Справа № 826/2698/15
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 травня 2015 року 08:10 № 826/2698/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект»
до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві
третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Тек-Комерс»
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.10.2014 року № ,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось ТОВ «СП «Стан-Комплект» з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.10.2014 року № , відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 249 866 грн. за основним платежем та на 124 933 грн. за штрафними санкціями.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням та зазначає, що висновки ДПІ ґрунтуються на тому, що позивачем начебто не надано під час перевірки документів та, виходячи з того, що операції з контрагентом начебто не проводились, на думку ДПІ, відсутній об'єкт оподаткування та, відповідно, правові підстави для формування позивачем спірних сум податкових вигод. При цьому, висновки про нездійснення спірних операцій ДПІ обґрунтовує начебто відсутністю у контрагента ресурсів та можливостей для виконання спірних операцій.

Однак, як наполягає позивач, спірні операції з контрагентом фактично виконані, документально оформлені, у т.ч. видані податкові накладні, транспортування оформлено також належним чином, у зв'язку з чим позивач вважає, що мав всі законні підстави для формування спірних сум податкових вигод, а відтак вважає спірне рішення необґрунтованим та протиправним, з огляду на що позивач просить задовольнити позов.

Представник третьої особи у судові засідання не з'явився. Поштове відправлення з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі повернуто без вручення з незалежних від суду причин («за закінченням терміну зберігання») у зв'язку з чим та на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 167, ч. 4 ст. 33, ч. 11 ст. 35 КАС України копія ухвали вважається належним чином врученою, а третя особа - належним чином повідомленою про розгляд справи. У той же час, третя особа в судове засідання не з'явилася, доказів поважності причин неприбуття у судове засідання не надала. З огляду на наведене та відсутність підстав для відкладення розгляду справи, розгляд справи не відкладався та судом ухвалено розглядати справу за відсутності представника третьої особи на підставі наявних матеріалів справи.

ДПІ з підстав, викладених в Акті перевірки та запереченнях на позов, вважає спірне рішення законним та обґрунтованим, вірним по суті, а відтак не вбачає підстав для його скасування.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України у судовому засіданні 15.04.2015 р. ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши думку представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство зареєстровано у статусі юридичної особи 18.11.1994 р. Код 22916099. Товариство взято на податковий облік 20.01.2007 р. Товариство є платником ПДВ відповідно до свідоцтва від 10.07.1997 р.

ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, правонаступником якої є ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СП «Стан-Комплект» (код з ЄЖР 22916099) по взаємовідносинам з ТОВ «ТЕК-КОМЕРС» (код з ЄДР 38968908) за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2014 р.

За результатами перевірки складено акт від 23.09.2014 р. № 441/1/22-07/22916099 (далі - Акт перевірки).

Під час перевірки встановлено наявність у позивача нежилих приміщень площею 4786,7 кв.м. за адресою м. Київ, пр.-т. Московський, 23 для здійснення господарської діяльності.

Перевіркою встановлено, що за період з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р. товариством задекларовано податковий кредит з ПДВ за відносинами з ТОВ «ТЕК-КОМЕРС» у розмірі 249 866 грн.

В ході перевірки, як зазначено в Акті перевірки, до ТОВ «Стан-Комплект» надавався запит від 10.09.2014 р. № 11391/10/26-50-22-07 щодо надання документального підтвердження стосовно проведення взаєморозрахунків з ТОВ «ТЕК-КРМЕРС», однак станом на 23.09.2014 р. (дата складання Акту перевірки) не надано відповіді та всіх підтверджуючих документів.

У зв'язку з цим ДПІ посилається на положення п. 44.6. ПК України відповідно до положень якого у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Між тим, в Акті перевірки зазначається, що подальшою перевіркою встановлено складання ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві акту від 10.09.2014 р. № 876/3-26-50-22-03-38968908 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТЕК-КОМЕРС» з контрагентами за період з 01.02.2014 р. по 28.02.2014 р., яким встановлено неможливість здійснення контрагентом позивача операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, відсутність умов, трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів. Зазначено, що контрагент здійснює діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам. Звіркою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин.

Крім того, зазначається про складання акту від 06.08.2014 р. № 740/3-26-50-22-03-38968908 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТЕК-КОМЕРС» з низкою підприємств, серед яких відсутній позивач, за період з 01.06.2014 р. - 30.06.2014 р. та з контрагентами-покупцями за період з 01.05.2014 р. по 30.06.2014 р.

В останньому зазначено аналогічне, що і у попередньому акті про неможливість проведення зустрічної звірки.

З урахуванням наведеного у сукупності зазначено в Акті перевірки, що оскільки позивачем не надано до перевірки первинних бухгалтерських та податкових документів, а проведені заходи щодо встановлення факту здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ СП «Стан-комплект» та його постачальника ТОВ «ТЕК-КОМЕРС» не підтверджують фактичне постачання товарів та послуг на адресу ТОВ СП «Стан-комплект», за відсутності придбання активів, відсутні підстави для податкового обліку.

Надалі також зазначається, що оскільки ТОВ СП «Стан-комплект» до перевірки не надано документів, що підтверджують придбання товарів та послуг, а також використання складських, виробничих приміщень та обладнання, а саме: документів складського обліку, які підтверджують фактичне придбання товарів (робіт, послуг), його переміщення на виробництво, кількість готової продукції та її подальшої реалізації документів, що підтверджують транспортування, кількість працюючих, необхідних забезпечити процес виробництва (надання послуг, виконання робіт) та інших підтверджуючих документів, немає можливості, підтвердити реальність здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства з нібито придбання товарів (робіт, послуг).

Таким чином, як зазначає ДПІ, порушено вимоги ст. 139, п. 185.1., 198.1., 198.3., 198.6. ПК України.

Надалі ДПІ додає, що враховуючи викладене в Акті перевірки, у ТОВ СП «Стан-комплект» відсутні об'єкти оподаткування відповідно до п/п. 48.5.1., п. 48.7., п. 135.1., 188.1. ПК України.

Отже, як зазначено в Акті перевірки, позивачем занижено ПДВ на загальну суму 249 866 грн., у т.ч.: за березень 2014 р. на суму 61 346 грн., за квітень 2014 р. на суму 156 520 грн., за травень 2015 р. на суму 32 000 грн.

В Акті перевірки від 23.09.2014 р. міститься підпис директора товариства, що вказує на отримання Акту перевірки уповноваженою особою позивача.

На підставі зазначених вище висновків Акту перевірки прийнято оскаржуване рішення.

Відносно доводів позивача стосовно неприйняття ДПІ до уваги документів, наданих після завершення перевірки, слід зазначити, що акт перевірки складено 23.09.2014 р. та, як зазначається позивачем (а.с. 27), вручений позивачу 26.09.2014 р.

Відповідно до положень п. 86.4. та п. 86.7. ПК України позивач мав право протягом наступним п'яти робочих днів надати заперечення проти висновків акту перевірки.

При цьому, відповідно до абз. 2 п. 44.6. ПК України якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до абзацу 3 п. 44.7. ПК України протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

В даному випадку, як вбачається із заперечень позивача від 30.09.2014 р. на Акт перевірки, які надійшли до ДПІ 30.09.2014 р., позивачем з дотриманням встановлених правил та строків надано до ДПІ комплект первинних документів за взаємовідносинами з контрагентом (а.с. 27 - 30), які повинні були бути враховані при прийнятті оскаржуваного рішення.

Однак, зазначаючи про отримання заперечень та доданих до них документів, ДПІ у відповіді на заперечення зазначило, що висновки акту перевірки залишаються без змін. При цьому, із змісту відповіді на заперечення не вбачається проведення аналізу первинних документів, наданих позивачем. Не вбачається аналізу первинних документів і з рішень за результатами розгляду скарг позивача, що у свою чергу вказує на те, що спірне рішення прийнято без врахування всіх обставин, що мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Що стосується власне спірних операцій, слід зазначити, що між позивачем (покупець) та контрагентом (продавець) було укладено договір поставки від 27.02.2014 р. № 2714 щодо поставки продукції виробничо-технічного призначення.

Згідно з п. 4.1. договору отримання товару здійснюється шляхом передачі товару на складі покупця за адресою м. Київ, Московський проспект, 23 або на складі продавця м. Київ, вул. Будіндустрії. Разом з товаром надаються документи: видаткова накладна, податкова накладна. Документом, що підтверджує передачу товару, є видаткові накладні продавця.

До договору укладені специфікації:

- № 1 від 27.02.2014 р. на поставку МТЦ на суму 368 078,40 грн. з ПДВ 61 346,40 грн. та в кількості від однієї до 48 штук, а саме: пристрій гідрокопіювальний, супорт, конусна лінійка СА 6140В, патрон 4-х кулачковий К72400/D8 кулачки до 3-х кулачкового патрону, комплект роликів до А1150М-2, комплект шестерень до А1150М-2, наконечник мідний М8*40 під Ф1.4. мм, наконечник мідний М8*40 під Ф1.6мм;

- № 2 від 28.03.2014 р. на поставку МТЦ на суму 939 119,52 грн. з ПДВ 156 519,92 грн. в кількості від одного до 28 екземплярів продукції: упор мікрометричний 1 кл., механізм кулачковий, упор боковий, контролер допоміжний, шпилька контактна ЖИШЦ.757463.035, пружина ЖИШЦ.753612.001, болт ГОСТ 7796-70, М12-8gх60.68.029, пристрій гідрокопіювальний, лінійка для фасонного точіння;

- № 3 від 23.04.2014 р. на поставку пристрою подачі прутка ХТ 3263052 в кількості 2 шт. по ціні 80 000 грн. за штуку без ПДВ, на загальну суму 192 000 грн. з ПДВ 32 000 грн.;

- № 4 від 29.05.2014 р. на суму 182 634,84 грн. з ПДВ (шпилька контактна, пружина, болт (а.с. 171), яка надана в обґрунтування продовження співпраці з контрагентом поза межами періоду, який перевірявся (видаткова накладна від 05.06.2014 р.).

На підставі вищезгаданого договору сторонами оформлено видаткові накладні на передачу продукції із обумовленого вище переліку, а саме: № 102 від 06.03.2014 р. на суму 300 000 грн. з ПДВ 50 000 грн., № 122 від 17.03.2014 р. на суму 16 296,00 грн. з ПДВ 2 716,00 грн., № 155 від 31.03.2014 р. на суму 51 782,40 грн. з ПДВ 8 630,40 грн., № 159 від 01.04.2014 р. на суму 166 478,04 грн. з ПДВ, № 160 від 02.04.2014 р. на суму 192 000 грн., № 164 від 07.04.2014 р. на суму 243 921,48 грн. з ПДВ 40 653,58 грн., № 185 від 18.04.2014 р. на суму 336 720,00 грн. з ПДВ 56 120 грн., № 286 від 16.05.2014 р. на суму 192 000 грн. з ПДВ 32 000 грн.

На дати оформлення видаткових накладних також сформовані податкові накладні (а.с. 58-65), що за номенклатурою та іншими показниками узгоджуються з відомостями відносно продукції, зазначеними у видаткових накладних.

Щодо оплати по проведеним позивачем операціям надано банківські виписки (а.с. 157-168). При цьому, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 137) частково контрагент повернув оплату в сумі 471 129,60 грн. (банківські виписки від 09.07.2014 р. та 14.07.2014 р.), у зв'язку з чим сумарно, як зазначає позивач, він сплатив третій особі 1 681 832,76 грн., що відповідає 100% вартості поставлених позивачу товарів, що не спростовано під час розгляду справи з боку ДПІ.

Відносно перевезення продукції, до матеріалів справи надано подорожні листи, оформлені станом на 06.03.2014 р., 17.03.2014., 31.03.2014 р., 07.04.2014 р., 18.04.2014 р. (а.с. 66-70). Крім того, відносно перевезення продукції надані ТТН від 02.04.2014 р., 16.05.2014 р. (а.с.71-72).

Стосовно власне транспортних засобів, наявних у позивача та, зокрема тих, які застосовувались при перевезенні, позивачем надано договори оренди з первинними документами та свідоцтва про реєстрацію (а.с. 140-156).

Окрім того, відносно комплектності обладнання до матеріалів справи залучено акти комплектності обладнання (а.с. 73 - 83).

Що стосується подальшого руху продукції, до матеріалів справи залучено видаткові та податкові накладні позивача (з копіями довіреностей на отримання матеріальних цінностей), видані його покупцям, як приклад: ПП «Елада» (верстат), ТОВ «Машинобудівний завод «Електромашстан» (верстат, патрони, кулачки), ПАТ «Київобленерго» та іншими (а.с. 84 - 113).

Вирішуючи з урахуванням наведеного спір по суті, суд зазначає наступне.

Так, проаналізувавши у взаємозв'язку з вищенаведеним положення ПК України (в редакції на час оформлення операцій та формування податкових вигод), а саме:

- п/п. 14.1.36. (щодо визначення терміну «господарська діяльність»), п/п. 14.1.185. (щодо визначення «постачання послуг»), п/п. 14.1.203 (щодо визначення «продаж результатів робіт (послуг), п/п. 14.1.191. (щодо визначення «постачання товарів»), п/п. 14.1.202. (щодо визначення «продаж (реалізація) товарів»),

- (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення «податок на додану вартість»), п/п. 14.1.181 (щодо визначення «податковий кредит»), п. 188.1. (щодо бази оподаткування), п. 185.1. (щодо визначення «об'єкт оподаткування»), п. 198.1. ПК України (щодо операцій, при здійсненні яких виникає право на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.2. (щодо дати виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.3. (щодо порядку визначення сум податкового кредиту), п. 201.1. (щодо видачі п/п та її реквізитів), п. 201.4. (щодо дати видачі податкової накладної), п. 201.6. (щодо статусу податкової накладної (п/н) та її відображення у РПН), п. 201.7. (щодо видачі п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг); п. 201.8. (щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н), п. 201.10 ПК України (щодо видачі п/н платником податку та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту); п. 198.6. (щодо наслідків не підтвердження сум податку),

- а також п/п. 16.1.2., 16.1.3., п. 44.1. ПК України (щодо ведення обліку та підтвердження даних обліку) та положення ч. 2. ст. 3., ч. 1 ст. 9, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути видані за фактично вчиненою операцією.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ, виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкових вигод та які є передумовою його формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; (4) наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; (5) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (6) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою.

У той же час, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності), фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій, видача податкової накладної особою, яка не є платником ПДВ та, крім того, відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів, зареєстрованих у встановлених випадках в ЄРПН податкових накладних.

У взаємозв'язку з вищенаведеним, суд, вирішуючи спір по суті, також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, вирішуючи з урахуванням наведених вище обставин та норм законодавства спір по суті, суд виходить також з того, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, на що звертає увагу у своєму роз'ясненні ВАС України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11.

Окрім того, вирішуючи спір по суті, суд також виходить з того, що суб'єкт владних повноважень не має права, обґрунтовуючи правомірність свого рішення, посилатися на підстави, які не враховувалися ним при ухваленні оспорюваного рішення, тобто оскаржувані рішення оцінюються судом виходячи з доведеності з боку податкового органу тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені податковим органом в Акті перевірки, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

В даному випадку, як приходить до висновку суд, відповідач, в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, та з урахуванням приписів ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо предмету доказування), не довів належними та допустимими доказами наявності обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства, наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень.

Доводи, покладені ДПІ в основу висновків Акту перевірки та оскаржуваних рішень, є доволі гіпотетичними та неприпустимо спрощеними, висновки ДПІ по суті ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах, з огляду на що висновки Акту перевірки не можуть бути підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства за відносинами із зазначеними контрагентами та підставою для прийняття спірних рішень.

Між тим, сукупність вищенаведених первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують виконання операцій такого роду операцій, не дає підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій, підстав для висновку про нездійснення спірних операцій контрагентом позивача та про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Натомість, сукупність вказаних матеріалів підтверджує фактичне виконання спірних операцій, а також їх взаємозв'язок з господарською діяльністю позивача.

В даному випадку аналіз вказаних операцій вказує, що вони мали характер перепродажу, що не заборонено законодавством, та порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України та з урахуванням сутності операцій, ДПІ не доведено обсягів ресурсів, які були необхідні контрагенту для виконання спірних операцій, але були відсутні.

Слід додати, що вищезгадані первинні документи, податкові накладні видані контрагентом позивача за оподатковуваними операціями за ставкою 20% (за звичайними правилами), що відповідає наведеним вище положенням податкового законодавства стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі, наведені в них данні відповідають та кореспондуються з даними первинних документів.

Контрагент позивача на момент вчинення господарських операцій, видачі податкових накладних, був зареєстровані платниками ПДВ, що не заперечується в Акті перевірки, а отже видача ним податкових накладних є правомірною.

Суд, крім іншого та в контексті наведеного наголошує також на тому, що згідно з усталеною судовою практикою вищих судових інстанцій, можливі порушення податкового законодавства з боку контрагентів позивача, чого в даному випадку не доведено ДПІ, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Під час розгляду справи відповідачем не надано вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагента позивача за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

Слід також зазначити, що під час розгляду справи не надано рішення суду відносно контрагента позивача, яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 ГК України («Фіктивна діяльність суб'єкта господарювання»).

У взаємозв'язку з наведеним, суд також зазначає, що під час розгляду справи ДПІ не надано рішення суду, прийнятого в порядку ст. 234 ЦК України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Під час розгляду справи ДПІ також не надано рішення суду про визнання правочинів з контрагентом недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України.

В контексті наведеного слід додати, що під час розгляду справи ДПІ не надано рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Судом під час розгляду справи також не встановлено обставин, які б відповідно до конкретних норм ЦК України свідчили про нікчемність правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами.

В Акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Відповідачем по суті не надано в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкового кредиту з ПДВ та які б відповідно до вищезгаданих положень податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку унеможливлювали формування позивачем спірних сум податкових вигод за вищезгаданими операціями, які б свідчили про нездійснення спірних операцій та про юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості висновків акту перевірки та оскаржуваного рішення.

Що стосується акту від 10.09.2014 р. № 876/3-26-50-22-03-38968908 про неможливість проведення зустрічної звірки по контрагенту, слід зазначити, що відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.12.2014 р. у справі № 826/16411/14, яка залишена без змін згідно з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2015 р. (згідно ухвали ВАСУ від 24 квітня 2015 року касаційну скаргу повернуто ДПІ): визнано протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у місті Києві щодо внесення до автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" інформації на підставі акту від 10 вересня 2014 року № 876/3-26-50-22-03-38968908 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Тек-Комерс" (код за ) з контрагентами за період 01.02.2014 року по 28.02.2014 року та 01.04.14 року по 31.07.14 року"; зобов'язано ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у місті Києві вилучити з автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" та інших інформаційних баз органів доходів і зборів акт від 10 вересня 2014 року № 876/3-26-50-22-03-38968908 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Тек-Комерс" (код за ) з контрагентами за період 01.02.2014 року по 28.02.2014 року та 01.04.14 року по 31.07.14 року"; зобов'язано ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у місті Києві відновити в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, задекларованих товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕК-Комерс" (код за ) за період із 01 по 28 лютого 2014 року, 01 квітня по 31 липня 2014 року, які змінені ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у місті Києві на підставі акту від 10 вересня 2014 року № 876/3-26-50-22-03-38968908 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Тек-Комерс" (код за ) з контрагентами за період 01.02.2014 року по 28.02.2014 року та 01.04.14 року по 31.07.14 року".

Крім того, щодо другого акту від 06.08.2014 р. про неможливість проведення зустрічної звірки по контрагенту, згадуваного в Акті перевірки, слід зазначити, що відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.10.2014 р. у справі № 826/14784/14, яка залишена без змін згідно з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 р. (згідно ухвали ВАСУ від 26.01.2015 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження): визнано протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у місті Києві щодо внесення до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» інформацію, внесену на підставі акта №740/3-26-50-22-03-38968908 від 06.08.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТЕК-Комерс»; зобов'язано ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у місті Києві вилучити з автоматизованої системи «Податковий блок» та інших інформаційних баз органів доходів і зборів акт №740/3-26-50-22-03-38968908 від 06.08.2014 року; зобов'язано ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у місті Києві відновити в автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, задекларованих товариством з обмеженою відповідальністю «Тек-Комерс» за період з 01.05.2014 по 30.06.2014 року, та які були змінені ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у місті Києві на підставі акту №740/3-26-50-22-03-38968908 від 06.08.2014 року.

Суди крім іншого по суті зазначили у вказаних судових рішеннях, що ДПІ не надала до суду письмових пояснень та матеріалів, які слугували підставою для проведення зустрічної звірки ТОВ "ТЕК-Комерс". Доказів направлення позивачу обов'язкового письмового запиту також не надано. Таким чином, як встановлено судом у вказаних судових рішеннях, відповідач не довів правомірності вчинення ним дій щодо проведення зустрічної звірки позивача. Доказів того, що при проведенні зустрічної звірки було здійснено співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів ТОВ "ТЕК-Комерс" та його контрагентів, відповідачем не надано та з акту про неможливість проведення зустрічної звірки не вбачається. Суд також зазначив у вказаних судових рішеннях, що оскільки акт про неможливість проведення зустрічної звірки може засвідчувати лише наявність обставин, які унеможливлюють проведення податковим органом зустрічної звірки, а також те, що, як було встановлено зустрічна звірка взагалі не проводилась, про що свідчить й сам акт про неможливість проведення зустрічної звірки, висновки актів про неможливість проведення зустрічних звірок не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість.

Тобто, з наведеного вбачається, що акти про неможливість проведення зустрічних звірок є доказами, здобутими з порушенням закону та відповідно ч. 3 ст. 70 КАС України судом не беруться до уваги в якості доказу на обґрунтування висновків Акту перевірки, складеного відносно позивача, що у свою чергу вказує на те, що висновки Акту перевірки не містять в собі обставин та не несуть в собі оцінки обставинам, які б давали відповідачу підстави для формування висновків Акту перевірки про нездійснення спірних операцій та про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Наведене вже само по собі є підставою для висновку про необґрунтованість висновків Акту перевірки та, відповідно, оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку, в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не доведено законності та обґрунтованості спірного рішення, у зв'язку з чим та виходячи з положень п.1 ч. 2 ст. 162 та ч. 2 ст. 11 КАС України суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення. На відшкодуванні судового збору позивач у позові не наполягав.

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.10.2014 року № , прийняте ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А.Кармазін