в тому числі і п.п.10 п.35 розділу П даного Закону.

Згідно ч.2 ст. 152 ОСОБА_3 України, закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст. 8 ОСОБА_3 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Згідно ч. 2 ст. 19 ОСОБА_3 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення "Про Пенсійний Фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного Фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Оскільки таке право декларовано державою, то і відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку пенсійні органи, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті пенсії саме у розмірах, які нею ж зазначені та закріплені в Законі. Крім цього, і практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людиниє джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на будь-які підстави, як на причину невиконання своїх обов'язків (справа Кечко проти України, рішення від 08.11.2005р.).

Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Положення Законів України, визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими для виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскарженими.

Згідно з ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Є очевидним, що на теперішній час в Україні склалась така неадекватна, напрацьованапрактика, коли особи (працюючі пенсіонери), які звертались до суду з позовами про здійснення їм вірного перерахунку пенсії, (а в багатьох випадках пройшли апеляційні та касаційні інстанції), вони досягли справедливості та вибороли своє право на отримання належних по закону пенсійних сум.

При цьому права та законні інтереси осіб, які за будь-яких причин не звернулись до суду з відповідними позовами, до цього часу залишаються порушеними. Більш того, їх звинувачують в несвоєчасному зверненні до суду з позовами. Тобто, питання зводиться до того, що для того, щоби добитись справедливості - вірного перерахунку заробленої протягом тривалого трудового життя пенсії, необхідною процедурою, обов'язковим ступенем повинно бути звернення до суду. В правовій, демократичній державі така ситуація є неприпустимою та такою, що принижує громадян зазначеної категорії, порушує їх права та законні інтереси і використовує їх необхідним інструментом для виправлення помилок державних органів, посадові особи яких зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та Законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 87 Закону України Про пенсійне забезпеченнясума пенсії, не одержана своєчасно з вини органу, що призначає або сплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннянараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмежень будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

На її глибоке переконання, з врахуванням положень вказаних законів, за зазначених обставин в даному випадку пропуск процесуального строку (у разі, якщо суд дійде висновку, що він має місце), слід вважати формальним, оскільки це сталося з незалежних від неї причин, тому у суду є законні підстави для того, щоби визнати ці причини поважними, а її клопотання про поновлення даного процесуального строку, як і позовні вимоги в цілому, задовольнити.

Враховуючи викладені нею доводи в обґрунтування позовних вимог, керуючись ст. ст. 19, 22, 46, 113, 152 ОСОБА_3 України, ст. ст. 69, 73, 74 Закону України Про Конституційний Суд України, Рішенням Конституційного Суду України №1-рп/2008 від 22.05.2008р., ст.ст. 40,42,45,46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч. 2 ст. 87 Закону України Про пенсійне забезпечення, Законом України "Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, ст.ст. 2, 6, 9, 11, 17, 18, 87, 89, 90, 94, 99, 100, 102, 158-164 КАС України. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав та надав заперечення, із яких витікає, що позовні вимоги щодо проведення перерахунку пенсії із застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії не відповідають нормам Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування(надалі Закон). Відповідно до частини другої статті 5 Закону виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 визнані неконституційними зміни, внесені до статті 42 Закону, у звязку з чим з 22.05.2008 відновилася попередня редакція частини четвертої цієї норми, яка передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Частиною 1 ст. 40 Закону передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Положення щодо застосування середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії міститься у частині другій статті 40 Закону, на яку стаття 42 Закону не посилається. Крім того, як зазначено вище, згаданий показник застосовується при призначенні пенсії, а не при її перерахунку. Аналіз норм Закону (статей 42-45) свідчить про те, що поняття призначеннята перерахунокпенсії не є тотожними, оскільки умови і порядок реалізації права на них розмежовуються Законом. За таких умов відсутні правові підстави застосовувати для проведення перерахунку пенсії норму, не призначену для цього. Розмір пенсії позивача станом на 02.06.2011 року складає 1944,31 грн., і, на думку відповідача, пенсія обчислена та виплачується згідно чинного законодавства.

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача щодо незаконності дій відповідача при проведенні перерахунку пенсії, та доводи відповідача, якими обґрунтовуються заперечення проти позову, суд враховує наступне.

Згідно ухвали Вільногірського міського суду, Дніпропетровської області, від 09.08.2011 року позивачу було поновлено 6-ти місячний строк для звернення з даним позовом до суду.

Позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, та отримує пенсію за віком, при цьому продовжувала працювати.

31.05.2011 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії в звязку з збільшенням страхового стажу на 24 місяці. Відповідач надав довідку від 02.06.2011 року № 3770/07-35, з якої витікає, що для перерахунку пенсії був використаний показник середньої зарплати по Україні за 2007 рік ( 1197.91 грн.), а не показник за попередній рік перед роком звернення про перерахунок. В звязку з цим, на думку суду, пенсія нарахована в меншому розмірі, ніж це можливо, відповідно до ст. ст. 40, 42 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч.4 ст. 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менше ніж 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії провадиться не раніше як через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію..

Відповідно до вимог ч. 4 ст.45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняу заявника виникає право на перерахунок пенсії з моменту звернення пенсіонера за таким перерахунком з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається з частини 2 ст. 40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняв редакції від 09.07.2003 року № 1058-IV, заробітна плата, з якої відповідно до частини 1 ст. 40 зазначеного Закону обчислюється пенсія, визначається за формулою : Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - (середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузях статистики, економіки, праці та соціальної політики і фінансів; середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Тобто, якщо перерахунок пенсії відповідно до частини 4 ст. 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняздійснюється із заробітної плати (доходу) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, то ця заробітна плата відповідно до частини 2 ст. 40 цього Закону обчислюється з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, тобто, по цій справі за 2008 р.

З 04.03.2008 діє Порядок визначення показників середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявраховується для обчислення пенсії, затверджений Постановою Пенсійного Фонду України від 01.02.2008 № 4-4, за яким і обчислюється показник середньої заробітної плати за 2008 рік, що застосовується при обчисленні пенсій у 2009 році у відповідності до п/п 2 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008.

Пунктом 35 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рікбуло внесено зміни до статей 40,42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннята врегульовано питання застосування показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, та визначено порядок проведення перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу та заробітку, набутого після призначення (попереднього перерахунку) пенсій, - зазначені зміни визнано неконституційними згідно з Рішенням Конституційного Суду України N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач здійснив перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.05.2009 року не у відповідності з вимогами ст. ст. 40, 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в галузях національної економіки за 2008 рік, також діяв всупереч закону. Згідно абз.3 ч.2 ст. 40 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, у разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки України, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки України, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

На думку суду, дії відповідача для визначення розміру пенсії позивача та його заперечення проти позову необґрунтовані і не відповідають вимогам закону. В цілому, заперечення проти позову ґрунтуються на перекрученому тлумаченні вимог закону та підзаконних нормативних актів.

Згідно ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, однозначно встановлено, що при призначенні пенсії вперше та при перерахунку пенсії застосовується одна і та ж формула обчислення пенсії та всі інші норми права, якими визначається порядок та умови призначення та перерахунку пенсії. Частиною 4 ст. 42 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, однозначно встановлено умови та порядок здійснення перерахунку пенсії, в тому числі, умова, яку заперечує відповідач: перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Згідно п. 11 постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 р. не вбачається обовязок відповідача застосувати показник заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, саме, за 2007 рік. Відповідно до п. 11 даної постанови, у разі коли застрахована особа після призначення пенсії відповідно до Закону продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Тобто зазначена постанова КМУ відповідає вимогам ч. 4 ст. 42 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Крім того, суд враховує, що Закони України мають вищу юридичну силу порівняно з урядовими нормативними актами, а згідно ст. 92 ОСОБА_3 України, виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п.1) та основи соціального захисту (п. 60).

Тому суд не приймає до уваги спільний лист Міністерства праці та соціальної політики № 20/0118-09/039 від 11.03.2009 року та ПФУ № 4096/02 від 11.03.2009 року, оскільки даний документ не є нормативно-правовим актом. Згідно п.1.4 Наказу Мінюсту України від 12.04.2005 № 34/5 Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, зазначено, що нормативно-правовий акт - це офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має не персоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування. Прийняття нормативно-правових актів у вигляді листів і телеграм не допускається.

Згідно ст. 19 ОСОБА_3 України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та Законами України.

Оскільки при розгляді справи судом встановлено, що відповідач всупереч вимогам ст. ст. 40, 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннявідмовив позивачу у перерахунку пенсії, то слід зобовязати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з 01.05.2009 року відповідно до вимог ст. ст. 40, 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняіз застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за 2008 рік.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд керується, в першу чергу, нормами ОСОБА_3 України, рішеннями Конституційного суду України, міжнародним законодавством, нормами КАС України, постановами Пленуму Верховного суду України та пенсійним законодавством.

Суд вважає, що відповідно до положення ст.87 Закону України Про пенсійне забезпечення, згідно яких суми пенсії не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, та положення ч. 2 ст. 46 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, згідно якої нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмежень будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів, законом не встановлено обмежувального строку для звернення до суду з позовом для витребування не отриманих сум пенсії.

Згідно ч.2 ст. 152 ОСОБА_3 України, закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст. 8 ОСОБА_3 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Згідно ч. 2 ст. 19 ОСОБА_3 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Згідно ст. 22 ОСОБА_3 України, права і свободи людини і громадянина, закріплені

цією ОСОБА_3, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 ОСОБА_3 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано, що ОСОБА_3 України не надає Закону України Про Державний бюджетвищої юридичної сили стосовно інших законів, Конституційний Суд дійшов висновку, що Законом України Про державний бюджет Українине можуть вноситися зміни до інших законів і не може зупинятися їх дія.

Згідно висновку Європейського Суду з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року у справі Кечко проти України, зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Згідно ст. 17 ЗУ Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Крім цього в рішеннях Конституційного Суду України, неодноразово вказувалося, що пільги, компенсації та гарантії є видом соціальної допомоги, та складовою частиною конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обєму цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін в діючі закони, згідно ст. 22 ОСОБА_3 України, не допускається (рішення КСУ від 06.07.1999 р. № 8-рп/99, від 20.03.02 р. № 5-рп/2002, від 17.03.04 р. № 7рп/2004, від 01.12.04 р. № 20-рп/2004, від 09.07.07 р. № 6-рп/2007, від 22.05.08 р. № 10-рп/2008).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд дійшов висновку, що відповідач, не діяв у відповідності до ОСОБА_3 України та законів, які регулюють правовідносини з питань здійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії працюючому пенсіонеру, в звязку з збільшенням страхового стажу, не забезпечив в установленому законами порядку здійснення права позивача на отримання зазначеного підвищення в належному розмірі, відповідач керувався правовими нормами, які суперечили вимогам ОСОБА_3 України, ЗУ Про пенсійне забезпечення, ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та міжнародному законодавству стосовно гарантій прав та свобод людини, всі твердження відповідача проти позову, в цілому, не ґрунтуються на діючому законодавстві.

Враховуючи невідповідність дій відповідача вимогам законів та ОСОБА_3 України, з метою захисту прав позивача від порушень з боку відповідача, суд дійшов висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01.05.2009 року, відповідно до вимог ст. ст. 40, 42 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, в його первісній редакції, виходячи з розміру показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, за 2008 рік, з виплатою позивачу недоплаченої частини пенсії за період з 01.05.2009 р. по 31.05.2011 року, з врахуванням фактично отриманих позивачем сум.

Відповідно до п.8 ч.6 ст. 183-2, та п.1 ч.1 ст.256 КАС України, постанова в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачеві в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 94 КАС України, відповідно до якої судові витрати в виді судового збору - 03.40 грн. слід стягнути з відповідача, за рахунок Державного бюджету України, на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2-15,86,87,94,158-163,167, 183-2, 185,186,254,255, 256 ч.1 п.1 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, , юридична адреса: вул. Жовтнева, буд. 14, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, при проведені перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.05.2009 року не згідно вимог ст.ст. 40 та 42 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняз врахуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, а за 2007 рік, - незаконними;

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, , юридична адреса: вул. Жовтнева, буд. 14, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, і/к № НОМЕР_1, пенсіонерці, яка мешкає АДРЕСА_1, з 01.05.2009 року, відповідно до вимог ст. ст. 40, 42 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, в його первісній редакції, виходячи з розміру показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за 2008 рік, що складає 1573.99 грн., з виплатою позивачу недоплаченої частини пенсії за період з 01.05.2009 р. по 31.05.2011 року, включно, з врахуванням фактично отриманих позивачем сум.

Стягнути з відповідача, за рахунок Державного бюджету України, на користь позивача - 3.40 грн. для відшкодування судових витрат в виді судового збору.

Зобовязати відповідача виконати постанову негайно в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу в межах одного місяця.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то 10 денний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копію постанови не пізніше наступного дня з дня її постановлення надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам.

Суддя Шаповал Г.І.