Справа № 810/9069/14
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року №К/800/55044/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Сіроша М.В., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуБроварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області
на постановуОкружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2014
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014
у справі №826/9069/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АДЦ»
доБроварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АДЦ» звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними дії Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, що виразились у проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АДЦ» (код за ), результати якої оформлені актом від 11.04.2014 №209/10-06-22-01/36469326 «Про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АДЦ» (код за ) з питання підтвердження господарських відносин із підприємствами-постачальниками та підприємствами-покупцями за період з 01.12.2013 по 28.02.2014»; зобов'язати відповідача вилучити з АІС «Податковий блок» інформацію, внесену на підставі акта від 11.04.2014 №209/10-06-22-01/36469326 «Про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АДЦ2 (код за ) з питання підтвердження господарських відносин із підприємствами-постачальниками та підприємствами-покупцями за період з 01.12.2013 по 28.02.2014»; зобов'язати відповідача відновити в АІС «Податковий блок» дані податкової звітності ТОВ «АДЦ2 (код за ) за період 01.12.2013 по 28.02.2014; встановити відповідачу строк на виконання даного рішення суду 5 (п'ять) робочих днів, з дати набрання ним законної сили та подати звіт про виконання даного судового рішення у строк 5 (п'ять) робочих днів з дати набрання ним законної сили.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2014 у даній справі, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014, задоволено позовні вимоги повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для відхилення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем здійснено заходи з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АДЦ» за період з 01.12.2013 по 28.02.2014, за результатами яких складено акт від 11.04.2014 №209/10-06-22-01/36469326 «Про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АДЦ» (код за ) з питання підтвердження господарських відносин із підприємствами-постачальниками та підприємствами-покупцями за період з 01.12.2013 по 28.02.2014». Згідно акту перевірки, провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АДЦ» неможливо, оскільки підприємство не знаходиться за юридичною адресою.

На підставі вищезазначеного акту відповідачем внесено зміни до інформаційної системи «Податковий блок» щодо позивача, зокрема зменшено задекларовані податкові зобов'язання та податковий кредит з податку на додану вартість ТОВ «АДЦ» за період з 01.12.2013 по 28.02.2014, при цьому будь-які податкові повідомлення-рішення про визначення сум грошових зобов'язань позивачу, у встановленому податковим законодавством порядку, відповідач не приймав.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідачем дії щодо проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «АДЦ» здійснені не на підставі, не у спосіб та не в межах, визначених Податковим кодексом України, а тому є протиправними, зокрема, в частині невиконання визначеного порядку та підстав для її проведення, а також - фіксування недостовірних даних.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

За приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною позаплановою невиїзною перевіркою є перевірка, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, податкової інформації тощо, яка не передбачена у плані роботи контролюючого органу, та в приміщенні контролюючого органу.

Згідно положень пунктів 79.1, 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка може проводитись на підставі наказу керівника органу державної податкової служби та за наявності підстав для її проведення, в свою чергу, вичерпний перелік обставин для здійснення документальної позапланової перевірки передбачено в пункті 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Однак, з матеріалів справи не вбачається існування в межах спірних правовідносин будь-якої підстави для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, що визначені в пункті 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Також, судами попередніх інстанцій зроблено обґрунтований висновок, що не надіслання податковим органом позивачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення або не вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку наказу про проведення документальної позапланової перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, є порушенням порядку, встановленого пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України.

Разом з цим, як вірно зазначили суди попередніх інстанцій, у відповідача були відсутні правові підстави для складання акту про неможливість проведення перевірки у зв'язку з відсутністю платника податків за місцем знаходження, з огляду на підтвердження в судовому процесі факту місцезнаходження позивача за адресою - 07400, Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, буд. 2а, кім. 54/4.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли до правильного висновку про неправомірність дій податкового органу під час проведення перевірки.

Також судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність законних підстав для задоволення позову частині позовних вимог про неправомірність здійснення коригування відповідачем показників податкової звітності позивача та необхідності їх відновлення.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

В силу приписів пункту 58.1 статті 58 та пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Відтак наведене виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження.

Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Разом з цим, надаючи оцінку обставинам справи, суди правомірно не прийняли до уваги доводи відповідача з приводу того, що коригування показників платника податку в автоматизованих базах, які призначені для внутрішнього використання, не зумовлюють для нього жодних правових наслідків.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову, що, в свою чергу, є підставою, відповідно до статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України, для залишення ухвалених рішень судів попередніх інстанцій без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області відхилити.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2014 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, що беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді Г.К.Голубєва
М.В.Сірош