Справа № 818/753/15
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 р. Справа №818/753/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.

за участю секретаря судового засідання - Алексеєнко Є.А.

представників позивача - Шамоніна Є.О., Клещенко О.М.

представника відповідача - Васильченко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/753/15

за позовом підприємства Сумської облспоживспілки "Центральний ринок міста Суми"

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Підприємство Сумської облспоживспілки "Центральний ринок міста Суми" звернулося до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19 лютого 2015 року: № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 59388,75 грн., та № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 130503 грн., в тому числі основного платежу в сумі 105932 грн., штрафних санкцій - 24571 грн. Свої вимоги мотивує наступним: стосовно виключення з валових витрат сум орендної плати за земельні ділянки в розмірі 146656 грн. за 2012 рік, та в розмірі 146658 грн. за 2013 рік, то у відповідності до статті 138 Податкового Кодексу України включено до складу витрат суму витрат на оренду земельної ділянки, та податок за земельні ділянки. Податковий орган не заперечує проти факту нарахування та сплати податку за землю та орендної плати за землю, але безпідставно зменшує витрати на суму 293314 грн. Стосовно зменшення витрат на суму 208533,33 грн., та зменшення податкового кредиту на суму 41707грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Граніт Пласт», то між підприємством «Центральний ринок міста Суми» та ТОВ «Граніт Пласт» м. Київ було укладено договір поставки № 1 від 01.02.2013 року. На виконання умов Договору ТОВ «Граніт Пласт» в лютому 2013 року відвантажило в адресу позивача товар на загальну суму 250240 грн. Оплата за поставлений товар проведена в безготівковій формі в повному обсязі. Також відсутні розбіжності у «Додатку 5 до декларації з ПДВ». Тобто, задекларований податковий кредит позивача відповідає задекларованому податковому зобов'язанню ТОВ «Граніт Пласт». Транспортування товару здійснено постачальником, та оплачено покупцем. Отриманий товар підприємство «Центральний ринок міста Суми» використало у господарський діяльності, а саме - реалізувало ДП «БС Висотник» згідно накладної № РН - 0001528 від 12.02.2013 року. Тому, у відповідності до ст. 198 Податкового кодексу України підприємство «Центральний ринок міста Суми» має право на податковий кредит та витрати. Стосовно зменшення витрат на суму 33250 грн. за 2012 рік, позивач зазначає, що в 4 кварталі 2011 року позивачем було придбано у фізичної особи ОСОБА_4 шкурки кролика на суму 20900 грн. (це є сільгосппродукція). Дані шкурки в подальшому були реалізовані позивачем. Також в 4 кварталі 2012 року позивачем було придбано у фізичної особи ОСОБА_5 макулатуру на суму 12350 грн. (це є відходи). В подальшому макулатура була реалізована. Діючим Податковим Кодексом України не має заборони на включення до витрат сум придбання товару у фізичних осіб. Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 19 лютого 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 59388,75 грн., то в ньому зазначено про донарахування основного платежу в сумі 47511 грн. за лютий 2013 року, хоча фактично за лютий 2013 року відповідачем зменшується податковий кредит за лютий 2013 року на суму 41707 грн. При цьому, у відповідача відсутні законні підстави для зменшення податкового кредиту.

Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області, заперечуючи проти позову, свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем не надано підтверджуючих документів реальності виконання господарських операцій з ТОВ «Граніт Пласт». Також позивачем безпідставно включено до валових витрат суми орендної плати за земельні ділянки в розмірі 146656 грн. за 2012 рік, та в розмірі 146658 грн. за 2013 рік, оскільки земельні ділянки знаходяться під будівництвом торгівельного центру та не використовуються за цільовим призначенням. Підприємство, закуповуючи товар у приватних підприємців, які знаходяться на єдиному податку, не обґрунтовано відносило до витрат вартість цього товару на суму 334250 грн.

Представники позивача Шамонін Є.О., Клещенко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача Васильченко М.П. позов не визнала з підстав викладених у письмовому запереченні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області проведено планову виїзну документальну перевірку підприємства Сумської облспоживспілки "Центральний ринок міста Суми" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 05.02.2015 р. № 401/2203/01562148/3 (а.с.7-82).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення № від 19 лютого 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 59388,75 грн. та № від 19 лютого 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 132108 грн. (а.с.83, 85).

Як зазначено в акті перевірки, позивачем завищено витрати по віднесенню суми орендної плати по ділянці, розташованої під будівництвом торгівельного центру за адресою м. Суми, вул. Засумська, 2, в загальному розмірі 146 658 грн.

Суд не погоджується з таким висновком податкового органу з огляду на таке.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10 - 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.10.4 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що до складу інших витрат включаються: інші операційні витрати, що включають:

а) витрати за операціями в іноземній валюті, втрати від курсової різниці, визначені згідно зі статтею 153 цього Кодексу;

б) амортизацію наданих в оперативну оренду необоротних активів; амортизацію необоротних та нематеріальних активів у складі об'єктів, отриманих у концесію відповідно до Закону України "Про особливості передачі в оренду чи концесію об'єктів централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення, що перебувають у комунальній власності";

в) інші витрати операційної діяльності, пов'язані з господарською діяльністю, у тому числі, але не виключно: суми коштів, внесені до страхових резервів у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом), єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відшкодування Пенсійному фонду України сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право особа, які згідно із законодавством фінансуються за рахунок коштів підприємств, установ, організацій в обов'язковому порядку, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами, за винятком податків та зборів, передбачених підпунктами 139.1.6 і 139.1.10 статті 139 цього Кодексу, та пені, штрафів, неустойки, передбачених підпунктом 139.1.11 статті 139 цього Кодексу.

Перевіркою встановлено, що згідно з технічною документацією «Інвентаризація земельної ділянки підприємства Сумської облспоживспілки «Центральний ринок м. Суми» за адресою м. Суми, вул. Засумська, 2» під будівництво торговельного центру відведено ділянку загальною площею 5612 кв. м., річна сума орендної плати за дану ділянку в загальні площі ділянки землі яка орендується ПС ОСС «Центральний ринок м. Суми» за 2012р. дорівнює 146658,40 грн. = 5612,0 кв. м х 871,10 грн. (нормативна грошова оцінка одного кв. м.) х 3% (ставка податку від нормативної оцінки).

Згідно Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 18 «Будівельні контракти», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 квітня 2001 р. № 205, будівельний контракт - договір про будівництво. Будівництво - спорудження нового об'єкта, реконструкція, розширення, добудова, реставрація і ремонт об'єктів, виконання монтажних робіт. Витрати за будівельним контрактом - собівартість робіт за будівельним контрактом.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. № 318, Положення (стандарт) 16 застосовується до обліку витрат за будівельними контрактами з урахуванням особливостей їх визнання і складу, установлених Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 18 "Будівельні контракти".

За приписами п. 7 даного Положення витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу для отримання якого вони здійснені.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14 Податкового Кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому у визначенні господарської діяльності, згідно зі статтею 142 Господарського кодексу України, термін «доход» ототожнюється з «прибутком».

Отримання доходу, відповідно Господарському кодексу України, передбачає отримання прибутку суб'єкта господарювання та є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму витрат та на суму амортизаційних відрахувань.

Платник податку на прибуток, маючи право розпоряджатися своєю продукцією відповідно до цього Кодексу та свого Статуту, має право на віднесення до складу валових витрат тільки ті витрати по придбанню матеріалів (товарів, робіт, послуг), які придбаваються платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності, тобто з метою отримання доходу (прибутку).

Слід зазначити, що всі витрати по будівництву торговельного центру підприємства «Центральний ринок міста Суми» відображалися на рах. 15 «Капітальні інвестиції», а саме рах. 151 «Капітальне будівництво», тобто по дебіту рахунку 15 відображалося збільшення витрат при створенні необоротного активу - торговельного центру.

Враховуючи вищевказані норми законодавства, податковий орган робить висновок, що позивачем зайво віднесено до витрат за 2012р. орендну плату за землю в розмірі 146658 грн.

Проте, відповідачем не враховано, що вищевказані норми законодавства не передбачають заборони платнику податку відносити суми орендної плати за землю до валових витрат у разі здійснення будівництва на орендованій земельній ділянці.

Таким чином, позивачем правомірно віднесено до валових витрат суми орендної плати по ділянці, розташованої під будівництвом торгівельного центру за адресою м. Суми, вул. Засумська, 2, в загальному розмірі 146 658 грн.

Щодо висновку податкового органу про зменшення позивачу витрат на суму 208533,33 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 47511 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Граніт Пласт», то суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що між підприємством «Центральний ринок міста Суми» та ТОВ «Граніт Пласт» м. Київ було укладено договір поставки № 1 від 01.02.2013 року (а.с.126-127).

За умовами договору предметом поставки є будівельні матеріали, пісок, бетон та інші.

Поставка товару покупцю здійснюється постачальником, тобто ТОВ «Граніт Пласт». Місце поставки товару: Суми, вул. Засумська, 2.

05 лютого 2013 року товариством «Граніт Пласт» було виписано покупцю підприємству "Центральний ринок міста Суми" податкову накладну на постачання бетону М-300 в кількості 272 куб. м на суму 250240 грн. ( ПДВ - 41705,67грн.) (а.с.130).

12 лютого 2013 року ТОВ «Граніт Пласт» видало позивачу видаткову накладну на відпуск бетону в кількості 272 куб. м на суму 250240 грн. ( ПДВ - 41705,67грн.) (а.с.128).

За приписами п. 2.4 «Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.95р., та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення операції. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складався документ, назва документа, дата та місце складання, зміст та обсяг господарської операції ( в нашому випадку кілометри, час перевезення), посади та прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий або електронний підпис або інші дані, що дають ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Отже, необхідною умовою для віднесення сум податку на додану вартість, сплачених у ціні товарів (послуг), до податкового кредиту є факт придбання товарів чи послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений у первинних документах, відповідно тоді така господарська операція, яка фактично відбулась і створює відповідні податкові наслідки для платника податку шляхом формування ним складу податкового кредиту та валових витрат інших підприємств.

Проте, позивачем не надано суду належних доказів реальності виконання господарської угоди з придбання у ТОВ «Граніт Пласт» в лютому 2013 року бетону М-300 в кількості 272 куб. м на суму 250240 грн. (ПДВ - 41705,67грн.).

Так, позивачем не надано доказів транспортування бетону від продавця до покупця, у тому числі не надано товарно-транспортних накладних чи інших доказів переміщення бетону.

Крім того, суд зазначає, що товарно-транспортна накладна є первинним документом бухгалтерського обліку, який є підставою для списання ТМЦ у вантажовідправника та оприбуткування товару у отримувача вантажу.

Однак, підприємство Сумської облспоживспілки "Центральний ринок міста Суми" не надало суду доказів оприбуткування бетону.

Також, згідно податкової інформації ТОВ «Граніт Пласт» не мало можливості в лютому 2013 року виготовити, придбати, реалізувати бетон у кількості 272 куб. м, оскільки у товариства відсутні необхідні потужності для виготовлення бетону, відсутні основні засоби, трудові ресурси, транспорт.

Таким чином, висновок відповідача про зменшення позивачу витрат на суму 208533,33 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 47511 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Граніт Пласт» є обґрунтованим.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 лютого 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 59388,75 грн.

В акті перевірки зазначено про зменшення витрат підприємству "Центральний ринок міста Суми" на суму 33250 грн. по господарських операціях з придбання у фізичних осіб підприємців ОСОБА_4 шкурок кролика на суму 20900 грн. та ОСОБА_5 макулатури на суму 12350 грн.

Відповідно до пп.139.1.12 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України (діючого на момент здійснення господарських операцій) до складу витрат не включаються витрати, понесені у зв'язку із придбанням товарів (робіт, послуг) та інших матеріальних і нематеріальних активів у фізичної особи - підприємця, що сплачує єдиний податок (крім витрат, понесених у зв'язку із придбанням робіт, послуг у фізичної особи - платника єдиного податку, яка здійснює діяльність у сфері інформатизації.

Тому позивачем безпідставно віднесено до валових витрат суму 33250 грн. по господарських операціях з придбання у фізичних осіб підприємців ОСОБА_4 шкурок кролика на суму 20900 грн. та ОСОБА_5 макулатури на суму 12350 грн.

Таким чином позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підлягають задоволенню в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 19 лютого 2015 року № на суму 73330 грн. щодо нарахування податку на прибуток з штрафними санкціями за 2012 - 2013 р. р. стосовно віднесення позивачем до витрат плати за землю, яка знаходиться під будівництвом торгівельного комплексу.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов підприємства Сумської облспоживспілки "Центральний ринок міста Суми" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах від 19 лютого 2015 року № в частині збільшення грошового зобов"язання з податку на прибуток в розмірі 122856 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 30.04.2015 року.

Суддя С.О. Бондар