Справа № 808/1949/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року о 12 год. 29 хв.Справа № 808/1949/15

м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Федорук І.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2015 року Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі позивач, ДПІ) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі відповідач, УДВС), в якому позивач просить суд:

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ОСОБА_2 від 03.03.2015 ВП №46518929 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа);

- зобовязати Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №808/6190/14, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 14.01.2014, за постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.11.2014 у справі №808/6190/14 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська продовольча компанія» суми податкового боргу в розмірі 7 524 638,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем 03.03.2015 протиправно прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП №46518929, оскільки 14.02.2015 відповідачем вже було відкрито виконавче провадження за тим самим виконавчим документом. Крім того, зазначає, що відповідач при прийняті рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження дійшов не обґрунтованого висновку про те, що виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду здійснюється віднесено до повноважень контролюючого органу та здійснюється в порядку, передбаченому Податковим кодексом України, оскільки Податковий кодекс України передбачає лише спрощений спосіб виконання рішень про стягнення коштів за податковим боргом та жодним чином не позбавляє можливості контролюючий орган звернутися до виконавчої служби, з метою примусового виконання судового рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, додатково зазначив, що про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження контролюючий орган не був повідомлений. Зазначає, що нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою особи, на користь якої воно ухвалене, видається один виконавчий лист. ДПІ скористалось даним правом та отримало виконавчий лист за судовим рішенням у справі №808/6190/14. Враховуючи, що зауважень до оформлення даного виконавчого документу не має, позивач вважає, що УДВС зобовязаний здійснити дії щодо примусового виконання даного судового рішення.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що Податковим кодексом України передбачено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу, а саме: органами стягнення за такими рішеннями є контролюючі органи, визначені ст.41 Податкового кодексу України. Зазначає, що підчас виконання судових рішень щодо примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, органи Державної виконавчої служби не залучаються, а виконання судового рішення здійснюється в порядку передбаченому ст.95 Податкового кодексу України. Вважає, що відповідачем правомірно прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 19.11.2014 постановою Запорізького окружного адміністративного суду по справі №808/6190/14 задоволено позовні вимоги ДПІ до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська продовольча компанія» про стягнення податкового боргу, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська продовольча компанія» на корись Державного бюджету податковий борг в розмірі 7 524 638,67 грн.

10 вересня 2014 року за заявою ДПІ Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №808/6190/14.

З метою примусового виконання вищезазначеного судового рішення, позивач 09.02.2015 звернувся до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області.

14.02.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №46518929 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа.

03.03.2015 в.о. начальника відділу примусового виконання рішень УДВС з власної ініціативи в порядку ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» проведено перевірку виконавчого провадження №46518929, за результатами якої винесено постанову, якою постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46518929 від 14.02.2015 скасовано.

03 березня 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) та повернуто виконавчий лист стягувачу.

Позивач, не погодившись з даною постановою, звернувся з позовом до суду.

Враховуючи, що підставою для звернення позивача із даним позовом стала незгода з позицією відповідача щодо порядку примусового виконання судового рішення у справі про стягнення сум податкового боргу з платника податків та визначення органу, який повинен здійснювати таке виконання, суд вважає за необхідне дослідити дане питання з позиції законодавчого врегулювання та надати оцінку відповідним правовідносинам.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.2 даного Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Положеннями ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами.

Відповідно до п. 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органом, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22.

Цей механізм передбачає оформлення контролюючим органом інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. При цьому судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, відповідно до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Якщо ж достатні для погашення податкового боргу кошти відсутні, контролюючий орган відповідно до абзацу другого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України звертається до суду з позовом про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Таке погашення здійснюється на підставі зазначеного рішення суду та прийнятого на його підставі рішення органу доходів і зборів шляхом продажу майна платника податків на публічних торгах та/або торгівельними організаціями в порядку, визначеному пунктами 95.7- 95.21 статті 95 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що чинне законодавство передбачає окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. При цьому дії щодо примусового виконання здійснюються органом Держаної фіскальної служби України (правонаступник Міністерства доходів і зборів України), органи державної виконавчої служби до цієї процедури не залучаються, у зв'язку з чим підстави для відкриття виконавчого провадження в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» за виконавчим документом, виданим на виконання судового рішення у справі про стягнення сум податкового боргу з платника податків відсутні.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Такою обставиною, як зазначено в постанові державного виконавця, є наявність окремого порядку примусового виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, до процедури виконання якого органи державної виконавчої служби не залучаються.

Щодо посилань представника позивача на те, що відповідачем неправомірно прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 03.03.2015 ВП №46518929, оскільки чинною була постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження №46518929 від 14.02.2015, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Згідно ч.2 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи судом встановлено, що 03.03.2015 в.о. начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3, з власної ініціативи, проведено перевірку виконавчого провадження №46518929 по виконанню виконавчого листа виданого у справі №808/6190/14, за результатами якої прийнято постанову.

Постановою начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області від 03.03.2015, на підставі ст.83 Закону України «Про виконавче провадження», скасовано, серед іншого, постанову від 14.02.2015 ВП №46518929 про відкриття виконавчого провадження та зобовязано державного виконавця вжити заходів передбачених ст.17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, на момент прийняття постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 03.03.2015 ВП №46518929, постанова від 14.02.2015 ВП №46518929 про відкриття виконавчого провадження була скасована начальником відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив про неотримання копії постанови від 03.03.2015 в.о. начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3

Спростовуючи дане твердження, представником відповідача до матеріалів справи було надано копію аркушу Журналу, як зазначив сам представник, реєстрації вихідної кореспонденції, з якого вбачається, що за вихідним номером 1506 на адресу позивача 03.03.2015 відправлено кореспонденцію щодо перевірки виконавчого листа у кількості 2 арк. основного документа та 1 арк. додатка.

Разом з тим, з даної копії неможливо встановити, з якого саме журналу ця копія виготовлена, яку саме кореспонденцію було направлено на адресу позивача і у якому саме виконавчому провадженні, у звязку з чим судом даний доказ не приймається до уваги.

Проте, суд зазначає, що правомірність постанови від 03.03.2015 в.о. начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 не є предметом розгляду в даній справі, у звязку з чим, питання щодо отримання/неотримання копії даної постанови позивачем жодним чином не може вплинути на оцінку правомірності оскаржуваного рішення.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що Податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення кошів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу, примусове виконання яких здійснюється контролюючими органами, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв в межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені законами, у зв'язку з чим вимоги про визнання його дій протиправними, скасування постанови та про зобов'язання відкрити виконавче провадження є такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ДПІ.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 181, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко