Справа № 2а-3191/10/0370
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 квітня 2015 року Справа № 2а-3191/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Валюха В.М.,

суддів Денисюка Р.С., Плахтій Н.Б.,

при секретарі судового засідання Столярчук А.В.,

за участю представника відповідачів Лебідя Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, Ягодинської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся із заявою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі в сумі 89009,15 грн. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної митної служби України, Ягодинської митниці про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу (т. 2, а. с. 103-105).

Заява обґрунтована тим, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2010 року у даній справі адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано пункт 2 наказу Державної митної служби України від 28.10.2010 року № 2042-к «По особовому складу», пункти 2, 3, 4 наказу Ягодинської митниці від 29.10.2010 року № 751-к «Про оголошення наказу Держмитслужби України від 28.10.10 № 2042-к «По особовому складу» в частині, що стосується звільнення ОСОБА_2 з митних органів України, поновлено ОСОБА_2 на посаді інспектора сектору митного оформлення № 1 відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Ягодинської митниці з 29.10.2010 року, стягнуто з Ягодинської митниці на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 3206,52 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2011 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2010 року у даній справі скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.09.2014 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2011 року скасовано, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2010 року залишено в силі.

Проте, рішення суду про поновлення позивача на посаді не виконано.

Позивач на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) просить стягнути з Ягодинської митниці середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.12.2010 року по 05.05.2014 року, з 20.09.2014 року по 07.04.2015 року та різниці в заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 05.05.2014 року по 19.09.2014 року в загальному розмірі 89009,15 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року допущено процесуальне правонаступництво відповідачів у даній справі: замінено відповідачів Державну митну службу України її правонаступником Державною фіскальною службою України (ДФС України), Ягодинську митницю її правонаступником Ягодинською митницею Міндоходів (т. 2, а. с. 101-102).

До судового засідання представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (т. 2, а. с. 147).

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення заяви про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі заперечив та пояснив, що законодавством передбачено два способи виконання судового рішення: негайне (добровільне) та примусове. Враховуючи конституційно закріплений принцип свободи вибору громадянами виду своєї трудової діяльності та з метою визначення свого бажання працювати після прийняття судового рішення про поновлення на посаді, необхідна ініціатива поновленої особи з цього питання перед працедавцем. Оскільки затримка виконання судового рішення спричинена незалежними від відповідачів причинами, в тому числі бездіяльністю ОСОБА_2, тому вимоги позивача є безпідставними. Представник відповідачів просить у задоволенні заяви про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідачів, суд приходить до висновку, що заяву про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі слід задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Згідно із статтею 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі необхідно розглядати в межах адміністративної справи, у якій судом прийнято постанову про поновлення на роботі, а не як новий публічно-правовий спір, та вирішувати таке питання по суті шляхом прийняття судового рішення у формі ухвали.

Як слідує із матеріалів справи, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2010 року у даній справі адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано пункт 2 наказу Державної митної служби України від 28.10.2010 року № 2042-к «По особовому складу», пункти 2, 3, 4 наказу Ягодинської митниці від 29.10.2010 року № 751-к «Про оголошення наказу Держмитслужби України від 28.10.10 № 2042-к «По особовому складу» в частині, що стосується звільнення ОСОБА_2 з митних органів України, поновлено ОСОБА_2 на посаді інспектора сектору митного оформлення № 1 відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Ягодинської митниці з 29.10.2010 року, стягнуто з Ягодинської митниці на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 3206,52 грн. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 1915,01 грн. звернуто до негайного виконання (т. 1, а. с. 209-219). При цьому, постанову суду було проголошено у судовому засіданні з участю представника відповідачів, що підтверджується журналом судового засідання від 21.12.2010 року (т. 1, а. с. 207-208), повний текст зазначеного судового рішення було направлено поштовим зв'язком та одержано відповідачами 10.01.2011 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (т. 1, а. с. 225-226).

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2010 року в частині, допущеній до негайного виконання, відповідачами до розгляду справи судом апеляційної інстанції добровільно виконано не було.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2011 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2010 року у даній справі скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено (т. 2, а. с. 26-29).

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.09.2014 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2011 року скасовано, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2010 року залишено в силі (т. 2, а. с. 95-98).

Крім того, судом встановлено, що 05.01.2011 року представник позивача одержав виконавчі листи на виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2010 року в частині, допущеній до негайного виконання (т. 1, а. с. 221), проте такі виконавчі листи до примусового виконання до органів державної виконавчої служби подані не були. Разом з тим, в лютому 2015 року позивач звертався до ДФС України щодо його поновлення, за результатами розгляду якого ДФС України надано відповідь від 20.03.2015 року (т. 2, а. с. 119).

Наказом Міністерства доходів і зборів від 12.03.2015 року № 155-о «Про виконання рішення суду» скасовано пункт 2 наказу Державної митної служби України від 28.10.2010 року № 2042-к «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_2 та зобов'язано керівника Ягодинської митниці Міндоходів, яка є правонаступником Ягодинської митниці, поновити позивача на рівнозначній посаді в Ягодинській митниці Міндоходів (т. 2, а. с. 142).

Відповідно до наказу Ягодинської митниці Міндоходів від 01.04.2015 року № 33-о скасовано пункти 2, 3 наказу Ягодинської митниці від 29.10.2010 року № 751-к «Про оголошення наказу Держмитслужби України від 28.10.10 № 2042-к «По особовому складу» в частині, що стосується ОСОБА_2 та поновлено його на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Ягодинської митниці Міндоходів (т. 2, а. с. 143-144).

Із записів у трудовій книжці слідує, що з 05.05.2014 року по 19.09.2014 року позивач працював на посаді агента з митного оформлення згідно із трудовим договором у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (т. 2, а. с. 121).

Отже, постанова Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2010 року в частині негайного поновлення ОСОБА_2 на посаді інспектора сектору митного оформлення № 1 відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Ягодинської митниці з 29.10.2010 року добровільно виконана відповідачем Міністерством доходів і зборів України (правонаступником Державної митної служби України) лише 12.03.2015 року шляхом прийняття наказу від 12.03.2015 року № 155-о, а Ягодинською митницею Міндоходів (правонаступником Ягодинської митниці) - 01.04.2015 року шляхом видання наказу від 01.04.2015 року № 33-о.

При вирішенні заяви про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі суд враховує таке.

Згідно із статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як передбачено частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Частиною першою статті 255 цього ж Кодексу визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно із частиною другою статті 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Крім того, згідно із частиною другою статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а частиною першою статті 1 цього ж Закону визначено значення термінів: Конвенція - Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України; Суд - Європейський суд з прав людини; практика Суду - практика Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на відповідачеві Державній митній службі України лежав обов'язок негайно виконати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2010 року у даній справі в частині поновлення позивача на посаді, незалежно від того, чи зверталася позивач за примусовим виконанням судового рішення до органів державної виконавчої служби, у зв'язку з чим заперечення представника відповідачів судом до уваги не беруться.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи, на підставі статті 236 КЗпП України на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 21.12.2010 року по 04.04.2011 року (72 робочих дні) та з 24.09.2014 року по 31.03.2015 року (132 робочих днів). При розрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі слід виходити із кількості робочих днів, зазначених у листах Міністерства праці України від 25.08.2009 року № 9681/0/14-07/13 «Про розрахунок тривалості робочого часу на 2010 рік», від 25.08.2010 року № 9111/0/14-10/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2011 рік», листах Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», від 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13 13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», а також з розміру середньоденного заробітку 89,07 грн. згідно із довідкою Ягодинської митниці від 06.12.2010 року № 4/45-725 (т. 1, а. с. 44), що за період з 21.12.2010 року по 04.04.2011 року (72 робочих дні) та з 24.09.2014 року по 31.03.2015 року (132 робочих днів) буде становити 18170,28 грн. (204 робочих дні х 89,07 грн. = 18170,28 грн.). Суд також враховує, що у вказані періоди позивач працевлаштований не був та доходів не отримував.

При цьому, на думку суду, положення статті 236 КЗпП України не можуть бути поширені на період дії постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2011 року до її скасування Вищим адміністративним судом України ухвалою від 24.09.2014 року, оскільки у відповідачів були відсутні підстави для поновлення позивача на посаді, у зв'язку із скасуванням постанови Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2010 року.

Таким чином, заяву ОСОБА_2 слід задовольнити частково шляхом стягнення з Ягодинської митниці Міндоходів на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 18170,28 грн. (за період з 21.12.2010 року по 04.04.2011 року та з 24.09.2014 року по 31.03.2015 року, виходячи з розміру середньоденного заробітку 89,07 грн.), в задоволенні решти вимог заяви слід відмовити.

Керуючись частинами третьою, п'ятою, сьомою статті 160, статтею 165 КАС України, на підставі статті 236 КЗпП України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з Ягодинської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 18170 гривень 28 копійок (вісімнадцять тисяч сто сімдесят гривень двадцять вісім копійок).

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя В.М.Валюх

суддя Р.С.Денисюк

суддя Н.Б.Плахтій

Ухвала складена у повному обсязі 05 травня 2015 року