Справа № 2-а-669/11
Суддя: Савицька Л. Й.
Дата ухвалення: 2011-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 2-а-669/11

провадження у справі № 2-а/616/3357/11

22 квітня 2011 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Л.Й. Савицька, розглянувши у скороченому провадження матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної держадміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення недоплачених коштів, передбачених ст. 37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

В С Т А Н О В И В :

28.03.2011 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати дії відповідача щодо виплати їй коштів передбачених ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у фіксованому розмірі протиправними; стягнути з відповідача на її користь відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року в розмірі 40% мінімальної заробітної плати.

В обґрунтування позову зазначає, що вона є пенсіонеркою та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відноситься до зони безумовного відчуження та має статус потерпілої 4 категорії внаслідок аварії на ЧАЕС, у звязку з чим має право на доплату до пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Така доплата до пенсії здійснювалася їй відповідачем у менших розмірах ніж передбачено законом, порушуючи її конституційні права.

Від відповідача на адресу суд надійшли письмові заперечення на позов. Позовні вимоги позивача відповідач не визнає, мотивуючи тим, що згідно ст.63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» закріплено норму, якою встановлюється, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього закону здійснюється за рахунок державного бюджету. Виконання цього Закону залежить від фінансових ресурсів доходної частини Державного бюджету України. Крім того згідно ст.70 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України було надано право встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Так як предметом позову є нарахування та виплата підвищення до пенсії, в силу п. 2 ч. 1 ст.183-2 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлено наступне.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії. Територія, на якій проживає позивач, а саме: смт. Городниця, Новоград-Волинського району, Житомирської області відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, що стверджується копією паспорту, посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач отримує щомісячно допомогу в розмірі 1,60 гривень, тобто отримує виплати в розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936, всупереч нормам Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що стверджується обставинами, зазначеними у листі відповідача №565 від 15.03.2011 року, довідкою УПСЗН Новоград-Волинської РДА.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з яких слідує, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення виплачується щомісячна грошова допомога на придбання чистих продуктів харчування у зоні посиленого радіоекологічного контролю 30% від мінімальної заробітної плати, яка встановлена на час виплати. Допомога нараховуються та виплачуються за місцем проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України за Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України). В даному випадку Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає порядок і розміри допомоги.

Виплата допомоги по постанові КМ України від 20.09.2005 року №936 є неправомірною, оскільки постанова суперечить базовим положенням Конституції України про статус закону України як акта вищої юридичної сили в системі нормативно-правових актів держави та самому Закону, який регулює зазначені відносини.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (ст. 22). Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Відповідно до п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого Постановою КМУ від 20 вересня 2005 року № 936 слідує, що розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій.

Таким чином відповідач неправомірно обмежував позивача у її праві на отримання допомоги в розмірах, зазначених в ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чим порушив її право на соціальний захист від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Статтею 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності. Відповідач є розпорядником коштів на вказані видатки, проте допустив протиправну бездіяльність і позивачу в добровільному порядку заборгованості у повному обсязі не виплатив

Виходячи з наведеного, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог і відновити порушені права позивача шляхом визнання протиправною бездіяльність УПСЗН в частині не проведення нарахування та виплати їй компенсаційних виплат у відповідності до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 жовтня 2010 року по 22 квітня 2011 року, яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне отримання щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні посиленого радіологічного контролю, передбаченого ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязавши суб'єкта владних повноважень нарахувати та виплатити недоотримані суми такої грошової допомоги з 01 жовтня 2010 року по 22 квітня 2011 року, тобто по день постановлення рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 8, 22 Конституції України, ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року (з змінами і доповненнями), ст.ст. 10, 11, 71, 86, 99, 159, 162, 163, 167, 183-2, 186 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги не у відповідності із ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 жовтня 2010 року по 22 квітня 2011 року - протиправними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації в Житомирській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її на рівні 30 % мінімальної заробітної плати визначеної законодавством з 01 жовтня 2010 року по 22 квітня 2010 року.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідачем у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.Й. Савицька