Справа № 460/1444/14-а,2а/460/184/14
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Львів Справа № 876/9638/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2014 року по справі № 460/1444/14-а за позовом управління Пенсійного фонду України у Яворівському районі Львівської області до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Яворівському районі Львівської області звернулося до суду із адміністративним позовом до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, в якому просило визнати протиправними дії держаного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Романа Н.О. щодо накладення на боржника штрафу у виконавчому провадженні ВП № 41277204 та скасувати постанову держаного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Романа Н.О. про накладення штрафу від 18 квітня 2014 року ВП № 41277204.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2014 року вказаний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що судом першої інстанції не враховано, що державним виконавцем правомірно застосовано до позивача штраф, так як в матеріалах виконавчого провадження ВП № 41277204 відсутня інформація про повне фактичне виконання рішення суду, а вказані позивачем причини невиконання судового рішення не є поважними.

Оскільки особами, які беруть участь у справі, не подано клопотання про розгляд справи за їх участю, суд відповідно до пункту 1 частини 1 статті 197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що держаним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Романом Н.О. 24 грудня 2013 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 41277204 на підставі виконавчого листа № 2а-1494/2011, виданого 12 грудня 2013 року Яворівським районним судом Львівської області, про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Яворівському районі Львівської області провести нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 вересня 2010 року по 22 липня 2012 року включно із урахуванням вимог частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведених виплат за вказаний період. Боржнику надано строк до 3 грудня 2013 року для самостійного виконання вказаного виконавчого листа.

Держаним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Романом Н.О. 18 квітня 2014 року винесена постанова серії ВП № 41277204 про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду України у Яворівському районі Львівської області за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду у розмірі 1020.00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні постанови про накладення на позивача штрафу державний виконавець не з'ясував причини невиконання ним рішення суду та не врахував, що позивач відноситься до органів державної влади і фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, відтак, така постанова підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до частин 1 та 3 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання зазначених у статті 3 цього Закону рішень є обов'язковими для усіх органів, організацій, посадових осіб, громадян і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Положеннями статті 8 вищевказаного Закону встановлено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Згідно з статтею 89 цього Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Щодо посилання позивача на подання ним до Яворівського районного суду Львівської області заяви про виправлення неточностей у виконавчому листі від 12 грудня 2013 року по справі № 2а-1494/2011 щодо періоду нарахування та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_2 та до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області заяви про зупинення виконавчого провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа, то слід зазначити, що вказані обставини не свідчать про поважність причин невиконання судового рішення у встановлений державним виконавцем строк, оскільки відповідно до вимог статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України і статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» подання заяви про виправлення помилки у виконавчому листі є підставою для зупинення виконавчого провадження державним виконавцем лише у випадку зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа до розгляду ним заяви про виправлення помилки у виконавчому листі.

Крім цього, слід зазначити, що при внесенні судом виправлень до виконавчого листа, якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом, відтак, помилкове зазначення у виконавчому листі тривалості періоду нарахування та виплати стягувачу підвищення до пенсії не є підставою для його невиконання.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду України у Яворівському районі Львівської області була винесена держаним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Романом Н.О. в межах повноважень та відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області задовольнити.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2014 року по справі № 460/1444/14-а - скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову управління Пенсійного фонду України у Яворівському районі Львівської області до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

В.Я. Качмар