Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2015р. м. Київ К/9991/2456/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Вишгородському районі та заступника прокурора Київської області

на постанову Господарського суду Київської області від 06.11.2006

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011

у справі № 260/6-06

за позовом Державної податкової інспекції у Вишгородському районі

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромсервіс»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми «Стиль-SV»

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Вишгородському районі Київської області подала до суду адміністративний позов про визнання недійсними договорів купівлі-продажу поліграфічної продукції від 01.09.2004, від 24.09.2004, від 28.10.2004, від 20.01.2005, від 06.10.2004, від 21.01.2005, від 01.03.2005, від 14.01.2005, від 22.03.2005, від 18.03.2005, від 12.10.2004, від 02.02.2005, від 14.01.2005, від 26.04.2005, від 30.05.2005, від 22.06.2005, від 01.07.2005, від 25.07.2005, укладених ТОВ «Мегапромсервіс» та ТОВ НВФ «Стиль-SV», та стягнення з ТОВ НВФ «Стиль-SV» на користь державного бюджету вартості отриманої за договорами поліграфічної продукції в загальній сумі 1065249, 00 грн.; стягнення з ТОВ «Мегапромсервіс» вартості отриманої за договорами поліграфічної продукції загальній сумі 1065249, 00 грн.

Постановою Господарського суду Київської області від 06.11.2006 в позові відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про визнання договорів між ТОВ «Мегапромсервіс» та ТОВ Наукової фірми «Стиль-SV» недійсними скасовано та закрито провадження в цій частині. У решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

ДПІ у Вишгородського районі та заступник прокурора Київського області подали касаційні скарги, в яких просять скасувати вказані судові рішення та прийняти нове про задоволення позову. Вважає оскаржувані судові рішення незаконними та необґрунтованими, прийнятими з порушенням норм матеріального права, без повного та всебічного з'ясування обставин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційних скарг, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ «Мегапромсервіс» та ТОВ НВФ «Стиль-SV укладено договори купівлі-продажу поліграфічної продукції від 01.09.2004, від 24.09.2004, від 28.10.2004, від 20.01.2005, від 06.10.2004, від 21.01.2005, від 01.03.2005, від 14.01.2005, від 22.03.2005, від 18.03.2005, від 12.10.2004, від 02.02.2005, від 14.01.2005, від 26.04.2005, від 30.05.2005, від 22.06.2005, від 01.07.2005, від 25.07.2005.

Податковий орган вважає вказані вище договори такими, що вчинені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, обґрунтовуючи свою позицію порушенням ТОВ «Мегапромсервіс» податкової дисципліни, правил створення підприємств та ведення фінансово-господарської діяльності.

Суд касаційної інстанції знаходить правильними висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав вважати вчинений відповідачами договір з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Необхідними умовами для визнання нікчемним правочину є його вчинення з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання протиправних наслідків.

Наявність умислу не може бути підтверджена лише фактом допущення постачальником товару порушень правил створення підприємства та ведення фінансово-господарської діяльності. Порушення платником податків правил створення підприємства та ведення господарської діяльності чи податкової дисципліни тягне за собою відповідальність, передбачену законодавством, і не може бути виключною підставою для висновку про вчинення конкретного правочину з метою, суперечною інтересам держави і суспільства.

До того ж встановлені частиною 1 статті 208 Господарського кодексу України адміністративно-господарські конфіскаційні санкції можуть бути застосовані лише з дотриманням строків, установлених статтею 250 цього Кодексу, - протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через один рік з дня порушення суб'єктом установлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Закінчення будь-якого із вказаних строків виключає застосування таких санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності за вчинене ним порушення правил здійснення господарської діяльності.

З огляду на встановлену обставину щодо подання позову 25.07.2006 про стягнення коштів в порядку, визначеному частиною 1 статті 208 Господарського кодексу України, позов про стягнення коштів не міг бути задоволений, оскільки річний строк для застосування таких санкцій, перебіг якого розпочався з дня порушення суб'єктом установлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, на час звернення до суду з позовом закінчився.

Суд касаційної інстанції також знаходить правильною позицію суду апеляційної інстанції про те, що вимоги про визнання недійсним правочину, яке завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, не можуть бути предметом позову.

За змістом ст. 228 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Органи державної податкової служби могли звертатися до судів із позовами на підставі ч. 1 ст. 208 Господарського процесуального кодексу України про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність. Висновок суду стосовно нікчемності правочину мав бути викладений в мотивувальній, а не в резолютивній частині судового рішення.

З огляду на наведену вище позицію щодо відсутності у суду підстав для розгляду вимог про визнання договору недійсним, провадження у справі в частині позовних вимог про визнання договору недійсним правильно закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на викладене, діючи у межах перегляду справи судом касаційної інстанції, визначених у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції касаційні скарги залишає без задоволення.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державної податкової інспекції у Вишгородському районі та заступника прокурора Київської області залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Київської області від 06.11.2006 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України в порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун