Справа № 562/3492/14-а
Суддя: Мичка І. М.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 562/3492/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2015 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Прадош О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

прокурора Шрамовича Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Здолбунів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в Здолбунівському районі Рівненської області щодо відмови йому у підвищенні розміру пенсії згідно чинного законодавства України як реабілітованому по ст. 3 Закону України "Про реабілітації жертв політичних репресій на Україні";зобовязати управління Пенсійного фонду в Здолбунівському районі Рівненської області призначити йому підвищення до пенсії в розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" з 23 жовтня 2014 року; судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що у 2010 році його було визнано реабілітованим рішенням комісії з питань поновлення прав реабілітованих Шумської районної ради Тернопільської області на підставі рішення сесії від 11.02.2010 року №864 "Про визнання реабілітованими жителів сіл Русилів Бучацького і Антонівці Шумського районів, виселених в 1949, 1951 роках у Дніпропетровську та Запорізьку області, які подали відповідні заяви".

Стверджує, що 23 жовтня 2014 року звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі щодо призначення підвищення розміру його пенсії як реабілітованого відповідно до ст.3 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Вказує, що 30 жовтня 2014 року отримав відповідь на його звернення від управління ПФУ в Здолбунівському районі № К-51 про відмову у призначенні підвищення до пенсії як реабілітованого у зв'язку з тим, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Вважає дії відповідача неправомірними та такими, що завдають йому матеріальних та моральних збитків.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, вважає дії управління Пенсійного фонду в Здолбунівському районі правомірними.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та врахувавши думку прокурора, який підтримав позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Також беззаперечно встановлено, що згідно посвідчення виданого 23 жовтня 2014 року виданого Шумською райрадою, Довідки виданої головою Шумської районної ради від 22 жовтня 2014 року № 277/03-18, ОСОБА_1 є реабілітованим у відповідності до ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

23 жовтня 2014 року позивач звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі щодо призначення підвищення розміру його пенсії як реабілітованого відповідно до ст.3 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

З долученого до матеріалів справи листа УПФ України в Здолбунівському районі від 30.10.2014 року № К-51, адресованому позивачу ОСОБА_1, вбачається, що підстави для підвищення до його пенсії відповідно до п. "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відсутні, оскільки останній отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Указом Президента України від 11.07.2005 №1088 "Про заходи щодо посилення державної підтримки колишніх в'язнів, репресованих та їх громадських організацій" передбачалось подання Кабінету Міністрів України проекту Закону щодо підвищення пенсії громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій та згодом були реабілітовані, а також членам їх сімей, яких було примусово переселено, у відповідних відсотках до прожиткового мінімуму, встановленого Законом, незалежно від виду пенсії та Закону, відповідно до якого їх призначено.

Відповідно до п. 2.2 рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011, а також відповідно до Конституції України основи соціального захисту, форми і виду пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України, а Кабінет Міністрів України вповноважений вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України забезпечує проведення соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений Конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України.

Відповідно до положення «Про Пенсійний фонд України» бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України, органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії проводиться підвищення в розмірі 54,4 грн., а членам їх сімей, яких було примусово переселено - 43,52 грн.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права.

Оскільки згідно п.18 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Пенсійний фонд України та його органи звільняються від сплати судового збору, суд не стягує з відповідача судового збору, а тому в цій частині у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 9-10, 11, 71-72, 159, 161-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинення дій - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в Здолбунівському районі Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 у підвищенні розміру пенсії згідно чинного законодавства України як реабілітованому по ст. 3 Закону України "Про реабілітації жертв політичних репресій на Україні".

Зобовязати управління Пенсійного фонду в Здолбунівському районі Рівненської області призначити ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" з 23 жовтня 2014 року.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Здолбунівський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: