Справа № 2а/1770/1488/2012
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2012-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дорошенко Н.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"27" листопада 2012 р. Справа № 2а/1770/1488/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

при секретарі Хаюк Т.В. ,

за участю сторін:

представників

позивача ОСОБА_3,

від відповідача - не з'явилися,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" серпня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Хлібодар" до Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2012 року ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Хлібодар" звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 06.04.2012р. та № НОМЕР_2 від 06.04.2012р.

В обґрунтування позову зазначало, що заперечує висновок податкового органу про завищення валових витрат внаслідок віднесення до їх складу витрат по придбанню послуг реклами, маркетингу, мерчандайзингу, продажної та передпродажної підготовки товарів Зазначає, що придбання таких послуг повязане із збутом продукції, який забезпечується через торгові мережі контрагентів з якими укладено угоди про надання таких послуг. Також позивач заперечував висновки податкового органу про завищення валових витрат по отриманню юридичних послуг від ПП ОСОБА_5, по отриманню автомобільних послуг від ТОВ "УК Транссервіс". Вказує, що отримання таких послуг пов'язане зі здійсненням господарської діяльності позивача та підтверджене належними первинними документами. Крім цього, позивач вказав про безпідставність висновків податкового органу про необхідність включення до складу валових доходів суми умовно нарахованих відсотків на кошти що надійшли позивачу на виконання комісійного доручення від комітента - ТОВ "Колос". Також позивач вказав на необґрунтованість висновків податкового органу про завищення витрат операційної діяльності, в тому числі собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), оскільки акт перевірки не містить жодних доказів та відомостей, що підтверджують названі обставини. Окрім того, вказує, що при перевірці відповідачем було встановлено факт заниження валових витратах витрат по сплаті відсотків за залученим позивачем кредитом в банківській установі, що відображено в додатку № 2 до акта перевірки, однак таке заниження не враховано відповідачем при визначенні об'єкта оподаткування. Заперечує позивач висновки податкового органу про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість в розмірі 184577,34 грн. по операціях отриманню послуг з реклами, маркетингу, мерчандайзингу, продажної та передпродажної підготовки товарів, вказує, що отримання названих послуг пов'язане зі здійсненням господарської діяльності позивача і підтверджене належними документами. Крім цього, позивач зауважує, що всього було віднесено до податкового кредиту суму податку на додану вартість по операціях з придбання перелічених послуг за перевірений період в розмірі 178178,29 грн., натомість відповідачем в спірному податковому повідомленні-рішенні донараховано податок на додану вартість за основним платежем в розмірі 184577,34 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07.08.2012 року позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби № НОМЕР_1 від 06.04.2012 р., № НОМЕР_2 від 06.04.2012 р. Присуджено на користь позивача із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2146,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга мотивується тим, що відповідач вважає протиправним формуванням сум валових витрат по господарських операціях з придбання послуг з реклами, маркетингу, мерчандайзингу, продажної та передпродажної підготовки товарів, оскільки позивач роздрібного продажу товарів самостійно не здійснює, а забезпечує їх продаж через торгові мережі контрагентів з якими укладені угоди про надання таких послуг. Відтак проведення компаній по збуту продукції не вважає господарською діяльністю позивача. Вказує, що акти прийому-передачі виконаних послуг носять загальний характер, в них не вказано конкретний перелік наданих послуг, місце і дата надання послуг, а також у чому виражений результат наданих послуг. Також відповідач вважає безпідставним формування валових витрат з придбання юридичних послуг у ПП ОСОБА_5 в сумі 29300 грн., оскільки у штатному розписі позивача передбачено посаду юрисконсульта. Заперечує правомірність віднесення до складу валових витрат витрат з операцій по придбанню позивачем транспортних послуг у УК "ТК Транссервіс", оскільки такі послуги не підтверджені товарно-транспортними накладними на перевезення вантажів. Поряд з цим відповідач вважає, що до складу валового доходу слід включити умовно нараховані відсотки, оскільки на початок перевірки кошти отримані по договору комісії від ТОВ "Колос" на придбання борошна житнього не використані за цільовим призначенням, договір комісії не виконаний. Поряд із зазначеним відповідач вказує на завищення задекларованих позивачем показників у рядку 05 декларацій "витрати операційної діяльності, в тому числі собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" на загальну суму 396144 грн. та завищення складу податкового кредиту ПДВ нарахованого на вартість послуг, що не пов'язані з господарською діяльністю підприємства, а також по взаємовідносинах з ТОВ "УК Транссервіс", який має стан 7 - до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відмовити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що за наслідками проведеної перевірки позивача, результати якої відображені у акті перевірки від 23.03.2012р. № 30/22-100/32358874 (а.с.37-86 т.1) відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

-№ НОМЕР_1 від 06.04.2012р., яким ТОВ "Хлібодар" збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на додану вартість по вітчизняних товарах" (код 14010100) на 215572,62 грн., у тому числі на 184577,34 грн. за основним платежем, 30995,28 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.114 т.1);

-№ НОМЕР_2 від 06.04.2012р., яким ТОВ "Хлібодар" збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на прибуток" (код 11021000) на 337200,00 грн., у тому числі на 326872,00 грн. за основним платежем, 10328,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі платіжних доручень про оплату отриманих послуг, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) віднесено до складу валових витрат витрати в розмірі 910977,24 грн. по господарських операціях з придбання послуг з реклами, маркетингу, мерчандайзингу, продажної та передпродажної підготовки товарів у контрагентів (які за договорами купівлі-продажу придбавають товари у позивача та забезпечують їх роздрібний продаж), а зокрема у: ОСОБА_4 з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна", ТОВ "Львівхолод", ТОВ "Симпатик", ТОВ Торгівельна компанія "Полісся-Продукт", ТОВ ТМ "Барвінок", ТОВ "Пакко Холдинг", ТОВ "Експансія", ЗАТ "Ритейлінгова компанія "Євротек", ТОВ "ОСОБА_6 енд ОСОБА_6 Україна", ТзОВ "Фоззі-Фуд", ТОВ "ОСОБА_7 Україна", ТОВ "Торговий Дім "Агаєв", ТзОВ "Агентство мерчандайзингу", ТОВ "Арго-Р", ВТ ТОВ "Ресторан Театральний", ТОВ "Континіум-Трейд", ДП "Гарантія-Маркет", ТОВ "Фора", ТзОВ "Адвентіс", ТОВ "Еко", ПП "Тимаг", ВАТ ХК "Єврохолдінг", ТОВ "Новус Україна", ДП "Маркет Плазо", ПП ОСОБА_8, ТОВ "Край-2". При цьому, наявні матеріали справи вказують, що формування валових витрат та податкового кредиту по взаємовідносинах з ВАТ ХК "Єврохолдінг" на суму 67885,40 грн. та ПДВ в сумі 13577,09 грн. здійснювалось на підставі: договору оренди нежитлового приміщення № 69-10ЄХ від 01.04.2010р. та договорів про надання маркетингових послуг № 715 від 01.01.2009р., № 661 від 01.07.2008р., № 650 від 01.08.2008р. актів здачі прийняття робіт, платіжних доручень про оплату отриманих послуг з оренди та маркетингових послуг.

Відповідно до реєстрів отриманих податкових накладних (а.с.94-187 т.6), податкових декларацій з податку на додану вартість та додатків 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість за відповідні звітні (податкові) періоди (а.с.2-256 т.8, 1-163 т.9) вбачається, що позивач на підставі податкових накладних, що містять усі обовязкові реквізити (за операціями з переліченими вище контрагентами) відніс до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 178178,29 грн. При цьому, податок на додану вартість в розмірі 233,33 грн. по операціям з ТОВ "Торговий Дім "Агаєв" позивачем до складу податкового кредиту не відносився.

Дослідженні судом первинні документи, податкові накладні на підставі яких відбулося формування валових витрат та сум податкового кредиту за названими господарськими операціями містять всі обовязкові реквізити, розкривають зміст господарських операцій, підтверджують реальність руху активів позивача, є первинними документами в розумінні Податкового Кодексу України та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Суд встановив, що основним видом діяльності позивача є оптова торгівля хлібом та хлібобулочними виробами. Реалізація таких хлібобулочних виробів здійснюється через торгівельні мережі в тому рахунку і перелічених вище контрагентів. Отож, операції з придбання послуг з реклами, маркетингу, мерчандайзингу, продажної та передпродажної підготовки товарів маркетингові послуги направлені на стимулювання збуту продукції власного виробництва, підтримання обсягів її продажу. Відтак, придбані послуги безпосередньо повязані з господарською діяльністю позивача та впливають на результати такої діяльності.

Формування валових витрат за наведеними господарськими операціями відповідає приписам п.5.1, п.п. 5.2.1 пункту 5.2, пп. 5.4.4 п. 5.4 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 року № 334/94-ВР, в редакції Закону України № 283/97-ВР від 22.05.1997 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин, п. 138.2 ст. 138, абзацу "г" пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 пп. 14.1.27, пп. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. Відповідно до положень названих нормативно-правових актів до складу інших витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, включаються витрати на збут, витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), передпродажну підготовку товарів, послуги у сфері вивчення ринку, стимулювання збуту продукції, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків, послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги), розміщення товарів у торговому залі, оригінальне оформлення прилавків та вітрин, організація презентацій з роздачею сувенірів, наданням знижок та пільг.

Віднесення названих сум ПДВ до складу податкового кредиту відповідає положенням п.7.5. пп.7.2.6 п.7.2. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції, чинній на час виникнення відповідних правовідносин), підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, п.198.2 ст.198, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України.

Відсутність контрагента ТОВ "УК Транссервіс" за місцезнаходженням станом на лютий 2012р. (а.с.7-11 т.13) не впливає на оцінку доказів у даній адміністративній справі, позаяк зазначені обставини виникли поза межами періоду здійснення взаємовідносин з позивачем в грудні 2011 року, а наявними у справі доказами підтверджуються обставини щодо фактичного надання позивачу транспортних послуг по перевезенню хлібобулочних виробів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем правомірно включено до складу валових витрат витрати в розмірі 910977,24 грн. та до податкового кредиту суму податку на додану вартість в розмірі 178178,29 грн.

Формування валових витрат в розмірі 29300,00 грн. без ПДВ по операції з придбання юридичних послуг здійснено позивачем на підставі пп. "г" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України, договору № 01-06/2010 від 01.06.2010р. про надання юридичних послуг ПП ОСОБА_5М (а.с.71-72,73 т.2), актів приймання-передачі наданих юридичних послуг (а.с.66-78 т.4), платіжних доручень про оплату отриманих послуг.

Названі первинні документи на підставі яких відбулося формування валових витрат містять всі обовязкові реквізити, розкривають зміст господарських операцій, підтверджують фактичне здійснення господарських операцій та їх безпосередній взаємозв'язок з господарською діяльністю позивача. Наявність у штатному розписі посади юрисконсульта не позбавляє позивача права на придбання юридичних послуг у субєктів господарювання та не спростовує обставин щодо фактичного їх придбання та звязку таких послуг з господарською діяльністю.

За встановлених обставин, суд вважає неправомірним зменшення позивачу обумовлених валових витрат на суму понесених витрат з придбання юридичних послуг.

Наявними у справі доказами спростовуються також доводи податкового органу про неправомірність формування позивачем валових витрат на суму 37916,66 грн. по операції з отримання автомобільних послуг від ТОВ "УК Транссервіс".

Право платника податків на формування витрат по операціям з придбання автомобільних послуг передбачено положеннями пп. "е" пп.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України.

Обставини щодо фактичного надання ТОВ "УК Транссервіс" транспортних послуг для позивача по перевезенню хлібобулочних виробів підтверджуються договором надання автомобільних послуг № 21/11/11-П (а.с.74-75 т.2), актами наданих автомобільних послуг (а.с.79-85 т.4), платіжними дорученнями (а.с.152-160 т.7), товарно-транспортними накладними за формою № 1-ТТН (хліб). Складання ТТН за формою № 1-ТТН (хліб), відповідає вимогам наказу Міністерства аграрної політики України від 6 червня 2001 року N 153 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2001 р. за № 920/6111) яким затверджено форму названої ТТН.

Відсутність у позивача товарно-транспортних накладних за формою, що затверджена спільним наказом Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 29.12.1995 № 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля" не спростовує обставин щодо фактичного надання ТОВ "УК Транссервіс" для позивача автомобільних послуг (транспортних) з перевезення хліба та хлібобулочних виробів. Окрім того, названий наказ від 29.12.1995 № 488/346 яким затверджено ТТН роботи вантажного автомобіля не було внесено до Державного реєстру нормативно-правових актів.

За встановлених обставин, суд вважає неправомірним виключення з валових витрат ТОВ "Хлібодар" витрат по придбанню автомобільних (транспортних) послуг, отриманих від контрагента ТОВ "УК Транссервіс", позаяк надання таких послуг підтверджується наявними у справі доказами, придбання обумовлених послуг знаходяться в безпосередньому зв'язку з господарською діяльністю платника податків та підтверджено належними первинними бухгалтерськими документами.

Неправомірним суд вважає і доводи податкового органу щодо заниження валових доходів на суму відсотків (в розмірі 21227,48 грн.) нарахованих на суму коштів, що отримані позивачем від ТОВ "Колос" (комітент) на виконання комісійного доручення за договором комісії № 11-12 від 11.12.2006р., що не були повернуті на кінець звітного періоду.

Відповідно до умов названого договору комісіонер (позивач) вправі приступити до виконання комісійного доручення з придбання житнього борошна в семиденний термін з моменту перерахування комітентом грошових коштів в розмірі шістсот тисяч грн. та направлення повідомлення комісіонеру про закупівлю товару.

Судом встановлено, що комітент не здійснив перерахування комісіонеру грошових коштів у повному розмірі та не направив повідомлення про закупівлю товару. Отож, обставини, з якими умови договору пов'язують виникнення у позивача взятих зобов'язань на придбання товару, не настали у зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань комітентом.

З аналізу статті 1011 Цивільного кодексу України, підпункту 1.22.2 пункту 1.22 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" слідує, що отримані комісіонером кошти за договором комісії не є коштами поворотної фінансової допомоги, оскільки відсутні такі обовязкові ознаки (умови) поворотної фінансової допомоги, як: поворотність (договір комісії не передбачає повернення коштів, у позивача діє зобов'язання придбати товар для комітента при перерахуванні коштів у повному розмірі, необхідному для виконання договору); безоплатність надання; строковість.

Окрім, того відповідно до підпункту 7.9.1 пункту 7.9 статті 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не включаються до валового доходу і не підлягають оподаткуванню кошти або майно, залучені платником податку на підставі договору концесії, комісії, консигнації, довірчого управління, схову (відповідального зберігання), а також згідно з іншими цивільно-правовими договорами, що не передбачають передачі права власності на таке майно.

За встановлених обставин суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що отриманий платіж за договором комісії не є поворотною фінансовою допомогою. Відтак, відповідачем безпідставно збільшено валові доходи на суму умовно нарахованих відсотків в розмірі 21227,48 грн.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість тверджень відповідача про завищення ТОВ "Хлібодар" собівартості реалізованих товарів в розмірі 396144,00 грн. за 2-4 квартал 2011р., оскільки з матеріалів справи не вбачається будь-яких об'єктивних доказів названих тверджень.

Всупереч пунктів 4, 5.2 та 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010р. в акті перевірки не встановлено, які саме витрати, що прямо пов'язані з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг завищено позивачем; не зазначено фактичну господарську операцію, в результаті якої здійснено порушення; не зазначено первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, не наведено регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, не наведено будь-яких доказів, що підтверджують наявність факту порушення.

Акт перевірки та інші у справі докази не містить посилань на будь-які відомості або докази, що підтверджують наявність факту повторності включення до складу валових витрат матеріалів при передачі у виробництво та виготовленні готової продукції.

Враховуючи обумовлене відповідач, всупереч приписам статті 71 КАС України, не виконав процесуального обов'язку доказування правомірності спірного податкового повідомлення-рішення у названій частині.

Окрім цього, з наявних у справі доказів (кредитних договорів: №04-Н/11/39/ЮО/ОВ від 09.02.2011р.; №02-Н/10/39/ЮО/КЛ від 02.07.10р., №09-Н/11/56/ЮО/КЛ від 17.08.2011р., аналізом рахунку 951, виписками банку по рахунках аналізом рахунку 951, виписками банку по рахунках, а.с.170-172,173-232 т.7, актом перевірки) вбачається, що в періоді охопленому перевіркою мало місце заниження валових витрат по нарахованим відсоткам за залученими кредитними коштами в банківській установі в розмірі 238 885,04 грн. (в т.ч. за 2 кв. 2011р. 52869,34 грн., за 3 кв. 2011р. 63461,74 грн., за 4 кв. 2011р. 122553,96 грн.).

Проте, відповідач в порушення пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.86.10 ст.86 Податкового кодексу України названих обставин не врахував, валових витрат позивача не збільшив та не здійснив відповідного перерахунку обєкта оподаткування, що відповідно призвело до хибного визначення розміру податкового зобов'язання з податку на прибуток.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, ухвалене по справі судове рішення є законними і обґрунтованими, а зазначена позиція податкового органу є помилковою. Відповідно, судове рішення першої інстанції скасуванню не підлягає, як таке, що прийняте за вичерпних юридичних висновків при правильному застосуванні норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" серпня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: ОСОБА_9

ОСОБА_2

Повний текст Ухвали виготовлено "29" листопада 2012 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Хлібодар" вул.Біла 35,м.Рівне,33000

3- відповідачу ОСОБА_10 податкова інспекція у м.Рівне Рівненської області вул. Відінська, 8,м.Рівне,33023