Справа № 2а-0870/4692/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2015р. м. Київ К/800/40722/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Островича С.Е.

Федорова М.О.

за участю:

секретаря судового засідання Чайки О.С.

представника позивача Шабовти О.В.

представника відповідача Української Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2012

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2013

у справі №2а-0870/4692/11

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький оліяжиркомбінат»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запорізький оліяжиркомбінат» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат») звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі ДПС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2012, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2013, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фахівцями СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі ДПС було проведено перевірку ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» за результатами якої відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.12.2010 №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 5847203,00 грн., в тому числі за основним платежем на суму 3654502,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 2192701,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступних обставин, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

З приводу заниження позивачем валового доходу на 1263912,00 грн. по операціях з безоплатно наданих замовнику ТОВ «Оптімус» послуг з переробки давальницької сировини за договором №615 від 01.09.2008, колегія суддів погоджується із наступними висновками судів попередніх інстанцій.

Як вбачається з матеріалів справи, у перевіряємому періоді позивач здійснював облік переробки давальницької сировини у повній відповідності з Порядком обліку сировини, матеріалів та готової продукції на підприємствах олійно-жирової галузі, затвердженим наказом Державного департаменту продовольства України від 10.08.2001 №35 та Порядком обліку сировини, матеріалів та готової продукції на підприємствах олійно-жирової галузі, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 11.09.2009 №656 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.12.2009 за №1163/17179 (далі по тексту - Порядок №656).

Відповідно до п. 12.8 Порядку №656 облік давальницької сировини в складах і у виробництві здійснюється в тому самому порядку, що і облік купованої (власної) сировини. Витрати давальницької сировини на виробництво визначаються з урахуванням природного убутку, втрат, відходів, передбачених технічними умовами і іншими нормативними документами, а також з урахуванням утворення фузів.

За приписами п. 2.8 Порядку №656 олійне насіння передають на виробництво за фактичною вагою і якістю, що визначається лабораторією підприємства. Якщо підприємство проводить бухгалтерський облік олійної сировини у заліковій вазі, то при передачі цього олійного насіння у виробництво фізична вага перераховується у залікову з урахуванням якісних показників сировини. Початком виробництва на олієзаводах вважається надходження насіння у бункер виробництва після зважування. У процесі зберігання і підробітку олійного насіння відбувається зміна його якості (тобто зниження вологості і сміттєвих домішок), що спричиняє зміну маси олійного насіння. Його подача ведеться зі складу в бункери підготовчого відділення олійнодобувного заводу.

Як вбачається з акта перевірки, розрахунок заниженого валового доходу в сумі 1263912,00 грн. проведено перевіряючими виходячи із вартості переробки 1 кг давальницької сировини у готову продукцію (0,2725 грн./0,3 грн.) помноженої га фактичну (фізичну) вагу давальницької сировини, що не включена підприємством до актів виконаних робіт,проте списана з обліку по кредиту рахунку 02.7.1 (5184 995 кг). Однак, перевіряючими невірно визначено фактичну (фізичну) вагу насіння соняшника, що не знайшла відображення в актах виконаних робіт: не 5184995 кг, а 554995 кг. Вказана вага насіння (4554995 кг) фактично є убутком, що виник в процесі підробітку насіння на місці його зберігання (очищення від сміттєвої домішки і сушіння на складах) і підтверджується відповідними актами списання насіння соняшника за результатами підробітку за місяць, складеними на підставі якісних показників насіння, що передається у виробничий цех (відповідно до п. 5.3 договору №615 від 01.09.2008 з урахуванням доповнень, внесених додатковою угодою №10 від 03.08.2009). Розбіжність ваги такого убутку із даними перевірки на 630000 кг (5184995 кг - 4554995 кг) виникла в результаті помилки перевіряючих при складанні додатку №11 до акту перевірки (в частині кількості переробленого насіння згідно з актом виконаних робіт №0052 від 30.09.2009).

На підприємстві очищення і сушка насіння проводяться у сировинних складах, а тому здаванням давальницького насіння (вже очищеного від сміття і підсушеного) у виробництво вважається подача його зі складу в бункери підготовчого відділення заводу. Тобто, з 251491416 кг давальницького насіння, фактично прийнятого від ТОВ «Оптімус» згідно з актами прийому-передачі і відображеного по дебету рахунку 02.7.1 за перевіряємий період, у виробництво (переробку) надійшло 243477008 кг насіння, а не 242847008 кг як помилково зазначено в акті перевірки, що підтверджується актами виконаних робіт і відображено по кредиту рахунку 02.7.1. Насіння в кількості 4554995 кг списано з рахунку 02.7.1 в результаті підробітку насіння (сушіння та очищення), що підтверджується наданими замовнику ТОВ «Оптімус» актами списання насіння соняшника за результатами підробітку. Решта давальницького насіння у кількості 3459413 кг обліковувалася на рахунку 02.7.1 станом на 31.03.2010 як невикористаний залишок.

Отже, оскільки у переробку фактично надійшло підсушене та очищене насіння у кількості 243477008 кг, то саме ця кількість використовувалася позивачем при розрахунку вартості послуг з переробки.

Закон України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі по тексту - Закон №334/94-ВР), в тому числі і пп. 4.1.1, на який є посилання в акті перевірки в обґрунтування факту заниження підприємством валового доходу на 1263912,00 грн., не містить положень, згідно з якими вартість товарів (робіт, послуг), що безоплатно надаються іншій особі, що сплачує податок на прибуток на загальних умовах (тобто за ставкою 25%), підлягає включенню до складу валового доходу виконавця послуг. Натомість, вартість безоплатно отриманих (а не наданих) послуг (товарів, робіт) збільшує валовий дохід отримувача згідно з пп. 4.1.6 Закону.

З огляду на викладене, судами вірно зазначено, що висновки податкового органу в частині безоплатного надання замовнику ТОВ «Оптімус» послуг з переробки 5184995 кг насіння, і, як наслідок, про заниження валового доходу на суму в розмірі 1263912,00 грн. є безпідставними.

Стосовно завищення позивачем валових витрат на суму 426705,00 грн. по операціях з придбання транспортно-експедиторських послуг у нерезидента «Альфа Трейдинг ЛТД» (Малайзія), колегія суддів погоджується із наступними висновками судів попередніх інстанцій.

В акті перевірки №246/08-04/00373847 від 05.07.2010 зроблено висновок про те, що документами, які підтверджують факт отримання від нерезидента транспортно-експедиторських послуг та підтверджують витрати на оплату таких послуг, є не акти виконаних робіт, підписані сторонами договору, а первинні документи експедитора, що підтверджують його витрати, понесені ним при виконанні своїх зобов'язань.

Судами встановлено що між ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» (клієнт) та Компанією «Альфа Трейдинг ЛТД», Малайзія (експедитор) укладений договір про транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів. Згідно з п. 1.1 договору від 23.03.2009 (далі по тексту - договір ТЕД) між ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» (клієнт) та Компанією «Альфа Трейдинг ЛТД», Малайзія (експедитор), експедитор надає послуги по організації та забезпеченню перевезення вантажів залізничним транспортом, надає додаткові послуги, пов'язані з перевезенням по території України, у тому числі забезпечує необхідною кількістю залізничних цистерн.

Підтвердженням факту надання експедитором послуг за договором ТЕД є залізничні накладні, які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, що відповідає вимогам законодавства.

Чинне законодавство не зобов'язує експедитора надавати, а його клієнта не наділяє повноваженнями вимагати надання первинних документів щодо взаємовідносин експедитора з третіми особами, залученими експедитором до виконання зобов'язань за договором про транспортно-експедиторське обслуговування.

У відповідності з п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів (ст. ст. 6, 23, 24 Статуту залізниці), затверджених Наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна разом з дорожньою відомістю супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу. Квитанція про приймання вантажу до перевезення видається відправнику. Як випливає з форми бланків, затверджених наказом Мінтрансу від 19.11.1998 №460 та Правил №644, залізничні проїзні документи виписуються в наступному порядку: оригінал накладної - для одержувача (1); дорожня відомість - для залізниці призначення (2); дублікат накладної - для відправника (3); аркуш видачі вантажу - для залізниці призначення (4); аркуш повідомлення про прибуття вантажу - для одержувача (5); квитанція про прийняття вантажу - відправнику (6).

Таким чином, експедитором - Компанією «Альфа Трейдинг ЛТД» надано ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» залізничні накладні.

Доказом фактичного виконання Компанією «Альфа Трйдінг ЛТД» зобов'язань за договором про транспортно-експедиторське обслуговування від 23.03.2009 та понесених нею витрат є акти виконаних робіт, підписані сторонами договору. Саме зазначені документи є підставою для бухгалтерського та податкового обліку господарських операцій для позивача по вказаній угоді.

Акти виконаних робіт на загальну суму 426705,00 грн., підписані експедитором - Компанією «Альфа Трейдинг ЛТД» та замовником - позивачем, та оформлені належним чином, містять всі необхідні реквізити, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, на час проведення перевірки позивачем було надано усі первинні документи щодо надання послуг Компанією «Альфа Трейдінг Лтд».

Щодо правомірності проведення операцій з купівлі-продажу іменних акцій за період з 01.01.2009 по 31.03.2010, колегія суддів погоджується із наступними висновками судів.

Дані обставини були об'єктом перевірки під час скарження в судовому порядку рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 16.07.2010 №, від 16.07.2010 №, від 28.10.2010 № та від 28.10.2010 №4884/10/25020. Правовідносини були предметом дослідження в адміністративній справі № 2а-0870/536/11.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.04.2011 позовні вимоги ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» про визнання протиправними та скасування вказаних вище рішень залишені без задоволення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2011 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.04.2011 скасовано, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 16.07.2010 №, від 16.07.2010 № в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 1700,00 грн., від 28.10.2010 №, та від 28.10.2010 №4884/10/25020 - визнано протиправними та скасовано.

Судами встановлено, що між позивачем та TOB «Віглон» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №289-Б від 27.02.2009, відповідно до якого позивач придбав у ТОВ «Віглон» прості іменні документарні акції емітента ЗАТ «Синтез Транзит» в кількості 14124 шт. номінальною вартістю 100,00 грн. на загальну суму 306717000,00 грн. Акції у кількості 14124 шт. на загальну суму 306717000,00 грн. були передані ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» від ТОВ «Віглон» 27.03.2009, що підтверджується актом виконаних робіт до договору купівлі-продажу цінних паперів від 27.03.2011 та випискою про операції з цінними паперами на рахунку депонента ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» у цінних паперах №005224 станом на 27.03.2010.

27.02.2009 між ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» та ТОВ «Торговий дім «Запорізький оліяжиркомбінат» був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів №290-Б, відповідно до якого ТОВ «Торговий дім «Запорізький оліяжиркомбінат» придбав у позивача прості іменні документарні акції емітента ЗАТ «Синтез Транзит» у кількості 14124 шт. номінальною вартістю 100,00 грн. на загальну суму 306837000,00 грн. Акції у кількості 14124 шт. на загальну суму 306837000,00 грн. були передані ТОВ «Торговий дім «Запорізький оліяжиркомбінат» від позивача 27.03.2009, що підтверджується актом виконаних робіт до договору купівлі-продажу цінних паперів від 27.03.2011 та випискою про операції з цінними паперами на рахунку депонента ТОВ «Торговий дім «Запорізький оліяжиркомбінат» у цінних паперах №005445 станом на 27.03.2010.

По вищезазначеним операціям купівлі-продажу цінних паперів позивач вніс до складу валового доходу прибуток, отриманий від реалізації простих іменних документарних акцій ТОВ «Торговий дім «Запорізький оліяжиркомбінат» у сумі 100000,00 грн. за 14124 шт. простих іменних документарних акцій по рядку 01.4. «прибуток від операцій з цінними паперами, фондовими та товарними деривативами» та додатку К3 Декларацій з податку на прибуток за 1 квартал 2009 року, 1 півріччя 2009 року та 3 квартали 2009 року.

В акті перевірки від 27.07.2010 №284/08-04/00373847, висновки якого відповідач використав у акті перевірки від 09.12.2010 №468/08-04/00373847, податковим органом зроблено висновки про нікчемність правочину, укладеного між ТОВ «Віглон» та ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» на підставі положень ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, та, як наслідок, зроблено висновки про те, що грошові кошти у розмірі 306837000,00 грн., які отримано на власний рахунок ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» від ТОВ «Торговий дім «Запорізький оліяжиркомбінат» у 1 кварталі 2009 року є безповоротною фінансовою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» від 23.02.2006 №3480-IV акція - це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Згідно з п. 1.4 ст. 1 Закону №334/94-ВР цінний папір - документ, що засвідчує право володіння або відносини позики та відповідає вимогам, установленим законодавством про цінні папери.

У відповідності із визначенням, яке наведено у ст. 1 Закону України «Про національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні» №710/97 (далі по тексту - Закон №710/97) власник цінних паперів - особа, яка має право власності на цінні папери відповідно до Закону та/або договору управління майном.

Закон №710/97 визначає, що знерухомлення цінних паперів - переведення цінних паперів, випущених у документарній формі, у бездокументарну форму шляхом депонування сертифікатів у сховищах зберігача цінних паперів та/або депозитарію з метою забезпечення подальшого їх обігу у вигляді облікових записів на рахунках зберігача цінних паперів та/або депозитарію.

Згідно з ст. 4 Закону №710/97 цінні папери, обіг яких дозволено на території України, і цінні папери, на які поширюється дія законів України, можуть випускатися в документарній та бездокументарній формах.

У відповідності із ст. 5 Закону №710/97 у разі відчуження знерухомлених іменних цінних паперів право власності переходить до нового власника з моменту зарахування їх на рахунок власника у зберігача. Підтвердженням права власності на цінні папери є сертифікат, а в разі знерухомлення цінних паперів чи їх емісії в бездокументарній формі - виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов'язаний надавати власнику цінних паперів.

Акції ЗАТ «Синтез-Транзит», які були випущені у документарній формі, були знерухомлені під час зберігання на рахунку власника вказаних цінних паперів у іншого Зберігача цінних паперів. В подальшому вказані акції були зараховані на рахунок власника, який обслуговувався ПАТ «КБ «ПриватБанк» у знерухомленому вигляді.

Відповідно до пп. 7.6.1 п. 7.6 ст. 7 Закону №334/94-ВР платник податку веде окремий податковий облік фінансових результатів операцій з цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами участі, іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю та сертифікатами фондів операцій з нерухомістю) і деривативами у розрізі окремих видів цінних паперів, а також фондових та товарних деривативів. При цьому, облік операцій з акціями ведеться разом з іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами. Якщо протягом звітного періоду доходи від продажу кожного з окремих видів цінних паперів, а також деривативів, отримані (нараховані) платником податку, перевищують витрати, понесені (нараховані) платником податку внаслідок придбання цінних паперів або деривативів такого ж виду протягом такого звітного періоду (з урахуванням від'ємного фінансового результату від операцій з цінними паперами чи деривативами такого ж виду минулих періодів), прибуток включається до складу валових доходів такого платника податку за результатами такого звітного періоду.

Згідно з пп. 7.6.4 п. 7.6 ст. 7 Закону №334/94-ВР під терміном «доходи» слід розуміти суму коштів або вартість майна, отриману (нараховану) платником податку від продажу, обміну або інших способів відчуження цінних паперів та деривативів, збільшену на вартість будь-яких матеріальних цінностей чи нематеріальних активів, які передаються платнику податку в зв'язку з таким продажем, обміном або відчуженням.

Відповідно до пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 1 Закону №334/94-ВР датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: - або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що договір позивача з ТОВ «Торговий дім «Запорізький оліяжиркомбінат» про купівлю-продаж акцій ЗАТ «Синтез Транзит» є дійсним, згідно з презумпцією правомірності правочинів за ст. 204 ЦК України, оскільки докази зворотного в матеріалах справи відсутні.

Отже, у даному випадку, датою збільшення валового доходу у позивача є дата передачі акцій ТОВ «Торговий дім «Запорізький оліяжиркомбінат».

Після продажу цінних паперів ТОВ «Торговий дім «Запорізький оліяжиркомбінат» по договору №290-Б від 27.02.2009 ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» отримало дохід від операцій з цінними паперами та відобразило його в окремому обліку відповідно до законодавства.

Крім того, договори купівлі-продажу акцій укладені в процесі звичайної господарської діяльності суб'єктів господарювання: ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат», ТОВ «Віглон» та ТОВ «ТД «Запорізький оліяжиркомбінат», предметом договорів були акції, які передавалися у власність відповідно до вимог Закону України «Про національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів». Акції ЗАТ «Синтез Транзит» не були обмежені в обігу, рішення ДКЦПФР про зупинення обігу зазначених акцій не приймалося, тобто вони могли вільно відчужуватися власником.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис) М.О. Федоров