Справа № 813/9020/13-а
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Львів Справа № 876/3414/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2014 року по справі № 813/9020/13-а за позовом Приватного нотаріуса ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватний нотаріус ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 18 листопада 2013 року № .

В обгрунтувння позовних вимог зазначала, що виконує функції податкового агента лише щодо осіб, що перебувають з нею у трудових відносинах та, відповідно, повинна включати інформацію до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) лише щодо цих осіб.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2014 року вказаний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18 листопада 2013 року № .

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, Державна податкова інспекція у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що при видачі свідоцтв на право на спадщину, та при здійсненні операцій з відчуження об'єктів нерухомості та об'єктів рухомого майна нотаріус виступає в якості податкового агента в частині надання інформації контролюючим органам та, відповідно, повинен заповняти графи 1,2 та 5 податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ).

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, здійснює нотаріальну діяльність на підставі Свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 67, виданим Міністерством юстиції України 23 лютого 1994 року.

Державною податковою інспекцією у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача, за результатами якої складено акт № 000320/17-1/НОМЕР_2 від 07 листопада 2013 року.

Таким актом встановлено неподання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за І квартал 2011 року, ІІ квартал 2011 року, III квартал 2011 року, IV квартал 2011 року, І квартал 2012 року, ІІ квартал 2012 року, ІІІ квартал 2012 року, IV квартал 2012 року, I квартал 2013 року, IІ квартал 2013 року.

В наданих відповідачем поясненнях зазначено, що у зв'язку з невключенням до податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку інформації про видачу свідоцтв на право на спадщину, та здійснення операцій з відчуження об'єктів нерухомості та об'єктів рухомого майна.

На підставі вищезазначеного акту перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 18 листопада 2013 року № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 4590.00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначену інформацію позивачем подано до податкового органу з метою виконання обов'язку приватного нотаріуса щодо подання інформації про посвідчені договори, яка за своїм змістом не є податковою звітністю в розумінні статті 46 Податкового кодексу України, а не податкового агента, у зв'язку із чим застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510.00 грн. за несвоєчасне подання податкового розрахунку, передбачених пунктом 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, як до особи, яка має статус податкового агента, є неправомірним.

Згідно з підпунктом 14.1.180 пункту 14.1.180 статті 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, податкові агенти.

Відповідно до статті 18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з статтею 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Відповідно до підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкового розрахунку передбачена підпунктом 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, а саме: неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1 020 гривень.

Таким чином, зобов'язання нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення обов'язків, встановлених Кодексом, поширюється на осіб, які відповідно до Кодексу мають статус податкових агентів, в тому числі тих самозайнятих осіб, які нараховують (виплачують, надають) доходи фізичним особам.

Відповідно до пункту 172.4. статті 172, пункту 173.4. статті 173, пункту 174.4. статті 174 розділу IV Податкового кодексу України на приватних нотаріусів покладено обов'язок щоквартально подавати до органу державної податкової служби за місцем розташування свого робочого місця інформацію про посвідчені ним договори щодо проведення операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомого майна між фізичними особами та продажу (обміну) рухомого майна між стороною (сторонами) цього договору, включаючи інформацію про вартість такого майна та суму сплаченого податку, а також інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому вказаним розділом Кодексу для податкового розрахунку.

Враховуючи вищенаведене, інформація, яку повинен подавати нотаріус до державної податкової служби, не є податковою звітністю в розумінні глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Не будучи податковим агентом, позивач при поданні до державного податкового органу інформації про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування, договорів купівлі-продажу (міни), договорів з продажу (обміну) об'єктів нерухомого майна між фізичними особами, повинен брати до уваги тільки ті розділи податкового розрахунку, які стосуються його як особи, яка не має статусу податкового агента, та подавати таку інформацію в строки, встановлені Податкового кодексу України для податкового кварталу.

Таким чином, підстави для застосування до позивача штрафу, передбаченого пунктом 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, відсутні.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про правомірність формування позивачем податкової звітності, а відтак, про наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2014 року по справі № 813/9020/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

В.Я. Качмар