Справа № 2а-0870/12028/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2015р. м. Київ К/800/5536/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2012

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2013

у справі №2а-0870/12028/11

за позовом Прокуратури м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі

до Публічного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат»

про стягнення до Державного бюджету України частини прибутку

ВСТАНОВИВ:

Прокуратура м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі (далі по тексту - позивач, СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі) звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» (далі по тексту - відповідач, ПАТ «Запорізький абразивний комбінат») про стягнення з ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» неподаткове зобов'язання з частини чистого прибутку в сумі 1493140,00 грн., в тому числі основного платежу - 1157258,00 грн. та штрафних санкцій - 335882,00 грн., з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Справа розглядалася судам неодноразово.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2012, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2013, позов задоволено частково. Стягнуто з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача на користь Державного бюджету України суму чистого прибутку (доходу) в розмірі 1157258.00 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем було проведено невиїзну документальну перевірку відповідача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати частини прибутку, що вилучається до бюджету за період з 01.04.2006 по 31.12.2006, за результатами якої складено акт.

На підставі акту перевірки позивачем винесено податкове повідомлення-рішення від 02.04.2007 №/0, яким відповідачу визначено податкове зобов'язання по сплаті частини прибутку до бюджету на загальну суму 2071769,00 грн., в тому числі за основним платежем - 1157258,00 грн., за штрафними санкціями - 914511,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження даного рішення позивачем винесено нове податкове повідомлення-рішення від 07.06.2007 №/2, яким відповідачу визначено суму податкового зобов'язання по сплаті частини прибутку, що вилучається до Державного бюджету України, на загальну суму в розмірі 1493140,00 грн., в тому числі за основним платежем - 1157258.00 грн., за штрафними фінансовими санкціями - 335882,00 грн.

За результатами оскарження даного рішення в судовому порядку, визнано недійсним податкове повідомлення-рішення від 07.06.2007 №/2 у зв'язку з тим, що зобов'язання зі сплати частини прибутку до бюджету не визначається як податкове зобов'язання.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету.

Суди дійшли висновку про часткове задоволення позову, посилаючись на те, що відраховування суми частини чистого прибутку є обов'язком відповідача, а отже неподаткове зобов'язання з частини чистого прибутку основного платежу в розмірі 1157258,00 грн. підлягає стягненню в судовому порядку. Щодо вимог позивача про стягнення суми штрафної санкції, суди зазначили, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки постановою Вищого адміністративного суду України від 16.02.2011 податкове повідомлення-рішення, яким визначено суму штрафної санкції, визнано недійсним в силу того, що визнання платежу по сплаті прибутку не може прирівнюватись до поняття податкового зобов'язання, а отже стягнення з відповідача такої суми є неможливим, оскільки суми штрафних санкцій нараховуються та встановлюються виключно від суми податкового зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суддів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Станом на 2006 рік розмір державної частки у статутному фонді ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» складав 15%.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 16.02.2011 оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 07.06.2007 №/2 визнано недійсним в силу того, що визначення платежу по сплаті до державного бюджету частини прибутку не може прирівнюватись до поняття податкового зобов'язання.

Разом з тим, суд зазначив про правомірність визначення відповідачу контролюючим органом до сплати до загального фонду Державного бюджету України частини чистого прибутку відповідно до розміру державної частки (акції, паїв) у їх статутних фондах, що передбачено ст. 67 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

Постановою Верховного суду України від 10.10.2011 в задоволенні заяви ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» відмовлено, та встановлено обґрунтованість висновків Вищого адміністративного суду України щодо правомірності визначення контролюючим органом суми зобов'язання зі сплати частини прибутку (доходу) до Державного бюджету України.

Статтею 67 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 №3235-IV, установлено, що господарські організації: державні, в тому числі казенні підприємства та їх об'єднання і дочірні підприємства, а також акціонерні, холдингові компанії та інші суб'єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірні підприємства сплачують до Державного бюджету України частину прибутку (доходу).

Частина прибутку (доходу) сплачується до Державного бюджету України або місцевих бюджетів за результатами фінансово-господарської діяльності 2005 року (крім частини прибутку (доходу), сплаченої відповідно до ст. 65 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», та наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2006 році у строки, встановлені для сплати податку на прибуток підприємств.

Для акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірніх підприємств, а також господарських організацій, у статутних фондах яких є частка комунальної власності, зазначені відрахування провадяться з частини прибутку (доходу) відповідно до розміру державної або комунальної частки (акцій, паїв) у їх статутних фондах.

Порядок і норматив відрахування частини прибутку (доходу), визначеної цією статтею, встановлюються Кабінетом Міністрів України з інформуванням Комітету Верховної Ради України з питань бюджету (крім порядку і нормативу відрахування частини прибутку (доходу) господарських організацій, які належать до комунальної власності або у статутних фондах яких є частка комунальної власності, які встановлюються відповідними радами).

Закон про Державний бюджет України встановлює, зокрема, основи регулювання податкових відносин у частині спрямування податків до Державного бюджету як елементу його доходної частини.

Положення ст. 67 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» не визнані неконституційними, а тому були обов'язковими до виконання відповідачем по справі.

На виконання ст. 67 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» розроблений порядок, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.2006 №678 «Питання відрахування господарськими організаціями до загального фонду державного бюджету частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності у 2005 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2006 році».

За приписами п. 1 Порядку відповідно до цих Порядку і нормативів господарські організації (крім підприємств установ кримінально-виконавчої системи, державних банків та державного підприємства «Енергоринок») здійснюють відрахування до загального фонду державного бюджету частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності у 2005 році (крім частини прибутку (доходу), сплаченої відповідно до статті 65 Закону України» та наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2006 році.

Відрахування частини прибутку (доходу) здійснюється: державними, в тому числі казенними, підприємствами (крім державних сільськогосподарських підприємств, державного підприємства «Укрінвестбуд», суб'єктів природних монополій, підприємств, обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень, та суб'єктів господарювання, засновником яких є Кабінет Міністрів України) та їх об'єднаннями і дочірніми підприємствами, акціонерними, холдинговими компаніями та іншими суб'єктами господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірніми підприємствами - у розмірі 50 відсотків чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Згідно п. 6 Порядку частина прибутку (доходу), що підлягає сплаті до загального фонду державного бюджету, розраховується господарськими організаціями відповідно до порядку, встановленого Державною податковою адміністрацією.

Розрахунок частини прибутку (доходу) подається до органів державної податкової служби у строки, передбачені для подання декларації з податку на прибуток.

Визначена відповідно до цих Порядку і нормативів частина прибутку (доходу) сплачується у строки, встановлені для сплати податку на прибуток підприємств, і зараховується на відповідні рахунки з обліку надходжень до загального фонду державного бюджету, відкриті в органах Державного казначейства.

Стаття 67 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» носить імперативний характер і не ставить обов'язок виплати частини чистого прибутку (доходу) в залежність від наявності чи відсутності рішення загальних зборів акціонерного товариства про порядок розподілу прибутку за підсумками фінансового періоду.

Отже, суди дійшли вірно висновку, щодо наявності обов'язку відповідача виконувати вимоги ст. 67 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та постанови Кабінету Міністрів України щодо спати до загального фонду Державного бюджету України відрахування частини прибутку (доходу) відповідно до розміру державної частки (акції, паїв) у їх статутному фонді.

Щодо стягнення з відповідача суми штрафної санкція та відмови у задоволенні даної вимоги, судами зазначено наступне.

Спеціальним нормативно-правовим актом з питань оподаткування, який установлював порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення, являвся Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-III (далі по тексту - Закон №2181-III).

За приписами п. 1.2 ст. 1 Закону №2181-III податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Згідно п. 1.5 ст. 1 Закону №2181-III штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Відповідно до пп. 17.1.3 п. 17.3 ст. 17 Закону №2181-III у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у пп. «б» пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Зі змісту даних норм права вбачається, що сума штрафних санкції нараховується та встановлюється виключно від суми податкового зобов'язання, яка справляється з платника податків.

Отже, суди дійшли вірно висновку, що оскільки визначення платежу по сплаті до державного бюджету частини прибутку не може прирівнюватись до поняття податкового зобов'язання, стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 335882,00 грн. є необґрунтованим та безпідставним.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис) М.О. Федоров