Справа № 489/1842/15-а
Суддя: Спінчевська Н. А.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 а/489/142/15 р.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2015 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю прокурора Тищенка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві адміністративну справу за адміністративним позовом прокурора м.Миколаєва в інтересах ОСОБА_1 до комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради, третя особа орган опіки і піклування виконкому Миколаївської міської ради, про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року прокурор м.Миколаєва звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради про визнання бездіяльності щодо невиплати в повному обсязі одноразової грошової допомоги неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог прокурор в позові вказував на те, що ОСОБА_1 має статус особи позбавленої батьківського піклування. З 15.08.2012 по 31.08.2014 року ОСОБА_1 навчалася та виховувалася в комунальному закладі «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради, де перебувала на повному державному забезпеченні та у 2014 році була випускником даного закладу. Відповідно до ч.7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», відповідач мав виплатити випускниці одноразову грошову допомогу в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, яка становить 7716 грн. Між тим, відповідачем було сплачено ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 2600 грн.

Посилаючись на викладене, просив суд визнати таку бездіяльність неправомірною та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 5116 грн.

В судовому засіданні прокурор підтримав позов, просив про його задоволення.

Відповідач подав до суду заперечення на позов. В запереченнях вказував на те, що відповідачем було сплачено ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 2600 грн. у відповідності до положень Постанови КМУ № 226 від 05.04.1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», якою передбачено виплату дітям - сиротам грошової допомоги в розмірі не менше як 2,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що складає 42,50 грн., оскільки ОСОБА_1 після випуску зі школи-інтернату не працевлаштувалася, а продовжила навчання в іншому навчальну закладі.

Від органу опіки і піклування до суду також надійшла заява про розгляд справи без участі представника. В заяві орган опіки і піклування вказував на те, що позов прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Вивчивши і оцінивши в сукупності наявні у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 має статус дитини позбавленої батьківського піклування.

З 15.08.2012 по 31.08.2014 року ОСОБА_1 навчалася та виховувалася в комунальному закладі «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради, де перебувала на повному державному забезпеченні.

З 01.09.2014 року ОСОБА_1 навчається у Вищому професійному училищі суднобудування м.Миколаєва.

Як вбачається з наявної у справі копії видаткового касового ордеру від 28.08.2014 року при випуску зі школи-інтернату у 2014 році остання отримала кошти у сумі 2600 грн.

Згідно ст.25 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" № 2342- ІV від 13.01.2005 року порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів, зокрема п.п.1 та 4 пункту 13 постанови КМУ «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.1994 року №226 зі змінами та доповненнями.

Згідно з пп.1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05 квітня 1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування», особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Пунктом 2 прикінцевих положень Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає вищезазначений Закон.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 1286 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід визнати неправомірною бездіяльність комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради щодо невиплати ОСОБА_1, як особі позбавленої батьківського піклування, одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, встановленої ч.7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та зобовязати комунальний заклад «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради провести нарахування і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку відповідно до ч.7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» - 1286 грн., з врахуванням раніше виплаченої суми вказаної допомоги.

Керуючись ст.ст.104, 122, 160, 161, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов прокурора м.Миколаєва в інтересах ОСОБА_1 до комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради щодо невиплати ОСОБА_1, як особі, яка має статус дитини позбавленої батьківського піклування, одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, встановленої ч.7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Зобовязати комунальний заклад «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради провести нарахування і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку відповідно до ч.7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» - 1286 (одна тисяча двісті вісімдесят шість) гривень, з врахуванням раніше виплаченої суми вказаної допомоги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.А. Спінчевська