Справа № 0870/8102/12
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2015р. м. Київ К/800/54193/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю представника:відповідача - Корчинська М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргоюВідкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»
напостанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.09.2012р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013р.
у справі№ 0870/8102/12
за позовомВідкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»
доЗапорізької митниці
провизнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» звернулось з позовом до Запорізької митниці про визнання протиправним та скасування рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товарів №112030000/2012/000088/1 від 02.04.2012р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.09.2012р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

На постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.09.2012р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013р. надійшла касаційна скарга Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.01.2012 між ВАТ «Запоріжсталь» та фірмою «TRB» (Франція) було укладено контракт №ВП.1323.37515.12.10И, відповідно до якого фірма «TRB» зобов'язується продати та поставити на умовах DDU - м. Запоріжжя, митний пост «Запоріжсталь», Україна (згідно «ІНКОТЕРМС - 2000»), а ВАТ «Запоріжсталь» в свою чергу прийняти та оплатити товар - вогнетривку набивну масу Ecoram94N11.

Відкритим акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до Запорізької митниці подана ВМД № 112030000/2012/008737 від 22.03.2012 для митного оформлення вантажу вогнетривка набивна маса Ecoram94N11 кількістю 20 тон у режимі імпорт на загальну суму 184 802,85 грн., або 17 500 євро. Митна вартість Товару визначена декларантом відповідно до ціни угоди (метод № 1) за вогнетривку набивну масу Ecoram94N11 кількістю 20 тон за ціною 875 євро за тонну.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару Відкритим акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» надані: - контракт №ВП.1323.37515.12.10И від 16.01.2012 зі специфікацією №1; - ВМД заявлену за контрактною вартістю №112030000/2012/008737 від 22.03.2012; - сертифікат про походження №039854 від 06.03.2012; - калькуляцію виробника від 01.03.2012; - витяг з каталогу виробника; - ДМВ-1 №112030000/2012/008737 від 22.03.2012; - експортну декларацію №MRN12FRD126 від 12.03.2012; - висновок ЗТПП №22.2/282 від 12.03.2012р.; - інвойс №58250 від 12.03.2012; - сертифікат якості б/н від 12.03.2012р.; - навантажувальний лист 44932 від 12.03.2012; - СМР 0016094 від 12.03.2012р.

Запорізькою митницею на ДМВ-1 до ВМД №112030000/2012/008737 від 22.03.2012 здійснена відмітка про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, а саме: відповідну бухгалтерську документацію, копії первинних бухгалтерських документів, згідно яких товар було знято з обліку (балансу) підприємства продавця, копії первинних бухгалтерських документів згідно з якими товар було випущено зі складу продавця, витяги з електронного бухгалтерського журналу, які можуть підтвердити вартість товару та зазначено, що декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товару.

22.03.2012 декларантом на ДМВ-1 було зроблено запис «Ознайомлена». 27.03.2012 декларантом на ДМВ-1 зроблений запис: «Додатково надаю копії первинних бухгалтерських документів згідно з якими товар було випущено зі складу продавця в період з 01.01.2012 до 23.03.2012 по рахунку 58250. Інші додаткові документи було надано раніше.».

Отже, декларанту було запропоновано надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів.

02.04.2012 Запорізькою митницею винесене Рішення про визначення митної вартості товарів № 112000003/2012/000088/1 відповідно до якого митна вартість товару вогнетривкої набивної маси Ecoram94N11визначена за методом 3 - 1,48 доларів США за кг. В обґрунтування прийняття Рішення Запорізькою митницею в графі 33 даного рішення зазначено: «Відмова від подання декларантом додаткових документів, згідно з п. 11 Постанови КМУ від 20.12.2006 №1766. Метод №1 неможливо застосувати в зв'язку із відмовою декларанта надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Метод №2 не застосований в зв'язку із невідповідністю (відмінністю) певних фізичних характеристик (ст. 268 МКУ). З декларантом проведено консультацію, за результатами якої прийнято рішення про визначення митної вартості товарів за методом №3 згідно ст. 269 МКУ. При визначенні митної вартості товарів застосована наявна у митного органу інформація про вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту є максимально наближеним до нього. ВМД №112030000/2/5025 від 16.03.2012».

Митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуск) товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України від 17.11.2002р. (далі - МК України) митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265 МК митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Виходячи із зазначеного, колегія суддів вважає, що у разі незгоди Митниці із митною вартістю імпортованого товару, вона відповідно до вимог статті 266 МК зобов'язана провести процедуру консультацій, у ході яких мала б дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, при цьому кожний наступний метод застосовується у разі неможливості застосування попереднього із наведенням відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Аналізуючи матеріали справи колегією суддів встановлено, у митниці виникли обґрунтовані сумніви у достовірності заявленої митної вартості товару в зв'язку з чим і були витребувані додаткові документи.

Обов'язок суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності подати додаткові документи на вимогу митного органу встановлений ч.2 ст. 264 Митного кодексу України, а також пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006р. За ст. 267 МК України перший метод визначення митної вартості може бути використаний лише за умови, якщо дані, заявлені декларантом, підтверджені документально та є достовірними.

За змістом ст. 267 МК України перший метод визначення митної вартості може бути використаний лише за умови, якщо дані, заявлені декларантом, підтверджені документально та є достовірними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766 затверджений Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, яким визначено, що визначення митної вартості - сукупність дій, які вчиняються декларантом та/або митним органом з метою визначення вартості товарів відповідно до положень МК України та інших нормативно - правових актів.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що для заявлення митної вартості товарів, визначеної за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до статті 267 Митного кодексу України подається декларація митної вартості за формою згідно з додатком 1.

Згідно п. 7 Порядку для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Відповідно до ст. 88 Митного Кодексу України декларант зобов'язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур.

При цьому, в рамках положень п.11 Порядку №1766, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Зокрема, для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: - договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; - рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); - відповідна бухгалтерська документація; - ліцензійний чи авторський договір (контракт); - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; - калькуляція фірми - виробника товару; - копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; - сертифікат про походження товару; - відомості про якісні характеристики товару; - інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини. Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Якщо декларантом не надані в установлений законодавством термін вищезазначені додаткові документи або якщо він відмовився від їх надання, то митний орган відповідно до статті 265 МКУ, п.14 Порядку №1766, визначає митну вартість товарів на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що для підтвердження митної вартості Запорізькою митницею проведено консультацію з декларантом, з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. З рішення про визначення митної вартості товару вбачається, що митницею обґрунтовано застосовано третій метод визначення вартості товарів. Одночасно в рішенні митницею відповідно до вимог статті 266 Митного кодексу України, зазначено обґрунтування неможливості застосування першого та другого методу визначення митної вартості товару.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.09.2012р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: