Справа № 0670/4435/12
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2012-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"04" грудня 2012 р. Справа № 0670/4435/12

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Зеліковій О.В. ,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" серпня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в м.Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області до ОСОБА_5 підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 про стягнення 4044,87 грн. ,

ВСТАНОВИВ:

УПФУ в м. Бердичеві та Бердичівському районі звернулося до суду з позовом про стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 боргу в сумі 4044,87 грн., з яких: 1732, 80 грн. - заборгованість по страхових внесках за період з липня по грудень 2010 року, 2312, 07 грн. - заборгованість по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з січня по липень 2011 року. В обґрунтування позову зазначало, що відповідач як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та у повному обсязі страхові внески та єдиний внесок. На вказані суми боргу відповідачу були виставлені вимоги про їх сплату від 15.07.2011 року і від 11.05.2012 року, однак у добровільному порядку заборгованість погашена не була.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.08.2012 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та відмовити в задоволенні позову.

Відповідач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала. Просила задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. Вказала на те, що вона є пенсіонером та не має обов'язку сплачувати страхові внески та єдиний соціальний внесок.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував. Просив відмовити в її задоволенні.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 зареєстрована як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі та до 01.01.2011 р. перебувала на обліку як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 1058), страхувальник зобов'язаний сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для відповідача є квартал.

Законом України "Про внесення змін до Законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 08 липня 2010 року № 2461-VI підпункт 4 пункту 8 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону викладено в такій редакції: "Фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески". Закон набрав чинності 17 липня 2010 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з територіальним органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй.

Згідно ч. 2 п. 1 ст. 6 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

З п. 3 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону вбачається, що базою для нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Згідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", мінімальний страховий внесок - це сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати чи доходу.

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок для платників фізичних осіб підприємців, що обрали спрощену систему оподаткування встановлюється у розмірі 34,7 % визначеної п.3 ч. 1 ст.7 вищевказаного Закону, тобто мінімального страхового внеску.

Відповідач як фізична особа-підприємець за липень - грудень 2010 року страхові внески до Пенсійного фонду України обчислила та сплатила у фіксованому розмірі (по 10,00 грн.), про що зазначено у довідці - розрахунку (а.с. 4)

Зміни, що відбулися у законодавстві з питань обчислення страхових внесків для фізичних осіб - підприємців, відповідачем враховані не були, що призвело до заниження сум страхових внесків на 1732,80 грн., про що було надіслано вимогу про сплату боргу від 15.07.2011 р. на вказану суму.

Відповідачем також не сплачено єдиний внесок за січень - липень 2011року. Сума заборгованості стверджується довідкою- розрахунком (а.с.4). У зв'язку з цим, на основі ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", позивачем сформовано вимогу від 11.05.2012 р. на суму 2312,07 грн.

На момент виникнення спірних правовідносин ставки, механізм справляння та пільги зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлювалися Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", якими не передбачено такої пільги, як звільнення від сплати цього збору для суб'єктів підприємницької діяльності, котрі перейшли на спрощену систему оподаткування або є пенсіонерами чи інвалідами.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" серпня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: ОСОБА_7

ОСОБА_2

Повний текст Ухвали виготовлено "06" грудня 2012 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в м.Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області вул.Л.Карастоянової,29,м.Бердичів,Житомирська область,13300

3- відповідачу ОСОБА_5 підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_4 АДРЕСА_1,13300