Справа № 2а-5689/12/2070
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2015р. м. Київ К/800/9841/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Будінвест» до першого заступника головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Харківської області, за участю: Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, про скасування рішення, -
в с т а н о в и л а:
Закрите акціонерне товариство «Будінвест» звернулось до суду з позовом до першого заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Харківської області, за участю: Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, про скасування рішення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року позов задоволено.

Скасовано рішення першого заступника головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Харківській області від 25 квітня 2012 року №24/01-05 про тимчасову заборони (зупинення) по забору води з підземного джерела (артсвердловини №1) ЗАТ «Будінвест» на території м. Харків, вул. Велозаводська, 1.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у справі рішеннями судів, заступник прокурора Харківської області звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що позивач використовує земельну ділянку за адресою: м. Харків,

вул. Велозаводська, 1, загальною площею 9, 14 га, на підставі договору оренди землі

від 30 січня 2008 року, дію якого продовжено рішенням Харківської міської ради

від 22 лютого 2012 року до 01 лютого 2017 року.

На даній земельній ділянці розташований водозабір позивача (артсвердловина), продуктивність якого складає 80, 92 куб. м на добу.

Закритим акціонерним товариством «Будінвест» 30 грудня 2011 року отримано дозвіл на спеціальне водокористування №5646, виданий державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Харківській області, який діє до 31 грудня 2014 року та погоджений з Харківською комплексною геологічною партією (висновок про умови спеціального водокористування №117 від 30 серпня 2011 року, виданий казенним підприємством «Південукргеологія» Державної геологічної служби).

Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Харківській області з 20 січня 2012 року по 02 лютого 2012 року проведено перевірку вимог природоохоронного законодавства закритим акціонерним товариством «Будінвест» та складено акт №35/09-18.

За результатами перевірки відповідачем винесено рішення від 25 квітня 2012 року №24/01-05 про тимчасову заборону (зупинення) діяльності по забору позивачем води з підземного джерела (артсвердловина №1), у зв'язку з тим, що закрите акціонерне товариство «Будінвест» здійснює забір води з підземного джерела без спеціального дозволу на користування надрами.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача про тимчасову заборону діяльності по забору води, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що дії відповідача при винесенні оскаржуваного рішення є протиправними та суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки у позивача відсутній обов'язок на отримання спеціального дозволу на користування надрами.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Згідно зі статтею 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням водокористувача з обгрунтуванням потреби у воді, погодженим з державними органами водного господарства, - в разі використання поверхневих вод, державними органами геології - в разі використання підземних вод та державними органами охорони здоров'я - в разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних.

Статтею 19 Кодексу України про надра передбачено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу.

Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 23 Кодексу України про надра землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Таким чином, суди, встановивши, що позивач є землекористувачем, що здійснює забір підземних вод на підставі спеціально отриманого дозволу та в об'ємах, що не перевищують

300 кубічних метрів на добу, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність у позивача обов'язку отримувати спеціальний дозвіл на користування надрами, а відтак - протиправність рішення відповідача від 25 квітня 2012 року №24/01-05 про тимчасову заборону (зупинення) діяльності по забору позивачем води з підземного джерела (артсвердловина №1).

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Постановлені у справі рішення судів є законними і обґрунтованими, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Будінвест» до першого заступника головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Харківської області, за участю: Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, про скасування рішення - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: